КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2018 р. Справа№ 925/1536/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Кропивної Л.В.

при секретарі: Петрик М.О.

За участю представників сторін:

від стягувача: не з'явився;

від боржника: Сизько Б.Б. - представник за довіреністю від 12.11.2017 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Селянського фермерського господарства "Настасія"

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 12.04.2018 року

у справі № 925/1536/13 (суддя Спаських Н. М.)

за заявою Селянського фермерського господарства "Настасія" про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання

за позовом Селянського фермерського господарства "Настасія"

до Державного підприємства "Златодар"

про зобов'язання виконати умови договору

В С Т А Н О В И В:

Селянське фермерське господарство "Настасія" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Державного підприємства "Златодар" про зобов'язання державного підприємства "Златодар" виконати умови договору складського зберігання кукурудзи № 64/4 від 15 жовтня 2012 року, а саме пункт 3.1.9. - відвантажити Поклажодавцю належну йому кукурудзу.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 28.10.2013 р. позовні вимоги селянського фермерського господарства "Настасія" задоволено повністю та зобов'язано Державне підприємство "Златодар" виконати умови договору складського зберігання кукурудзи № 64/4 від 15.10.2012 року та відвантажити на користь Селянського фермерського господарства "Настасія" кукурудзу в кількості 449, 394 тон, а також стягнуто судові витрати.

11.11.2013 р. на виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 28.10.2013 було видано накази.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2014 р. рішення Господарського суду Черкаської області від 28.10.2013 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.06.2014 р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2014 р. залишено без змін та поновлено виконання рішення господарського суду Черкаської області від 28.10.2013 р., зупинене ухвалою Вищого господарського суду України від 19.05.2014 р.

02.04.2018 р. Селянським фермерським господарством "Настасія" подано до Господарського суду Черкаської області заяву від 02.04.2018 р. про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 12.04.2018 р. відмовлено Селянському фермерському господарству "Настасія" у задоволенні заяви від 02.04.2018 р. про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким поновити пропущений строк для пред'явлення наказу про примусове виконання рішення від 11.11.2013 по справі № 925/1536/13.

Апеляційна скарга мотивована тим, що строк для пред'явлення наказу до виконання пропущений з поважних причин, так як позивач після укладення договору від 08.09.2015 р. про припинення зобов'язання зарахуванням вважав, що це нові правовідносини і не має підстав звертатися з існуючим наказом до примусового виконання, поки Київський апеляційний господарський суд 26.02.2018 р. по справі № 925/1770/15 не закрив провадження з підстав існування рішення 2013 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018 р. апеляційну скаргу Селянського фермерського господарства "Настасія" у справі № 925/1536/13 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є. Ю., Руденко М.А. та призначено до розгляду на 12.06.2018 року.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2018 року враховуючи перебування у відпустці судді Руденко М. А., яка не є головуючою суддею, справу № 925/1536/13 передано на повторний автоматизований розподіл.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ від 12.06.2018 року, справу № 925/1536/13 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Кропивна Л.В., Пономаренко Є. Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2018 року справу № 925/1536/13 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Кропивна Л.В., Пономаренко Є. Ю.

12.06.2018 р. через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 925/1770/15.

У судове засідання 12.06.2018 р. представник стягувача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового засідання представники боржників та третьої особи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник боржника у судовому засіданні 12.06.2018 р. проти апеляційної скарги заперечував, ухвалу суду першої інстанції просив залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням Господарського суду Черкаської області від 28.10.2013 р. позовні вимоги селянського фермерського господарства "Настасія" задоволено повністю та зобов'язано Державне підприємство "Златодар" виконати умови договору складського зберігання кукурудзи № 64/4 від 15.10.2012 року та відвантажити на користь Селянського фермерського господарства "Настасія" кукурудзу в кількості 449, 394 тон, а також стягнуто судові витрати.

11.11.2013 р. на виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 28.10.2013 було видано накази.

Наказ від 11.11.2013 р. по справі № 925/1536/13 про зобов'язання відповідача виконати умови договору складського зберігання та відвантажити позивачу 449,394 т. кукурудзи видано із строком пред'явлення до 12.11.2014, тобто протягом 1 року.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області 06.02.2014 р. було винесено постанову про повернення виконавчого документа у виконавчому провадженні ВП № 41093771 у зв'язку з відновленням судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2014 р. рішення Господарського суду Черкаської області від 28.10.2013 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.06.2014 р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2014 р. залишено без змін та поновлено виконання рішення господарського суду Черкаської області від 28.10.2013 р., зупинене ухвалою Вищого господарського суду України від 19.05.2014 р.

