ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.06.2018 Справа № 905/537/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження матеріали

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (Ідентифікаційний код 40075815, адреса: 03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5) в особі Регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (Ідентифікаційний код 40081237, адреса: 49602, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд.108),

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Новотроїцьке рудоуправління» (Ідентифікаційний код 00191810, адреса: 85732, Донецька область, Волноваський район, смт. Новотроїцьке, вул.Радянська, буд. 85),

про: стягнення 22 590,00 грн., -

за участю представників

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю;

від відповідача: не зявився;

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Новотроїцьке рудоуправління» штрафу в сумі 22 590,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в жовтні 2017 відповідачем за залізничною накладною №52140266 зі станції ВеликоАнадоль Донецької залізниці було відправлено вантаж (флюси) на станцію Заоскілля Південної залізниці. На станції ОСОБА_1 залізниці на підставі статті 24 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (із змінами і доповненнями), було зроблено перевірку маси вантажу у вагонах. Під час перевірки маси вантажу у вагоні №58822354 було встановлено, що маса вантажу, вказана в залізничній накладній №52140266 у графі маса вантажу в кг, визначена відправником - 64840 кг, не відповідає фактичній масі вантажу - 65780 кг., у звязку з чим у відповідності до ст.129 Статуту та п.4 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту від 28.05.2002 №334, було складено комерційний акт №463003/457 від 25.10.2017.

На думку позивача, оскільки вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, тому саме відповідач як вантажовідправник має сплатити залізниці штраф за неправильно зазначену у накладній масу, який розрахований у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення згідно із ст. 118 Статуту залізниць.

На підтвердження позовних вимог надано суду: залізничні накладні №51140266 від 24.10.2017, № 45137288 від 25.10.2017 з відомостями вагонів; комерційний акт від 25.10.2017 №463003/457 (Форма ГУ-22); акти загальної форми від 25.10.2017 № 7760, № 4632, № 2527 (Форма ГУ-23); витяг з протоколу зважування від 25.10.2017; розрахунок суми штрафу за накладною № 52140266; технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки (зввт) № 89 від 16.11.2012; лист ПАТ «Новотроїцьке рудоуправління» б/н б/д про перевантаження та вивезення надлишку вантажу силами вантажовідправника; довіреність ПАТ «Новотроїцьке рудоуправління» від 26.10.2017 № 824 на імя ОСОБА_3 представляти інтереси Товариства на станції ОСОБА_1 Залізниці; претензію від 20.11.2017 №7 з доказами її направлення ПАТ «Новотроїцьке рудоуправління»; лист ПАТ «Новотроїцьке рудоуправління» від 01.12.2017 б/н у відповідь на претензію, з додатками; відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно позивача та статутні документи ПАТ «Українська залізниця».

Ухвалою суду від 26.03.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/537/18; визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження; справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 16.04.2018; визначено відповідачу у строк до 11.04.2018: надати до суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), що підтверджують відповідні доводи, включаючи статутні документи підприємства; надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази надіслання надати суду; у разі наявності заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надати суду відповідну обґрунтовану письмову заяву у встановлений судом строк; визначено позивачу у строк до 16.04.2018: надати до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій викласти свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві доводів та мотиви їх визнання або відхилення (за наявності); явка представників сторін у судове засідання визнана не обовязковою.

11.04.2018 відповідачем на електронну адресу суду надіслано копію відзиву б/н від 11.04.2018 на позовну заяву, за змістом якого відповідач з посиланням на ч.2 ст.162, ч.5 ст.164 Господарського процесуального кодексу України вважає, що позовна заява підписана не представниками позивача та не особами, яким надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, що порушує вимоги ст.162 Господарського процесуального кодексу України та повинна бути залишена без руху; повідомляє про отримання ще двох позовів, а саме: ОСОБА_4 1/65 від 15.03.2018 (справа №905/536/18) та ОСОБА_4 1/64 від 15.03.2018 (справа №905/535/18), в яких зазначаються різні комерційні акти, але вони складені за однією залізничною накладною №52140266, в п.49 якої зазначено, що за поставкою складено 3 комерційні акти, вважає, що за всіма трьома випадками порушення повинен був бути складений один комерційний акт, а тому розгляду підлягала б лише одна позовна заява, а сума за всіма трьома позовами склала 22 590,00 грн.; посилаючись на п.9, п.10, п.12 Правил складання актів вважає, що комерційний акт №463003/457 від 25.10.2017 складений з порушенням Правил складання актів, а тому він не є достовірним доказом в розумінні ст.78 Господарського процесуального кодексу України; просить у разі задоволення позовних вимог зменшити розмір штрафних санкцій до 100,00 грн.

