КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2018 р. Справа№ 910/23732/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дідиченко М.А.

секретар судового засідання Кравченко Х.С.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Луганській області

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2018р. (повний текст складено 26.03.2018р.)

у справі №910/23732/17 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Журіної Оксани Миколаївни

до відповідача-1 Головного територіального управління юстиції у Луганській області

відповідача-2 Міністерства юстиції України

про стягнення 95 250,53 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична-особа підприємець Журіна Оксана Миколаївна звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Головного управління юстиції у Луганській області та Міністерства Юстиції України про стягнення 95 250,53 грн., з яких: 24 490,20 грн. борг за договором №8-30ор від 25.01.2013р., 22 682,11 грн. інфляційні втрати та 2 930,82 грн. 3% річних; 31 487,40 грн. борг за договором №2ор від 03.03.2014р., 10 836,49 грн. інфляційні втрати та 2 823,51 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем-1 зобов'язання за договорами оренди нерухомого майна в частині сплати орендних платежів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.03.2018р. у справі №910/23732/17 закрито провадження у справі до Міністерства юстиції України. Позовні вимоги до Головного територіального управління юстиції у Луганській області задоволено частково. Стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Луганській області на користь Фізичної особи-підприємця Журіної Оксани Миколаївни 53 977,60 грн. боргу, 3 256,41 грн. 3% річних, 14 962,51 грн. інфляційних втрат та 1 232,80 грн. судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Головне територіальне управління юстиції у Луганській області звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в частині стягнення за договором №8-30ор від 25.01.2013р. інфляційних втрат у розмірі 22 682,11 грн., 3% річних у розмірі 2 930,82 грн. та за договором №2ор від 03.03.2014р. інфляційних втрат у розмірі 10 836,49 грн., 3% річних у розмірі 2 823,51 грн.

Апеляційна скарга мотивована неповним дослідженням судом першої інстанції доказів, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального права та недотриманням норм процесуального права.

Скаржник, зокрема, наголошував на порушенні правил територіальної підсудності, оскільки у даному випадку позивачем не заявлялись вимоги до відповідача-2, а отже подано завідомо безпідставний позов з метою зміни підсудності справи. На думку апелянта, позивач зловживає процесуальними правами, про що також зазначав при розгляді справи у суді першої інстанції, проте судом не було враховано такі доводи, натомість прийнято рішення з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2018р. апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий суддя), судді Пономаренко Є.Ю., Дідиченко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2018р. відкрито апеляційне провадження, роз'яснено сторонам, що розгляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

04.05.2018р. до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив із запереченнями на апеляційну скаргу.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не заявлено.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 25.01.2013р. між Фізичною-особою підприємцем Журіною Оксаною Миколаївною (орендодавець, учасник) та Головним управлінням юстиції у Луганській області (орендар, замовник) укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти №8-30ор (далі - договір-1), відповідно до умов якого учасник зобов'язується у 2013 році надати замовникові послуги, зазначені у п. 1.2 даного договору, а замовник - прийняти такі послуги (п. 1.1 договору-1).

Пунктом 1.2 договору-1 визначено найменування послуг, а саме: послуги з надавання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (оренда приміщення), код за державним класифікатором продукції та послуг ДК - 68.20.1. Приміщення передається в оренду під розміщення структурного підрозділу замовника: п'ятої Луганської державної нотаріальної контори та знаходиться за адресою: м. Луганськ, вул. 30лєтія Побєди, 15/1, загальна площа приміщення 98,0 кв.м., яке розташоване на 1 поверсі 12 поверхової будівлі.

Ціна договору становить 41 983,20 грн., вартість 1 м2 складає 35,70 грн., а розрахунок орендної плати згідно додатку до договору становить 3 498,60 грн. в місяць (п. 3.1 договору-1).

Зі змісту пунктів 4.1, 4.2 договору-1 випливає, що розрахунки проводяться шляхом оплати замовником після пред'явлення учасником рахунку на оплату та акту приймання-передачі наданих послуг. Розрахунки за надані послуги здійснюються поетапно за фактом наданих послуг у 10-денний термін з моменту підписання акту приймання - передачі наданих послуг.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2013р. Відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України умови даного договору розповсюджуються також на відносини між сторонами, які виникли з 01.01.2013р. (п. 10.1 договору-1).

Незважаючи на те, що договір майнового найму сторони поіменували договором про надання послуг, застосуванню при розгляді спору підлягають норми Глави 58 Цивільного кодексу України "Найм (оренда)".

У пункті 11 договору уміщені відомості про місцезнаходження та банківські реквізити сторін: замовник - Головне територіальне управління юстиції у Луганській області за адресою 91016, м. Луганськ, пл. Героїв ВВВ, 3а, р/р 3356 в ГУДКСУ у Луганській області МФО 804013, ідентиф. код 34941884; учасник - Фізична особа-підприємець Журіна Оксана Миколаївна за адресою АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1, п/р НОМЕР_2 1121 70142, МФО 304988 ОКПО НОМЕР_1 ПАТ «Укркомунбанк».

На виконання умов договору-1 орендодавець передав, а орендар прийняв в платне користування приміщення, загальною площею 98,00 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Луганськ, вул. 30лєтія Побєди, 15/1, що підтверджується актом приймання-передачі від 25.01.2013р.

03.03.2014р. між ФОП Журіна О.М. (орендодавець, учасник) та Головним управлінням юстиції у Луганській області (орендар, замовник) укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти №2ор (надалі - договір-2), відповідно до умов якого учасник зобов'язується у 2014 році надати замовникові послуги, зазначені у п. 1.2 даного договору, а замовник - прийняти такі послуги (п. 1.1 Договору 2).

