ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2018 р.Справа № 922/655/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Коваленко Ігора Вікторовича, м. Харків
до Приватного акціонерного товариства "ХЕМЗ-ІРЕС", м. Харків
про стягнення коштів 86 921,10 грн.
за участю представників:

позивача: Юрченко Д.В. (посв. №908 від 15.12.99р.), адвокат;

відповідача: Жупинський М.А., довіреність №б/н від 29.08.17; ОСОБА_1 (наказ №106 від 26.12.13р.), директор.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Коваленко Ігор Вікторович звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "ХЕМЗ-ІРЕС" про стягнення з останнього заборгованості у розмірі 86 921,10 грн. Судові витрати, які складаються з судового збору 1762,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу адвоката 6 953,00 грн. просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором на виконання робіт №17/07-01 від 03.07.2017 в частині здійснення повної оплати за виконані роботи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.03.2018 прийнято позовну заяву Фізичної особи-підприємця Коваленко Ігора Вікторовича до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/655/18 та керуючись ч. 1 ст. 247 ГПК України призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 24.04.2018 о 10:30.

Ухвалою суду від 23.04.2018 виправлено описку в абзаці першому та другому описової частини ухвали господарського суду Харківської області від 26.03.2018.

12.04.2018 до канцелярії суду від Приватного акціонерного товариства "ХЕМЗ-ІРЕС" надішла заява (вх.№9623) в якій останній просить справу №922/655/18 розглядати в порядку загального позовного провадження, оскільки Приватне акціонерне товариство "ХЕМЗ-ІРЕС" не погоджується з позовом. Так, в заяві відповідач зазначає, що Коваленко І.В. займаючи посаду заступника генерального директора ПАТ "ХЕМЗ-ІРЕС" ввів в оману керівництво ПАТ "ХЕМЗ-ІРЕС" про виготовлення ним, як фізичною особою-підприємцем за договором на виконання робіт №17/07-01 від 03.07.2017 продукції на суму 173 842,20 грн, оскільки фактичо ним було виготовлено продукції на суму 86 921,10 грн, яка в свою чергу була повністю оплачена відповідачем. Встановлення факту виготовлення позивачем продукції належної якості потребує проведення товарознавчої експертизи, клопотання про призначення якої буде заявлено відповідачем під час розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 23.04.2018 на підставі ч.6 ст.250 ГПК України розгляд справи №922/655/18 визначено розглядати за правилами загального провадження, замінено судове засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Крім цього, 24.04.2018 постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні до 10.05.2018 10:30 год.

08.05.2018 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№12346), в якому він проти позову заперечив, просив суд у його задоволенні відмовити. При цьому, відповідач вказує на те, що позивач, займаючи посаду заступника генерального директора ПАТ "ХЕМЗ-ІРЕС" зловживаючи довірою ввів в оману керівництво відповідача, коли повідомив, що ним, як фізичною особою-підприємцем, за договором на виконання робіт №17/07-01 від 03.07.2017 виготовлено продукції на суму 173 842,20 грн., оскільки, на думку відповідача, позивач самостійно не мав технічної можливості виробити дану продукцію в такому об'ємі. Фактично позивачем було виготовлено продукції тільки на суму 86 921,10 грн.Окрім цього зазначає, що врахуючи те, що розділом 4 "Порядок прийому робіт" договору сторонами фактично не визначено порядок прийому робіт по кількості та якості сторони при виконанні договору мають керуватися положеннями Інструкції №П-6 від 15.06.65, проте як позивачем при передачі виготовленої продукції, в порушення вимог Інструкції №П-7 від 25.04.66 не було надано сертифікат якості продукції та жодних документів, які свідчили б про якість виготовленої ним продукції.

Під час підготовчого засідання в межах підготовчого провадження 10.05.2018 представником відповідача надано клопотання про витребування у позивача доказів, що підтверджують можливість виконання позивачем особисто чи з використанням найманих робітників робіт по виготовленню продукції за договором №17/07-01 від 03.07.2017, а саме договора оренди промислових приміщень, оренди обладнання, або документи про право власності на це обладнання, договора з найманими працівниками на виконання робіт.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.05.2018 у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів відмовлено. Підготовче засідання відкладено на 14.05.2018 о 12:30 год., про що було зазначено в протоколі судового засідання від 10.05.2018.