До означеного відзиву додано документи, наведені у переліку.

Ухвалою суду від 16.04.2018 залишено без руху позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» №НЮс 1/66 від 15.03.2018; визначено Публічному акціонерному товариству «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» усунути недоліки до 02.05.2018 позовної заяви №НЮс 1/66 від 15.03.2018 шляхом подачі до канцелярії суду належним чином засвідченої копії довіреності (чинної на час підписання позовної заяви та подання позову) на підписанта позовної заяви №НЮс 1/66 від 15.03.2018 ОСОБА_5

17.04.2018 канцелярією суду отримано оригінал відзиву Приватного акціонерного товариства «Новотроїцьке рудоуправління» на позовну заяву, який був надісланий 11.04.2018 відповідачем на електронну адресу суду, разом з додатками.

Від позивача через канцелярію суду надійшла заява №13 04/247 від 24.04.2018 про усунення недоліків, згідно якої позивачем усунуто недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

До означеної заяви додано належним чином засвідчену копію довіреності (чинну на час підписання позовної заяви та подання позову) на підписанта позовної заяви №НЮс 1/67 від 15.03.2018 ОСОБА_5

Ухвалою суду від 02.05.2018 продовжено розгляд справи №905/537/18; повідомлено сторонам, що судове засідання відбудеться 30.05.2018; запропоновано позивачу виконати вимоги ухвали суду від 26.03.2018р.; явка представників сторін визнано не обовязковою.

29.05.2018 від позивача до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву №13 04/337 від 24.05.2018, зі змісту якої вбачається, що позивач з доводами відповідача не згоден в повному обсязі. Наполягає на задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що п.6 Правил складання актів застосовується у випадку видачі однорідного вантажу на станції призначення, а п.7 цих Правил застосовується у випадку справного перевезення вантажу груповою відправкою. Тобто, перевезення вантажу за перевізним документом №52140266 не може вважатись справним з огляду на те, що складання залізницею комерційних актів у випадках передбачених статтею 122 Статуту залізниць України є ознакою комерційної несправності спірного вагону, тому застосування пункту 7 Правил складання актів є недоречним. На думку позивача, і посилання на п.6 Правил складання актів відповідачем є недоречним з огляду на те, що при уважному огляді комерційного акту від 25.10.2017 №463003/457, вбачається, що комерційний акт складений транзитною станцією ОСОБА_1 залізниці, а не станцією призначення. Тому, складання 3 х комерційних актів транзитною станцією ОСОБА_1 не заборонено правилами та не суперечить їм.

Зауважує на тому, що при уважному огляді спірного комерційного акту вбачається, що всі графи заповнені, відсутні виправлення та комерційний акт не містить проставлення лапок чи рисок замість повторення необхідних даних.

Також підкреслює, що комерційний акт встановленої форми ГУ 22 взагалі не містить розділи «І», а розділ «Е» передбачений для висновку експертизи, яка в даному випадку не проводилась.

Щодо твердження відповідача щодо підписання комерційного акту з перевищенням повноважень зазначає, що при уважному огляді комерційного акту від 25.10.2017 №463003/455, вбачається, що він підписаний начальником станції (ДС) ОСОБА_6, працівником станції, який особисто здійснював перевірку вантажу агентом комерційним ОСОБА_7 та іншим працівником залізниці агентом з розшуку вантажів ОСОБА_4, що не суперечить п.10 Правил складання актів.