Стягувач, подаючи заяву про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, обґрунтовує її тим, що позивач після укладення договору від 08.09.2015 р. про припинення зобов'язання зарахуванням вважав, що це нові правовідносини і не має підстав звертатися з існуючим наказом до примусового виконання, поки Київський апеляційний господарський суд 26.02.2018 р. по справі № 925/1770/15 не закрив провадження з підстав існування рішення 2013 року.

Відповідно ст. 129-1 Конституції України та ст. 326 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Аналогічні положення містить ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (стаття 327 ГПК України).

Пунктом 2 частини першої статті 22 Закону України "Про виконавче провадження", у редакції чинній на момент видачі наказу, встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

В матеріалах справи міститься копія наказу Господарського суду Черкаської області від 11.11.2013 р. з доказами (засвідчувальні написи на звороті його примірника наказу) про те, що відділом ДВС цей наказ повертався позивачу 06.02.2014 р. та 14.05.2014 р. з підстав відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду і повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону (неможливість виконання без участі боржника).

У відповідності до ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції Закону до 2016 року, строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Отже, з 14.05.2014 р. для позивача почав перебіг новий річний строк пред'явлення наказу до виконання.

В той же час, відповідно до пункту 5 перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 р. виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 р. передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Таким чином, позивач міг пред'явити наказ до примусового виконання в строк до 15.05.2017 р.

Відповідно до ч. 1 ст.329 ГПК України, у разі пропуску строку для пред'явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно з ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно цієї норми суд у кожному конкретному випадку, повинен, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінки доводів щодо причин їх пропуску, зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску такого строку.

Відтак причини пропуску строку мають бути поважними, що відповідно, дає підстави для його поновлення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що поважними можна визнати лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення стороною у справі процесуальних дій.

В кожному випадку суд з врахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені в обґрунтування заяви про відновлення строку для пред'явлення наказу до виконання, та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Тобто, причини поважності пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування заявником (стягувачем) поважності цих причин. При цьому, приймаючи відповідне рішення, суд повинен надати оцінку представленим доказам, зазначити їх вагомість в підтвердженні тих чи інших обставин.

Однак, СФГ «Настасія» не надало жодних належних та допустимих доказів зі своєї сторони на підтвердження того, що з 14.05.2014 р. не мало об'єктивної можливості подати наказ Господарського суду Черкаської області від 11.11.2013 р. до виконання.

Посилання апелянта про те, що позивач вважав договір від 15.09.2015 р. про припинення зобов'язання зарахуванням новими правовідносинами, поки Київський апеляційний господарський суд від 26.02.2018. у справі № 925/1770/15 не закрив провадження у справі з підстав існування рішення 2013 року у даній справі, не є істотною та непереборною обставиною щодо своєчасного вчинення стороною свого процесуального права з подачі виконавчого документа до виконання у строк з 14.05.2014 р.

Крім того, відповідно до умов договору від 15.09.2015 р. про припинення зобов'язання зарахуванням, даний договір лише зменшував кількість зерна, яке підлягало передачі позивачу, в рахунок погашення заборгованості за зберігання кукурудзи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстави для поновлення строку для пред'явлення до виконання наказу відсутні, оскільки із матеріалів справи не вбачається поважності причин такого пропуску для пред'явлення наказу до виконання, у зв'язку з чим заява позивача про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання задоволенню не підлягає.

Стосовно клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 925/1770/15, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 227 Господарського процесуального кодексу встановлено, що суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

Враховуючи зазначені вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі, господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

При цьому, пов'язаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на зібрання та оцінку доказів у даній справі, і ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Предметом спору у даному випадку є розгляд судом першої інстанції заяви стягувача про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвненції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Судова колегія звертає увагу на те, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (№ 51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Колегія суддів зазначає, що зібрані докази у даній справі дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом розгляду заяви стягувача про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що доводи відповідача стосовно зупинення провадження у справі є необґрунтованими та безпідставними, у зв'язку з чим клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 925/1770/15 задоволенню не підлягає.

За наведених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, наведених в оскаржуваній ухвалі, а тому відсутні підстави для скасування або зміни ухвали Господарського суду Черкаської області від 12.04.2018 р. у справі № 925/1536/13.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Селянського фермерського господарства "Настасія" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 12.04.2018 року у справі № 925/1536/13 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 12.04.2018 року у справі № 925/1536/13 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 925/1536/13 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 18.06.2018 р.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

Л.В. Кропивна