14.05.2018 за вх.№13409 позивачем надано відповідь на відзив на позовну заяву.

14.05.2018 за клопотанням відповідача про відкладення розгляду справи (вх.№13374 від 14.05.2018) було постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 23.05.2018 11:15 год.

23.05.2018 протокольною ухвалою постановлено про закриття підготовчого провадження та призначена справи до судового розгляду по суті на 14.06.2018 об 11:00 год.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні підтримали доводи, викладені у відзиві , просили у позові відмовити, окрім цього заявлили усне клопотання про зупинення провадження по справі, вмотивовуючи його наміром відповідача звернутися до правоохоронних органів з заявою про вчинення злочину предбаченого ст.191 КК України.

Представник позивача проти задоволення даного клопотання заперечував.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, дійшов висновку про відмову у задоволенні усного клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 227 ГПК України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадках об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під об'єктивною неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин. Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Вказані обставини повинні бути істотними для вирішення спору у справі, що розглядається. Неможливість розгляду справи, що знаходиться в провадженні господарського суду, до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються в іншій справі, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно. Сама по собі взаємопов'язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі.

На час розгляду даного клопотання у суду відсутня інформація щодо розгляду в порядку кримінального судочинства іншої справи за фактом вчинення злочину посадовою особою Приватного акціонерного товариства "ХЕМЗ-ІРЕС",матеріали справи №922/655/18 містять достатньо доказів, які дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), що є предметом даного судового розгляду,а також можливості вирішити господарський спір в даній справі по суті заявлених вимог і самостійно встановити обставини, які складають предмет доказування у даному спорі.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

03.07.2017 між фізичною особою-підприємцем Коваленко Ігорем Вікторовичем (надалі-позивач, виконавець) та Публічним акціонерним товариством "ХЕМЗ-ІРЕС"(надалі-замовник, відповідач) був укладений договір на виконання робіт №17/07-01 від 03.07.2017, за умовами якого замовник доручив, а виконавець прийняв на себе зобов'язання виконати роботи з механічної обробки матеріалів.

Відповідно до п.2.1. Договору загальна вартість робіт складає загальну суму по рахункам-фактурам або специфікаціям до даного договору.

Матеріали, необхідні для виконання робіт, надаються замовником. Відповідальність за якість, відповідність технічним вимогам та конструкторській документації матеріалів несе замовник.(п.2.4. Договору)

Так, згідно акту приймання-передачі давальницької сировини від 03.07.2017 замовник передав, а виконавець прийняв для переробки відповідні матеріали.

Відповідно до п.3.2.3, 3.2.4 Договору, виконавець зобов'язувався виконати роботи в повному обсязі у визначені строки та надати замовнику акт виконаних робіт та звіт про використання матеріалів.

Поряд із цим, за умовами п.3.1.8 Договору замовник зобов'язався прийняти від виконавця готову продукцію та підписати акт виконаних робіт чи оформити мотивовану письмову відмову від прийому робіт.

За умовами договору та рахунком-фактурою №СФ-0000013 від 03.07.2017 виконавець мав виконати наступні роботи на загальну суму 173 842,20 грн:

-виготовлення основи підп'ятника П5М5-01-51-001 у кількості 126 шт. на суму 26 989,20 грн;

- виготовлення основи підп'ятника ЕД03-06-25-001 у кількості 70 шт. на суму 14 994,00 грн;

- виготовлення основи підп'ятника ЕД117-06-25-001 у кількості 20 шт. на суму 4 284,00 грн.;

- виготовлення кільця ЭД103-01-60-002 у кількості 4500 шт. на суму 127 575,00 грн.

Позивач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, що підтверджується складеним та підписаним представниками обох сторін актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №2 від 28.07.2017 на суму 173 842,20 грн.

