ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2018 року Справа № 923/71/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. при секретарі Горголь О. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "ОСОБА_1", м. Дніпро

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, с. Зелене Верхньорогачицького району Херсонської області

про стягнення заборгованості в сумі 217 551,87 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: уповноважений представник ОСОБА_3;

від відповідача: адвокат ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_2

30.01.2018 року до Господарського суду Херсонської області надійшла позовна заява № 1601/18-1юр від 16.01.2018 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "ОСОБА_1" (позивач) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (відповідач), відповідно до якої позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 217 551,87 грн. за договором купівлі-продажу № 2011АЛ від 05.07.2017 року.

21 лютого 2018 року було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

24.04.2018 на адресу суду від позивача у справі надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно з якою позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 2535745,48 грн. та судові витрати. До заяви додано копію платіжного доручення № 4375 від 18.04.2018 про сплату судового збору з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог в сумі 34772,90 грн. та копії доказів на підтвердження направлення поданої заяви відповідачу. Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 20.04.2018 про відкладення підготовчого судового засідання продовжено строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів та прийнято до розгляду заяву №1804/18-1юр від 18.04.2018 ТОВ "Компанія Альбіон" про збільшення позовних вимог.

Ухвалою суду від 23 травня 2018 року по даній справі було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 05.06.2018 р.

В судовому засіданні 05.06.2018 року оголошувалась перерва до 08.06.2018 р. після чого розгляд справи по суті було продовжено.

В судовому засіданні 08.06.2018 року відповідачем надано суду клопотання про виклик свідків, в якому просить викликати для допиту свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Суд відмовив в задоволенні вищезазначеного клопотання, оскільки, по-перше, відповідно до ч.1 ст.89 ГПК України свідок викликається судом для допиту у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказами або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти. По-друге, ч.1 ст.211 ГПК України передбачено, що допит свідка здійснюється тільки за ухвалою суду. Відповідної ухвали суду про допит свідка в даній справі суд не постановляв.

Судове засідання 11.06.2018 проводилось в режимі відеоконференції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників, які прибули в судове засідання, суд

в с т а н о в и в:

05 липня 2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «ОСОБА_1» (далі позивач або продавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі - відповідач або покупець) був укладений договір купівлі-продажу № 2011АЛ (далі - Договір), за умовами якого продавець зобовязується продати, а покупець прийняти та оплатити пристрій причіпний Great Plains модель CPH-20F, сівалку Great Plains, модель СЗР- 2000 (далі - товар).

Згідно п. 3.1. договору ціна на товар формується виходячи з вартості товару в Доларах США (в еквіваленті, по курсу, передбаченому цим Договором) і встановлюється в українських гривнях, та вказується в додатку №1 до договору. При цьому оплата товару здійснюється в національній валюті України у відповідності до нижченаведеної формули за відрахуванням раніше здійснених платежів: S=Z х А гривень, де S - ціна товару на момент оплати, (грн.); Z узгоджена сторонами ціпа товару у валюті, зазначена у п. 3.2. цього договору; А міжбанківський курс долару США, встановлений у міжбанківській інформаційній системі «Укрділінг», сформований на 16:00 за київським часом на дату, що передує даті фактичної сплати покупцем коштів за товар.

Відповідно до п. 3.2. договору, загальна вартість товару (ціна договору) становить 2014720,00 гривень, що в еквіваленті за міжбанківським курсом на дату, що передує даті укладання цього договору, становить 78 700,00 доларів США.

Графіком оплати товару (додаток №1 до договору) передбачено, що покупець

зобовязаний здійснити оплату товару двома платежами: перший платіж в розмірі 940 000,00 грн. у строк до 31.08.2017 р. та другий платіж в сумі 1 074 720,00 гривень у строк до 20.10.2017р.

Позивач у позовній заяві від 30.01.2018 року (а.с.7-9) зазначає, що 01.09.2017 року покупець здійснив перший платіж за товар у розмірі 940 000,00 гривень, що за міжбанківським курсом станом на 31.08.2017 р. складає 36561,65 доларів США. 02.11.2017 року покупець здійснив другий платіж за товар у розмірі 928 800,00 гривень, що за міжбанківським курсом станом на 01.11.2017 р. складає 534,30 доларів США. Отже, загалом відповідачем було сплачено за товар 1 908 800,00 грн., що за міжбанківським курсом продажу долару США становить 71 095,95 доларів США.

В позовній заяві від 24 квітня 2018 року (а.с.90-92) позивач зазначає, що відповідач взагалі не розрахувався за отриманий товар та просить стягнути з відповідача2535745,48 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно приписів ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статей 638, 639 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов'язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг. Аналогічна норма міститься у статті 638 Цивільного кодексу України, відповідно до умов якої договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що на виконання умов договору 26 вересня 2017 року позивач передав відповідачу за актом приймання-передачі товар.

Під час розгляду справи судом встановлено, що п.3.2. договору сторони погодили істотну умову договору ціну товару і визначили її в сумі 2014720,00 грн.

В подальшому, 26.09.2017 року між позивачем та відповідачем було підписано видаткову накладну №30608, в якій зазначено, що ОСОБА_2 придбав товар пристрій причіпний Great Plains за ціною 864693,76 грн. та сівалку Great Plains за ціною 1004106,24 грн., всього на загальну суму 1868800,00 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що сторони не вносили в письмовому вигляді зміни та доповнення до договору шляхом підписання додаткової угоди до Договору, а узгодили ціну товару в письмовому документі видатковій накладній, яку позивач та відповідач підписали, позивач поставив на неї печатку. Оригінал вищевказаної накладної суд досліджував в судовому засіданні та залучив до матеріалів справи.

Твердження позивача щодо несплати відповідачем грошових коштів за товар спростовуються матеріалами справи, а саме розписками, оригінали яких надано відповідачем та залучено до матеріалів справи та на яких стоїть печатка позивача.

Відповідно до розписки від 31.08.2017 року Генеральний директор ОСОБА_5 отримав грошові кошти в розмірі 940000,00 грн. від ОСОБА_2 згідно договору №2011АЛ від 31.08.2017 року.

Відповідно до розписки від 02.11.2017 року позивач отримав від відповідача грошові кошти в сумі 928800,00 грн. згідно договору №2011АЛ від 31.08.2017 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог.

Суд зазначає, що, починаючи з 19.07.2017 року, печатка не є обовязковим реквізитом первинного документа, але звертає увагу на те, що печатка позивача стоїть не тільки на договорі, додатках до договору, а і на видатковій накладній, на розписках.

На думку суду, не заслуговують на увагу посилання відповідача, що договір є неукладеним з огляду на наступне.

Судово правовий спір між сторонами правочину щодо визнання договору неукладеним може мати місце лише на стадії укладення договору, а не за наслідками його виконання сторонами. Фактичні дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено та виконано сторонами, що підтверджується підписами на сторінках договору, посиланням на дату та номер договору в розписках про отримання грошових коштів.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У звязку із відмовою в задоволенні позову судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на позивача.

На підставі вищевикладених норм права, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241, п.п. 17.5 п. 17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 14.06.2018 р.

Суддя В.В.Литвинова