ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.06.2018 Справа № 920/852/17
м. Суми

За позовом Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Харків

до відповідача Приватного підприємства «Павлівське», с. Мала Павлівка Охтирського району Сумської області

про стягнення 54 400 грн. 00 коп.

Суддя В.Л.Котельницька

За участю представників сторін:

від позивача - Нагорний О.П. (довіреність № 5 від 14.02.2018)

від відповідача - не прибув

при секретарі судового засідання Пономаренко Т.М.

Суть спору: позивач відповідно до вимог позовної заяви просить суд стягнути з відповідача 27200 грн. штрафу та 27200 грн. пені відповідно до рішення Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 04.10.2016 № 82-р/к у справі № 3/12-153-15 із зарахуванням зазначеної суми до Державного бюджету України на рахунок відповідного управління Державної казначейської служби України за місцем знаходження платника податків по коду класифікації доходів бюджету 21081100 (символ звітності 106), а також покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн.

Відповідач подав відзив на позов, вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню.

Судовою ухвалою від 17.10.2017 провадження у даній справі було зупинено до набрання законної сили рішенням у справі № 922/3272/17 про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 04.10.2016 № 82-р/к у справі № 3/12-153-15.

Ухвалою суду від 18.05.2018 провадження у даній справі поновлено, розгляд справи по суті призначено на 07.06.2018.

Присутній у судовому засіданні представник позивача у вступному слові позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, однак надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з його перебуванням у відрядженні в Тростянецькому районі та необхідністю подання додаткових пояснень стосовно предмета спору.

Представник позивача проти відкладення розгляду справи заперечував.

Суд, розглянувши клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, не вбачає підстав для його задоволення, оскільки судом сторонам було надано достатньо часу для подання документів в обґрунтування своїх позицій по справі у разі необхідності, а перебування представника відповідача у відрядженні не позбавляло його права подати додаткові пояснення до суду завчасно до призначеного судового засідання.

Судом були досліджені докази, подані сторонами на обґрунтування своїх позицій стосовно предмета спору.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

Рішенням адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 04.10.2016 № 82-р/к у справі №3/12-153-15 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладання штрафу» були визнані дії, вчинені, відповідачем - ПП «Павлівське», порушенням, передбаченим п. 13 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (неподання інформації Харківському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України на вимогу від 12.08.2015 № 02-26/3-3729 у встановлені головою територіального відділення строки).

Пунктом 2 вищезазначеного рішення вирішено накласти на ПП «Павлівське» штраф у розмірі 27200 грн. 00 коп.

У рішенні також зазначено, що штраф підлягає сплаті у двомісячний строк з дня одержання цього рішення. Також зазначено, що рішення може бути оскаржене до господарського суду у двомісячний строк з дня його одержання.

Копія рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 04.10.2016 №82-р/к була направлена на адресу ПП «Павлівське» з супровідним листом №02-26/3-2871 від 11.10.2016 рекомендованим відправленням № 356 та отримана уповноваженою особою відповідача 29.10.2016, що підтверджується підписом цієї особи на повідомленні про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Згідно ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 2 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що рішення та розпорядження Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання.

Відповідно до частини 3 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» суб'єкти господарювання, на яких накладено штраф, сплачують його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладання штрафу.

Таким чином, термін сплати штрафу відповідачем закінчився 29.12.2016.

Станом на вказану дату штраф відповідачем сплачений не був.

У зв'язку із несплатою у зазначений строк суми штрафу відповідачеві відповідно до вимог антимонопольного законодавства (ч.5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції») була нарахована пеня у розмірі 27200 грн. 00 коп.

Згідно статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» відповідач має право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання такого рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідач наданим йому правом щодо оскарження рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 04.10.2016 № 82-р/к скористався, рішення про накладення штрафу оскаржив, однак з порушенням встановленого строку на його оскарження.

У зв'язку з цим, рішенням суду від 22.11.2017 відповідачу було відмовлено у позові про визнання недійсним вищевказаного рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, оскільки строк на оскарження рішення органів Антимонопольного комітету відновленню не підлягає.