Пунктом 1.2 договору-2 визначено найменування послуг, а саме: послуги з надавання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (оренда приміщення), код за державним класифікатором продукції та послуг ДК - 68.20. Приміщення передається в оренду під розміщення структурного підрозділу замовника: п'ятої Луганської державної нотаріальної контори та знаходиться за адресою: м. Луганськ, вул. 30лєтія Побєди, 15/1, загальна площа приміщення 98,0 кв.м., яке розташоване на 1 поверсі 12 поверхової будівлі.

Відповідно до п. 3.1 договору-2, ціна договору становить 41 983,20 грн., вартість 1 м2 складає 35,70 грн., а розрахунок орендної плати згідно додатку до договору становить 3 498,60 грн. в місяць.

Розрахунки проводяться шляхом оплати замовником після пред'явлення учасником рахунку на оплату та акту приймання-передачі наданих послуг. Розрахунки за надані послуги здійснюються поетапно за фактом наданих послуг у 10-денний термін з моменту підписання акту приймання - передачі наданих послуг (п.п. 4.1, 4.2 договору-2).

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2014р. Відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України умови даного договору розповсюджуються на відносини між сторонами, які виникли з 01.01.2014 р. (п. 10.1 договору-2).

Місцезнаходження та банківські реквізити сторін вказано у пункті 11 договору: замовник - Головне територіальне управління юстиції у Луганській області за адресою 91016, м. Луганськ, пл. Героїв ВВВ, 3а, р/р 0872 в ГУДКСУ у Луганській області МФО 804013, ідентиф. код 34941884; учасник - Фізична особа-підприємець Журіна Оксана Миколаївна за адресою АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1, п/р НОМЕР_2 1121 70142, МФО 304988 ОКПО НОМЕР_1 ПАТ «Укркомунбанк».

На виконання умов договору-2 орендодавець передав, а орендар прийняв в платне користування приміщення, загальною площею 98,00 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Луганськ, вул. 30лєтія Побєди, 15/1, що підтверджується актом приймання-передачі від 03.03.2014р.

Задовольняючи частково позовні вимоги до відповідача-1, суд першої інстанції прийшов до висновку, що орендар у встановлений строк зобов'язань по перерахуванню плати за користування орендованим майном не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому повинен нести відповідальність, встановлену договором або законом. Провадження у справі до Міністерства юстиції України судом було закрито за відсутності сформульованих до нього позивачем вимог.

Колегія суддів зазначає, що судом не було ураховано наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Згідно частини 5 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів.

Відповідно до статті 523 ЦК України місце виконання зобов'язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов'язання не встановлено у договорі, виконання провадиться:

1) за зобов'язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна;

2) за зобов'язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення,- за місцем здавання товару (майна) перевізникові;

3) за зобов'язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів,- за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов'язання;

4) за грошовим зобов'язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа,- за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов'язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов'язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов'язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов'язаних із зміною місця виконання;

5) за іншим зобов'язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника.

Зобов'язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Зі змісту частини 2 ст. 27 ГПК України випливає, що для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Частинами 1, 2 статті 29 ГПК України встановлено право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу. Позови у спорах за участю кількох відповідачів можуть пред'являтися до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання одного з відповідачів.

Згідно до статті 45 ГПК України відповідачами є особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач визначає другим відповідачем Міністерство юстиції України, однак не пред'являє до нього позовних вимог і не зазначає, що Міністерство юстиції України несе солідарну відповідальність перед позивачем поряд з орендарем.

Нормами статті 47 ГПК України передбачено, що позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо:

1) предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів;

2) права або обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави;

3) предметом спору є однорідні права і обов'язки.

Згідно до статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з метою зміни підсудності справи.

Враховуючи наведене та те, що позивач не вказав на існування юридичних фактів, які можуть розглядатися як підстава виникнення цивільних прав та обов'язків між позивачем та відповідачем-2, не довів факту існування спірних правовідносин та порушення Міністерством юстиції України норм матеріального права, суд дійшов висновку, що позивачем подано позов до відповідача-2 за відсутності предмета спору.

Вказані обставини зазначались у суді першої інстанції, проте належної правової оцінки ці доводи судом у оскаржуваному рішенні не знайшли.

Твердження позивача про те, що відповідач-2 був обізнаний про виникнення орендних правовідносин між сторонами та не застосував відповідних дій та проявив бездіяльність до підпорядкованого органа управління, у зв'язку з простроченням останнім сплати орендних платежів, поряд з тією обставиною, що будь-яких вимог до Міністерства юстиції України позивач не пред'явив, свідчить про завідомо безпідставне залучення позивачем вказаної особи в якості відповідача з метою штучної зміни підсудності справи.

Відповідно до статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю. При цьому, за змістом статті 279 Господарського процесуального кодексу України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Ураховуючи зазначене та наведені положення законодавства, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржене судове рішення - скасуванню з передачею справи на розгляд до Господарського суду Луганської області (61022, м. Харків, проспект Науки, буд. 5), за місцезнаходженням Головного територіального управління юстиції у Луганській області (93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, буд. 22) згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Луганській області на рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2018р. у справі №910/23732/17 - задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2018р. у справі №910/23732/17 - скасувати.

Справу направити на розгляд до Господарського суду Луганської області за встановленою підсудністю.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст складено 12.06.2018р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Дідиченко