На переконання позивача станція призначення Самарівка ОСОБА_1 залізниці внесла іншу відмітку через те, що відмітка «Під час перевірки вантажу різниці проти цього акту не виявлено» суперечила би дійсності, з огляду на те, що на станції ОСОБА_1 надлишок вантажу був перевантажений на автотранспорт відповідача та вивезений представниками відповідача з території станції, про що складено акт загальної форми від 26.10.2017 №7800, який підписаний представником відповідача без зауважень.

На переконання позивача, відповідач не заперечує проти факту перевантаження вагону, дане підтверджується й листом відповідача, який наявний в матеріалах справи. Також позивач вважає, що інформація викладена у комерційному акті від 25.10.2017 №463003/457 є достовірною та підтверджується іншими доказами в розумінні Господарського процесуального кодексу України.

Проти зменшення штрафу заперечує у повному обсязі враховуючи той факт, що порушення вимог транспортного законодавства має систематичний характер та той факт, що перевантаження вагону №58822354 було понад його вантажопідйомність, що є загрозою безпеці руху.

До означеної відповіді на відзив додано акти загальної форми № 7800 від 26.10.2017 (Форма ГУ-23), № 5391 від 27.10.2017 (Форма ГУ-23), накопичувальну картку № 03110331 від 03.11.2017 (Форма ФДУ-92), копії яких долучено до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 30.05.2018 відкладено розгляд справи на 12.06.2018; запропоновано позивачу надати належним чином засвідчену копію Положення про регіональну філію «ОСОБА_1 залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого наказом ПАТ «Укрзалізниця» №291 від 04.05.2017; письмові пояснення з урахуванням всіх доводів відповідача, у тому числі з приводу усунення недоліків позовної заяви; явка представників сторін у судове засідання визнано не обовязковою.

11.06.2018 на електрону адресу суду відповідач направив клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 12.06.2018, посилаючись на неможливість забезпечення явки свого представника і неможливістю забезпечити господарським судом Донецької області його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, що на переконання заявника, є підставою для відкладення розгляду справи з технічних причин.

12.06.2018 позивачем подано до канцелярії суду пояснення № 13-04/382 від 08.06.2018 з приводу заяви про усунення недоліків від 24.04.2018. З цього приводу позивач зазначив про технічну помилку при оформленні такої заяви. Також вказує, що пункти 5.6, 5.7 Положення про філію відносяться безпосередньо до керівництва філії, зокрема визначає повноваження директора філії. Крім того, позивач наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

До цих пояснень додано: заяву про усунення недоліків від 24.04.2018 № 13-04/247, довіреність від 26.10.2017 № 1901, від 26.10.2017 № 1787, відповідь на відзив на позовну заяву від 24.04.2018 № 13-04/337 з додатками та Положення про Регіональну філію «ОСОБА_1 залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Перелічені документи розглянуто та долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні, що відбулось 12.06.2018, представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив на позовну заяву та поясненнях.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Щодо клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, призначеного на 12.06.2018.

По-перше, суд звертає увагу представника відповідача на те, що справа № 905/537/18 розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, який (порядок) має свої особливості, встановлені главою 10 ГПК України та відрізняється від процедури розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

По-друге, явка представників сторін в дане судове засідання не визнана судом обов'язковою. Більш того, ухвалами господарського суду Донецької області від 26.03.2018 про відкриття спрощеного позовного провадження, від 02.05.2018, від 30.05.2018 сторони були лише повідомленні про судові засідання та необхідність надання певних доказів та пояснень. Вимоги суду сторони виконали.

По-третє, у відповідача було достатньо часу підготувати та подати до суду заперечення на відповідь на відзив з відповідним обґрунтуванням виходячи з того, що в судовому засіданні 30.05.2018 представник відповідача був присутній і у цей день був ознайомлений з матеріалами справи № 905/537/18 та виходячи з обчислення строків на вчинення відповідних процесуальних дій за приписами статей 161 та 251 ГПК України.

По-четверте, відповідач не був позбавлений права і можливості забезпечити за необхідністю участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-третьою статті 56, статті 58 ГПК України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами; неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 73-74 ГПК України).