У відповідності з положеннями пунктів 2, 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №15 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» у застосуванні згаданого припису ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а також ч. 2 ст. 47 цього Закону господарським судам слід враховувати, що за цими приписами передбачені ними строки оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України не може бути відновлено. Таким чином, зазначені строки є присічними. Встановлена Цивільним кодексом України позовна давність до відповідних правовідносин не застосовується, так само як і в оскарженні розпоряджень Антимонопольного комітету України та його органів. Аналогічним чином вирішується й питання щодо строків оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України, прийнятих у справах про недобросовісну конкуренцію.

Конкурентне законодавство не ставить застосування передбаченої ним відповідальності за порушення цього законодавства у залежність від наявності у суб'єкта господарювання вини в будь-якій формі.

Згідно з пунктом 20.1 вищезазначеної Постанови Закон України «Про захист економічної конкуренції» не містить норм, які надавали б господарському суду право зменшувати розмір (а відтак і суму) стягуваних штрафу та/або пені (у разі їх правомірного нарахування).

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №15 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» вирішуючи спори, пов'язані із зобов'язанням виконати рішення Антимонопольного комітету України чи його територіального відділення або про стягнення коштів (штрафу, пені) на підставі такого рішення, господарським судам необхідно мати на увазі, що сам по собі факт неоскарження рішення особою, якої воно стосується, не є безумовним свідченням законності відповідного акта державного органу. Тобто для того, щоб дійти висновку про обов'язковість виконання рішення Антимонопольного комітету України чи його територіального відділення, господарському суду потрібно досліджувати це рішення на предмет його відповідності вимогам законодавства, якщо така відповідність заперечується іншою стороною у справі. Господарським судом не можуть братися до уваги доводи особи, стосовно якої прийнято рішення (заявника, відповідача, третьої особи в розумінні статті 39 Закону України «Про захист економічної конкуренції»), з приводу незаконності та/або необґрунтованості цього рішення, якщо такі доводи заявлено після закінчення строків, встановлених частиною другою статті 47 та частиною першою статті 60 названого Закону, оскільки дана особа не скористалася своїм правом на оскарження відповідного акта державного органу, а перебіг зазначеного строку виключає можливість перевірки законності та обґрунтованості рішення органу Антимонопольного комітету України.

Згідно з ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу.

Пункт 22 Постанови Пленуму ВГСУ № 15 від 26.12.2011 наголошує, що нарахування та стягнення пені, передбаченої частиною п'ятою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», має обов'язковий характер, не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування і в зв'язку з цим не підпадає під ознаки адміністративно-господарських санкцій в розумінні статей 238, 239, 249 ГК України, які застосовуються саме на підставі рішення уповноваженого на це органу. Тому під час такоих нарахування та стягнення не застосовуються строки, про які йдеться у статті 250 названого Кодексу

За змістом статті 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом були перевірені у судовому засіданні розрахунки позивача.

Відповідач обґрунтованих заперечень щодо неправомірності позовних вимог суду не надав, а судом встановлено, що у задоволенні позову відповідача про визнання недійсним рішення позивача судом відмовлено. Відтак, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення 27200 грн. 00 коп. штрафу, а також 27200 грн. 00 коп. пені, нарахованої за несвоєчасну сплату штрафу, є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України позивачу за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 185, 231-233, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Павлівське» (42730, Сумська область, Охтирський район, с. Мала Павлівка, вул. Леніна, 4; ) 27200 грн. 00 коп. штрафу, накладеного рішенням адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 04.10.2016 №82-р/к та 27200 грн. 00 коп. пені, нарахованої відповідно до частини п'ятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за прострочення сплати штрафу, із зарахуванням зазначеної суми до Державного бюджету України на рахунок відповідного управління Державної казначейської служби України за місцем знаходження платника податків за кодом бюджетної класифікації доходів бюджету 21081100 (символ звітності 106).

3. Стягнути з Приватного підприємства «Павлівське» (42730, Сумська область, Охтирський район, с. Мала Павлівка, вул. Леніна, 4; ) на користь Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5; ; р/р 1358, банк одержувача - Державна казначейська служба України, МФО 820172) 1600 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору, сплаченого за подання позову.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повне рішення складено 15.06.2018.

Суддя В.Л.Котельницька