ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.06.2018 Справа № 905/647/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Григорєвій М.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Азовбуд-Лідер, м.Маріуполь, Донецька область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Азовбетон, м.Маріуполь, Донецька область

про визнання дійсним договору купівлі-продажу №15/17 від 24.10.17р.

Представники сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

Суть справи:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Азовбуд-Лідер, м.Маріуполь, Донецька область звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Азовбетон, м. Маріуполь, Донецька область про визнання дійсним договору купівлі-продажу №15/17 від 24.10.17р.

В обґрунтування позовних вимог позивач, посилаючись на положення статтей 173, 174, 175, 179, 181 Господарського кодексу України зазначає, що відповідачем заперечується факт законності та дійсності укладення договору купівлі-продажу №15/17 від 24.10.17р., що і стало підставою для звернення до суду з відповідною заявою.

Автоматичним розподілом автоматизованої системи документообігу господарського суду Донецької області сформовано судову справу, якій присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №905/647/18.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 06.04.18р. відкрито провадження у справі №905/647/18; дану справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 25.04.18р.

Ухвалою суду від 25.04.18р. підготовче засідання відкладено на 17.05.18р.

17.05.18 через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, в якому представник позивача просить суд зупинити провадження у справі №905/647/18 до набрання законної сили рішення суду по справі №905/42/18 за позовом ТОВ Азовбетон до ТОВ Азовбуд Лідер про визнання договору купівлі-продажу № 15/17 від 24.10.2017 р. недійсним.

Ухвалою суду від 17.05.18р. відмовлено у задоволені клопотання про зупинення провадження у справі № 905/647/18 та підготовче засідання відкладено на 31.05.18р.

Ухвалою господарського суду від 31.05.18р. за результатами підготовчого засідання закрито підготовче провадження та розгляд справи по суті призначено в судовому засіданні на 19.06.18р.

Після судового засідання 31.05.18р. до суду від відповідача надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових доказів.

Надані документи долучені до матеріалів справи.

04.06.18р. до суду від відповідача надійшло клопотання про продовження строку підготовчого провадження.

Вказане клопотання надійшло після закриття підготовчого провадження у справі, що виключає процесуальну можливість розгляду такого клопотання судом на стадії розгляду справи по суті.

Суд звертає увагу, що відповідач протягом розгляду справи у підготовчому провадженні належним чином та своєчасно повідомлявся про місце, час та дату підготовчого засідання, тому не був позбавлений можливості за наявності відповідних підстав звернутися до суду з відповідним клопотанням в межах, визначених ГПК України, процесуальних строків проведення підготовчого провадження та з урахуванням нормативів та нормативних строків пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового звязку.

15.06.18р. на адресу суду від позивача надійшла заява про доручення до матеріалів справи додаткових доказів.

Також протягом розгляду справи на електронну адресу суду від сторін надходили певні заяви та клопотання.

Суд звертає увагу, що положеннями ст.7 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг передбачено, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов'язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис.

Відповідно до статей 1, 4 Закону України Про електронний цифровий підпис, електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб'єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Отже, створення електронного документа завершується накладенням електронного цифрового підпису його автора та надає електронному документу статусу оригіналу.

Однак, подані сторонами в електронній формі документи не підписані електронним цифровим підписом уповноважених осіб, тому вони не можуть вважатися оригіналом електронного документа.

Відповідач протягом підготовчого провадження по справі відзив суду не надав.

Відповідно до ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У судове засідання 19.06.18р. представники сторін не зявилися; про місце, час та дату слухання справи сторони були повідомлені належним чином.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи, що представники сторін були належним чином повідомлені , про місце, час та дату слухання справи, суд вважає за необхідне розглянути спір по суті за наявними матеріалами.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

24.10.17р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Азовбетон» (продавець) в особі директора ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Азовбуд-Лідер» (покупець) в особі директора ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу №15/17 шляхом його оформлення та підписання.

Предметом договору є пересувний розчино-бетонний вузол ПРБВ-80, що розташований за адресою: м.Маріуполь, пров. Учбовий, 3-а, на території ТОВ «Азовбетон», загальною вартістю 184044,00грн. (п.1.1., п.2.1. договору).

Договір підписаний керівниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб.

Актом приймання-передачі від 24.10.17р. до договору купівлі-продажу №15/17 від 24.10.17р. вказане майно передано покупцю Товариству з обмеженою відповідальністю «Азовбуд-Лідер».

У відповідності до п.п.2.2., 2.3. договору, Товариством з обмеженою відповідальністю «Азовбуд-Лідер» (покупцем) здійснені розрахунки за придбане майно у повному обсязі, що підтверджується копіями квитанцій до прибуткового касового ордеру №54 від 24.10.17р. на суму 50000,00грн., №55 від 25.10.17р. на суму 50000,00грн., №56 від 26.10.17р. на суму 50000,00грн., №57 від 27.10.17р. на суму 34044,00грн.