Крім того, бажання сторони висловити в судовому засіданні свої аргументи, викладені такою стороною у письмових поясненнях, не є підставою для відкладення розгляду справи.

Таким чином, клопотання відповідача про відкладення розгляду справи судом відхиляється.

Враховуючи, що явка представників сторін в судове засідання обовязковою визнана не була, сторони повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, наданих сторонами документів достатньо для вирішення спору, тому справа розглядається за наявними матеріалами без присутності представника відповідача.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.10.2017 зі станції Велико-Анадоль Донецької залізниці Приватне акціонерне товариство «Новотроїцьке рудоуправління» відправило вантаж (флюси, навалом, не поіменовані в алфавіті) за залізничною накладною №52140266, зокрема у вагоні №58822354, на станцію призначення Самарівка ОСОБА_1 залізниці, одержувач ТОВ «Дніпровський завод будівельних матеріалів».

Згідно ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст. ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Як встановлено ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Відповідно до ч.1 ст. 909 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2 ст. 908 Цивільного кодексу України та ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

У вищевказаній залізничній накладній зазначено, що вантаж завантажений вантажовідправником; що маса вантажу визначена відправником на електронних вагонних вагах (заводський № 0378) та у вагоні № 58822354 маса вантажу складає 64840 кг, тара -23000 кг; що вантаж розміщено і закріплено згідно з п. 2, 3 гл.14 Додатка 3 до СМГС. При цьому правильність внесених у накладну відомостей щодо маси вантажу підтверджена підписом прийомоздавальника ОСОБА_8

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Згідно ч. 1 ст.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Матеріали справи свідчать, що під час перевезення цього вантажу на станції ОСОБА_1 залізниці вагон №58822354 відчеплено від групової відправки для перевірки ваги, про що працівниками станції складено акти загальної форми №7760, 7527, 4632 від 25.10.2017 (Форма ГУ-23).

Водночас, 25.10.2017 на станції ОСОБА_1 залізниці складено комерційний акт №463003/457 (Форма ГУ-22), в якому встановлено наступні обставини: у складі комісії ДС ОСОБА_6, агент комерційний ОСОБА_9, агент комерційний ОСОБА_10 проведено контрольне зважування на справних 150т електронних вагонних вагах №89 станції ОСОБА_1 (повірка 11.05.2017) вагону №58822354 за груповою накладною вказаною на лицьовій стороні цього акту. Фактична маса брутто вагона склала 88780 кг, тара вагона з перевізного документа 23000 кг. Маса вантажу нетто за перевізними документами 64840 кг. Фактична маса вантажу нетто 65780 кг, що більше документу на 940 кг, та більше вантажопідємності вагона на 780 кг. При комерційному огляді даного вагону було виявлено навантаження вище рівня бортів вагону на 20-30 см, навалом, навантаження хаотичне, холмоподібне. Окреслення навантаження без порушень. Вагон у технічному стані справний. Дано оперативне повідомлення. Вагони відчеплені для контрольного переважування, будуть направлені по досилці № 45137288.

У розділі «Є» комерційного акту міститься відмітка станції призначення про стан вантажу, який прибув з актом попутної станції наступного змісту: «ОСОБА_6 під час перевірки вантажу. Комерційна несправність усунена силами відправника (АЗФ № 7800 ст. Пологи)» за підписом начальника станції ОСОБА_11, начальника вантажного району ОСОБА_12, працівника станції ОСОБА_13 та одержувачем представником ТОВ «ДЗБМ».

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Одночасно суд звертає увагу, що положеннями Правил передбачено можливість залучення інших працівників залізниці до перевірки вантажу і підписання акту.

Водночас, до підписання комерційного акта залучається три працівники залізниці в сукупності, перелік посад яких не є нормативно вичерпним.

Наведеним спростовуються доводи відповідача про те, що комерційний акт підписано працівниками залізниці з перевищенням повноважень.

Відтак, суд встановив, що комерційний акт №463003/457 від 25.10.2017 (Форма ГУ-22) підписаний належними особами у відповідності до п.10 Правил складання актів.