Також, на виконання договору позивачем був складений та наданий відповідачу Звіт про фактичне використання давальницької сировини від 28.07.2017 із зазначенням переробленої давальницької сировини, що була отримана від замовника. Даний звіт підписаний представниками обох сторін та скріплений їх печатками.

Відповідно до п.2.1., п.2.2 Договору загальна вартість робіт складає загальну суму по рахункам-фактурам або специфікаціям до даного Договору. Сплата по цьому Договору виконується прямим перерахуванням грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця у національній валюті України.

Замовник проводить сплату за роботи у розмірі та на умовах, що зазначені у рахунках-фактурах або специфікаціях до даного Договору. (п.2.3 Договору).

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, кошти за отримані послуги в повному обсязі не сплатив. Несплачена частка за договором на виконання робіт №17/07-01 від 03.07.2017 на час розгляду справи у суді становить 86 921,10 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з листом за вих. № 2від 15.01.2018, в якому вимагав сплатити існуючий борг в сумі 86 921,10 грн. Однак 31.01.2018 у зв'язку із закінченням встановленого терміну зберігання було здійснене повернення відправнику поштового відправлення, лист залишений відповідачем без реагування.

У зв'язку з цим, позивач звернувся до господарського суду Харківської області з даним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь 86 921,10 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідачем не надано суду та в матеріалах справи відсутні докази повної та своєчасної оплати отриманих за Договором послуг.

При цьому заперечення відповідача, викладені у його відзиві на позов, суд вважає необґрунтованими, оскільки наданий позивачем акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №2 містить підписи виконавця та представника замовника, скріплений печаткою підприємства відповідача. За змістом вказаного акту здачі-приймання робіт №2 підписаного директором підприємства Родіоновим С.М. підтверджено, що замовник претензій по об'єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має. Будь-яких доказів які б свідчили про неналежну якість робіт або відмову відповідача від прийняття робіт у спосіб визначений п.3.1.8 відповідач не надав.Отже, відповідачем були вчинені дії, що свідчать про прийняття Договору до виконання, а тому у відповідача виник обов'язок щодо прийняття та оплати наданих позивачем робіт. За таких обставин, вказаний акт здачі-приймання робіт №2 від 28.07.2017 є належним та допустимим доказом факту здійснення позивачем на користь відповідача робіт за договором №17/07-01 від 03.07.2017.

У зв'язку з цим, суд вважає позовні вимоги про стягнення боргу у розмірі 86 921,10 грн. законними та обґрунтованими.

Також, суд зазначає, що позивач просив покласти на відповідача 6 953,00 грн. витрат на оплату послуг з надання правової допомоги.

Частинами 2, 3 статті 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивач надав суду: договір про надання правової допомоги від 11.12.2017, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 11.12.2017 та детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №908 від 06.01.2000, виданого адвокату Юрченко Д.В..; ордер серії ХВ№000005 від 11.12.2017.

Вищевказані докази підтверджують фактичне понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 6953,00 грн., враховуючи те, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у відповідності до ст.129 ГПК України покладаються на відповідача, а саме підлягають до стягнення з відповідача понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 6953,00 грн.

Керуючись статтями 129, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ХЕМЗ-ІРЕС» (61106, м. Харків, вул. Індустріальна, 15А, , ІПН 94) на користь фізичної Особи - підприємця Коваленка Ігоря Вікторовича (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) - 86921 грн. 10 коп. (вісімдесят шість тисяч дев'ятсот двадцять одна гривна десять копійок) заборгованості, 6953 грн. 00 коп. (шість тисяч дев'ятсот п'ятдесят три гривні) витрат на професійну правову допомогу та 1762 грн 00 коп. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні) витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення через господарський суд Харківської області (п. 17.5 Перехідних положень до Господарського процесуального кодексу України).

Рішення буде розміщено за адресою в мережі Інтернет: www.court.gov.ua.

Позивач: Фізична особа - підприємець Коваленко Ігор Вікторович (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «ХЕМЗ-ІРЕС» (61106, м. Харків, вул. Індустріальна, 15А, , ІПН 94).

Повне рішення складено 22.06.2018 р.

Суддя С.Ч. Жельне