Позивач стверджує, що договір купівлі-продажу №15/17 від 24.10.17р. відповідає вимогам цивільного законодавства України, розрахунки за договором проведені у повному обсязі. Факт законності та дійсності укладання договору купівлі-продажу підтверджується також тим, що:

- після повного проведення розрахунків по договору купівлі-продажу №15/17 від 24.10.17р. ТОВ «Азовбуд-Лідер», згідно довідки від 21.11.17р. №37 поставило на баланс основні засоби вартістю 153370,00грн.;

- на виконання вимог ПК України, 24.10.17р. до фіскальної служби було надано податкову накладну №57, яка містить інформацію про продаж ТОВ «Азовбетон» пересувного розчинно-бетонного вузлу ТОВ «Азовбуд-Лідер» за суму 184044,00грн.;

- ТОВ «Азовбуд-Лідер» 03.11.17р. на підставі договору купівлі-продажу №15/17 від 24.10.17р., було укладено з КП «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» договір №6931 про надання послуг водопостачання, водовідведення;

- ТОВ «Азовбетон», згідно довідки №121 від 21.11.17р., з 24.10.17р. зняло з обліку ПРРБУ 80 на підставі договору купівлі-продажу №15/17 від 24.10.17р.

Також, позивач зазначає, що оскільки за умовами договору купівлі-продажу №15/17 від 24.10.17р., зокрема, п.1.1. збереження та охорону ПРБУ - 80 забезпечує ТОВ «Азовбетон», тому одночасно з даним договором між сторонами було безстроково укладено договір №5 відповідального збереження з додатком №1 переліком устаткування, що передається на відповідальне збереження та додатком №2 актом приймання-передачі устаткування.

За твердженнями позивача, в порушення умов спірного договору з грудня 2017р. ТОВ «Азовбетон» фактично позбавило ТОВ «Азовбуд-Лідер» будь-якого доступу до власного майна ПРБУ-80. При цьому, позивач зазначає, що таке протизаконне обмеження, посадовці ТОВ «Азовбетон» пояснюють тим, що при підписанні договору купівлі-продажу №15/17 від 24.10.17р. з боку директора ОСОБА_1 нібито були допущені порушення на підставі чого, останній був тимчасово відсторонений від посади директора.

З наведених підстав, позивач звернувся до суду з відповідним позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу №15/17 від 24.10.17р.

Надаючи правову кваліфікацію вказаним обставинам, суд виходить з наступного:

Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб встановлений законом або договором.

Згідно з п.1 частини другої ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Відповідно до частини першої ст.180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Згідно з частиною другою ст.180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до норм ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до норм ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Частиною 4 ст.639 ЦК України передбачено, що у випадку коли сторони домовились про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.218 ЦК України, у разі недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Статтею 220 ЦК України унормовано, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до п.13 постанови Пленум Верховного Суду України від 06.11.2008р. №9 «Про судову практику розгляду цивільний справ про визнання правочинів недійсними» при розгляді справ про визнання правочину дійсним, суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статями 218 та 220 ЦК України. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Відповідно до норм ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Предметом спірного договору є пересувний розчино-бетонний вузол ПРБВ-80.

В матеріалах справи відсутні докази, що предмет договору №15/17 від 24.10.17р. відноситься до обєктів нерухомого майна, або інших обєктів щодо купівлі-продажу яких Закон вимагає обовязкового нотаріального посвідчення угоди.

Таким чином, суду не доведено належними доказами, що спірний договір купівлі-продажу №15/17 від 24.10.17р. підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Також суду не надано доказів наявності домовленості сторін щодо нотаріального посвідчення даного договору.

З наведених підстав, спірний договір не може бути визнано дійсним з підстав, встановлених статями 218 та 220 ЦК України.

Щодо визнання договору дійсним з інших підстав, суд звертає увагу, що вимога про визнання договору дійсним не є способом захисту прав і законних інтересів субєктів господарювання (не є способом захисту особою свого особистого немайнового або майнового права та інтересу), передбаченим нормами Господарського кодексу України або Цивільного кодексу України, не визначена відповідна вимога як такий спосіб і іншими законами України.

Вимога про визнання договору дійсним є вимогою про встановлення факту, який має юридичне значення. Такий факт може встановлюватись господарським судом лише при існуванні і розгляді спору, який виник між особами про право цивільне. Встановлення цього факту є елементом фактичних обставин справи та обґрунтованості позовних вимог. Така вимога не призводить до поновлення порушених прав, а тому вона не може бути предметом спору та самостійно розглядатись в окремій справі.

Відповідно до ст.13Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу №15/17 від 24.10.17р. дійсним задоволенню не підлягають, оскільки предмет заявленого позову не відповідає встановленим законом способам захисту прав.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 46, 73, 74, 76, 79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позивних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбуд-Лідер», м.Маріуполь, Донецька область до Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбетон», м.Маріуполь, Донецька область про визнання договору купівлі-продажу №15/17 від 24.10.17р. дійсним, відмовити у повному обсязі.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Рішення складено та підписано 19.06.18р.

Суддя М.О. Лейба