Згідно наявного в матеріалах справи технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки (зввт) №89 від 16.11.2012 станції ОСОБА_1 залізниці, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 26.10.2007, міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками - 6 місяців, відміткою у паспорті підтверджено, що остання державна повірка ваг здійснена 18.10.2017. Згідно проведеного технічного діагностування вагонним вагом подовжено строк експлуатації до 19.10.2022 згідно висновку № 027-02/ВВ-2017 від 19.10.2017.

Матеріали справи свідчать, що 25.10.2017 за досилочною залізничною накладною № 45137288 зі станції ОСОБА_1 у тому числі й вагон № 58822354 направлено на станцію призначення Самарівка. Вантаж флюси, не поіменовані в алфавіті, навалом. Вантаж видано одержувачу 28.10.2017.

Відповідно до акту загальної форми № 7800 від 26.10.2017 (Форма ГУ-23), складеного представниками залізниці та підписаного без зауважень представником відповідача ОСОБА_3, комерційна несправність усунута силами відправника. Люка закрито, течії вантажу немає. Слідує на станцію призначення. Безпеці руху не загрожує.

З наявного в матеріалах справи листа б/н б/д Приватного акціонерного товариства «Новотроїцьке рудоуправління» вбачається, що 26.10.2017 з вагону № 58822354 відправлення № 52140266 Велико-Анадоль - Самарівка надлишок вантажу «флюси» в розмірі 480кг перевантажено силами вантажовідправника в автотранспорт автомобіль НОМЕР_1.

Вказаний лист підписано ОСОБА_3 на підставі виданої ПрАТ «Новотроїцьке рудоуправління» довіреності від 26.10.2017 № 824 на представництво інтересів Товариства на станції ОСОБА_1 залізниці.

Згідно акту загальної форми № 5391 від 27.10.2017 (Форма ГУ-23) та накопичувальної картки № 03110331 від 03.11.2017 (Форма ФДУ-92) відповідачу як вантажовідправнику залізницею нараховано додаткові збори у звязку з затримкою вагону у загальній сумі 598,52 грн.

Наявні в матеріалах справи акти загальної форми (Форма ГУ-23) за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнаються судом належними доказами на підтвердження факту комерційної несправності у вигляді навантаження вагону понад його вантажопідйомність та понесення додаткових витрат у звязку з затримкою вантажу для усунення такої комерційної несправності.

Матеріали справи свідчать, що 16.11.2017 позивач направив відповідачу претензію № 7 від 16.11.2017 на суму 22590,00 грн., в якій просив на підставі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України сплатити нарахований залізницею штраф у розмірі пятикратної провізної плати за невірно зазначену масу вантажу у накладній № 52140266 у вагоні № 58822354.

У відповіді на цю претензію відповідач листом від 01.12.2017 повідомив позивача про те, що зазначена претензія підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Комерційний акт, доданий до претензії складений 25.10.2017, а вже наступного дня відповідно до акту загальної форми № 7800 від 26.10.2017 порушення були усунуті. Таким чином, ПРАТ «НТРУ» зробило все від себе залежне, щоб найскоріше усунути виявлені порушення.

Документального підтвердження повного чи часткового задоволення вимог позивача за претензією відповідач до матеріалів справи не надав.

Як вже зазначалось судом, Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту). Статтею 37 Статуту залізниць України встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч.1 ст.129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Судом встановлено і відповідачем не спростовано, що невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній №52140266 від 24.10.2017, засвідчено належними доказами, зокрема: комерційним актом №463003/457 від 25.10.2017 та актом загальної форми № 7527 від 25.10.2017.

Вказані комерційний акт та акт загальної форми за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнаються судом належними доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Між тим, в матеріалах справи відсутні та відповідачем не надані жодні докази, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті. Більш того, матеріали справи свідчать, що відповідач у своєму листі підтвердив перенавантаження візку, яке він усунув 26.10.2017 власними силами шляхом відвантаження в автомобіль НОМЕР_1.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України за №644 від 21.11.2000 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 №863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до частини 1 статті 118 Статуту залізниць України, за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Тобто, чинне законодавство України повязує застосування до вантажовідправника наслідків встановлених ст.118 Статуту залізниць України із фактом неправильного зазначення у накладній маси вантажу, який підтверджується наявними у справі належними доказами.

