ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

18 червня 2018 року Справа № 923/552/18

Суддя Господарського суду Херсонської області Остапенко Т.А., розглянувши матеріали

за позовом: Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, місцезнаходження: 73027, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6, ідентифікаційний код юридичної особи: 21295057

до: Публічного акціонерного товариства «Херсонський завод карданних валів», місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. Олександрівська, 26, ідентифікаційний код юридичної особи: 05743013

про стягнення 290665,23 грн.

в с т а н о в и в:

12.06.2018 року до Господарського суду Херсонської області надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Херсонський завод карданних валів» заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, з грудня 2017 року по травень 2018 року у сумі 290665,23 грн.

Справа на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2018 року була розподілена в провадження судді Остапенко Т.А.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд зазначає наступне.

Вимоги до позовної заяви викладені у ст. 162 ГПК України.

Так, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява, з-поміж іншого має містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Позовна заява, відповідно до п. п. 8, 9, 10 ч. 3 ст. 162 ГПК України, зокрема, має містити:

- зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи;

- підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Разом з тим, позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, вищевказаними вимогам не відповідає.

Так, всупереч вищенаведеному позовна заява не містить зазначення щодо наявності у позивача оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви. Не зазначено у позовній заяві також відомостей про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи, та підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

За змістом положень, наведених у п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви Позивачем мають бути також додані документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір»

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01.01.2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1762,00 грн.

З огляду на наведене, судовий збір за вимогою про стягнення 290665,23 грн. складає 4360,00 грн. Проте, матеріали справи доказів сплати судового збору не містять. Поряд із цим, разом з позовною заявою, Позивачем подано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

В обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору, Позивач, посилаючись на положення ч. ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» зазначає, що оскільки предметом даного позову є захист соціальних прав громадян, внаслідок їх порушення Відповідачем, у якого наявна заборгованість зі сплати коштів, необхідних на виплату та доставку пенсій пенсіонерам, які працювали на вищевказаному підприємстві, наявні підстави для звільнення Позивача від сплати судового збору. Також вказує, що відповідно до ст. ст. 55, 129 Конституції України, судові витрати не повинні бути перешкодою для доступу до суду всіх осіб незалежно від їх майнового стану, що відповідає гарантуванню принципу рівності.

За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», з підстав, наведених у частині першій зазначеної статті, суд також може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Пунктом 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Разом з тим, Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплатити судовий збір за подання до суду цього позову.

Суд також зазначає, що згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду із позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі», no. 28249/95 від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» та від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України» зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У даному випадку, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб'єктів, яке визначено ГПК України і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до відкриття провадження у справі.

У ст. 129 Конституції України та ст.7 ГПК України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Органи державної влади, що утримуються за рахунок держбюджету, суб'єктів господарювання та громадян, поставлено законом у рівні умови в частині обов'язку сплачувати судовий збір, у зв'язку з чим, вибіркове надання господарським судом суб'єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими учасниками судового процесу шляхом звільнення від сплати судового збору, окрім випадків, встановлених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», призведе до порушення конституційного принципу рівності учасників судового процесу перед законом і судом.

Таким чином, відсутні підстави для звільнення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від сплати судового збору, у зв'язку із чим суд відмовляє у задоволенні клопотання.

Отже, Позивачу за подання цієї позовної заяви необхідно сплатити судовий збір у розмірі 4360,00 грн.

Частиною 1 ст. 174 ГПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За вказаних обставин, оскільки позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, не відповідає вимогам ст. ст. 162, 164 ГПК України, що унеможливлює вирішення судом питання про відкриття провадження у справі, вона підлягає залишенню без руху, із встановленням Позивачу строку для усунення недоліків, про які вказано в даній ухвалі, а саме: сплати судового збору у розмірі 4360,00 грн., із наданням оригіналу платіжного суду та зазначення відомостей, передбачених п. п. 8,9,10 ч. 3 ст. 162 ГПК України.

Поряд із цим, суд наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 172 ГПК України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов'язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Таким чином, при усуненні недоліків, Позивачу слід враховувати норми вищенаведеної статті, яка зобов'язує Позивача до подання документів, попередньо надсилати їх копії іншим учасникам у справі.

Також, суд звертає увагу Позивача, що відповідно до ч. 2 ст. 91 ГПК України, письмові докази подаються до суду в оригіналі, або шляхом надання належним чином засвідчених копій. Вимоги до оформлення документів, порядок засвідчення їх копій, що подаються до суду, визначено пунктом 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації», затвердженого Наказом Держспоживстандарту України № 55 від 07.04.2003 р. Так, згідно вказаного стандарту, відмітка про засвідчення копії документа повинна складатися зі слів: «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Однак, копії документів, що додані Позивачем до позовної заяви, в якості доказів, не містять дати засвідчення копій документів.

Керуючись ст. ст. 162, 164, 174, 234 ГПК України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - залишити без руху.

2. Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Херсонській області строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Роз'яснити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Херсонській області, що згідно з ч. 4 ст. 174 ГПК України, у разі не усунення недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Остапенко