Матеріалами справи у їх сукупності підтверджується наявність підстав для застосування до відповідача як вантажовідправника відповідальності, передбаченої вищеозначеним нормативним актом.

Заперечення відповідача щодо змісту комерційного акту суд відхиляє через їх безпідставність.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту суд враховує, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Провізна плата за перевезення вантажу у спірному вагоні №58822354 складає 4518,00 грн., заявлений штраф до стягнення в розмірі 22590,00 грн.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає ст.ст. 118, 122 Статут залізниць України.

Оскільки саме відповідач, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, яка є основним перевізним документом, який надається залізниці відправником разом з вантажем, і є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, згідно статті 24 Статуту саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу до 100 грн. суд зазначає наступне.

Частина 1 статті 550 Цивільного кодексу України встановлює загальне правило про те, що кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобов'язання, незалежно від того, виникли чи ні у зв'язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора.

Так, відповідно до ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 2 Вступу Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 № 411, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.02.1997 за № 50/1854 (далі Правила), виконання Правил забезпечує злагодженість усіх ланок залізничного транспорту, чітку та безперебійну роботу залізниць і безпеку руху. Відповідно до п. 15.27 Правил забороняється ставити в поїзди, зокрема, вагони, що завантажені понад їх вантажопідйомність.

Тобто, невиконання вимог вказаних Правил, зокрема, завантаження вагонів понад їх вантажопідйомність, загрожує безпеці руху поїздів, а відтак, створює умови для виникнення аварійних ситуацій на залізниці.

Як вже зазначалось судом, стаття 122 Статуту залізниць України не пов'язує стягнення штрафу з наявністю (відсутністю) наслідків у перевізника від неправильності відомостей, зазначених у накладній, чи з наявністю вини вантажоодержувача; розмір штрафу за дане правопорушення визначений Кабінетом Міністрів України і підстав вважати його надмірно великим у порівнянні з допущеним правопорушенням у суду не має.

Отже, при вирішенні питання щодо можливості зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню, суд враховує не лише майнові інтереси відповідача, але й інтереси позивача, які полягають у належному виконанні покладених законодавством завдань, у тому числі забезпечення безпеки усіх учасників залізничного перевезення та їх майнових інтересів, які, в силу специфіки правовідносин, були поставлені відповідачем під загрозу через свою неправомірну поведінку, тому відсутні підстави для зменшення розміру штрафу.

Таким чином, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю, з віднесенням судових витрат на відповідача.

Щодо інших судових витрат, які позивачем визначено в позовній заяві, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

При цьому, ч.ч. 1 3 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Позивачем разом із позовом було подано попередній орієнтовний розрахунок витрат, які позивач очікував понести, а саме у розмірі 6000,00 грн., з яких: судовий збір 1752,00 грн. та витрати повязані відрядженням представників залізниці з м. Запоріжжя до м. Харків (добові, витрати на проїзд) 4 238,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат, пов'язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Проте, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на відрядження у розмірі 4 238,00 грн. За таких обставин, суд не вбачає підстав для покладення на відповідача вказаних витрат.

Керуючись статтями 73-80, 86, 91, 123-124, 128 129, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Новотроїцьке рудоуправління» штрафу в сумі 22 590,00 грн., задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Новотроїцьке рудоуправління (Ідентифікаційний код 00191810, адреса: 85732, Донецька область, Волноваський район, смт. Новотроїцьке, вул.Радянська, буд. 85) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (Ідентифікаційний код 40075815, адреса: 03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5) в особі Регіональної філії «ОСОБА_1 залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (Ідентифікаційний код 40081237, адреса: 49602, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд.108) суму штрафу в розмірі 22 590,00 грн. (двадцять дві тисячі пятсот девяносто грн. 00 коп.) та судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

Після набрання рішенням законної сили видати судовий наказ.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили через двадцять днів з дня його підписання та може бути оскаржене в апеляційному порядку, згідно з Розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 19.06.2018.

Суддя Н.В. Величко