ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року Справа № 915/227/18

м. Миколаїв.

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль Ю.М.,

при секретарі Яйченя К.М.,

з участю представника позивача - Підлубного В.В., дов. від 23.04.2018 № 1,

від відповідача представник не явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

господарську справу № 915/227/18

за позовом фермерського господарства "ДОВІРА",

26020, вул. Молодіжна, 8, с. Оситняжка, Новомиргородський район, Кіровоградська область;

до товариства з обмеженою відповідальністю "УТС ЛТД",

54017, проспект Центральний, 98, м. Миколаїв;

про стягнення грошових коштів у сумі 433499 грн. 70 коп. як безпідставно набутих за рахунок позивача, -

В С Т А Н О В И В:

Фермерським господарством (ФГ) "ДОВІРА" пред'явлено позов про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "УТС ЛТД" на підставі ст. 1212 ЦК України грошових коштів у сумі 433499 грн. 70 коп., з посиланням на те, що перераховану ФГ "ДОВІРА" за мінеральні добрива спірну суму коштів за платіжним дорученням від 23.10.2017 № 176 на підставі рахунку-фактури від 23.10.2017 № УЛ-0002352 відповідача, останній утримує без достатніх правових підстав.

Позивач також просить про стягнення з ТОВ "УТС ЛТД" грошових коштів на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

За такими вимогами ухвалою від 11.04.2018 відкрито провадження у справі.

Від відповідача представник у судове засідання не явився. Поштове відправлення з ухвалою від 15.05.2018 про призначення судового засідання на 12.06.2018 о 10 год. 00 хв., направлене на адресу ТОВ "УТС ЛТД", повернено до суду відділенням зв'язку після закінчення строку зберігання, проте суд вважає, що відповідача повідомлено належним чином про час та місце проведення судового засідання, так як усі процесуальні документи у справі направлено на адресу, за якою відповідача зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ураховуючи, що ТОВ "УТС ЛТД" у судове засідання не викликалося, що товариство не скористалося своїми правами щодо подання відзиву на позовну заяву та участі у розгляді справи, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами, у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Вислухавши представника позивача, який підтримав позовну заяву і обґрунтував звернення з позовом у справі положеннями ст. 174 ГК України та ст. 1212 ЦК України, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

За твердженнями позивача, у жовтні 2017 року представник ТОВ "УТС ЛТД" в телефонному режимі запропонував позивачу придбати мінеральні добрива, на що ФГ "ДОВІРА" погодилося.

На виконання вищевказаної домовленості відповідач електронним листом від 23.10.2017 направив на електронну адресу ФГ "ДОВІРА" скан-копії документів відносно ТОВ "УТС ЛТД": витяги із Реєстру платників податку на додану вартість від 03.10.2017 № 876 та з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також рахунок-фактуру від 23.10.2017 № УЛ-0002352. У відповідності до останньої поставці підлягали мінеральні добрива: селітра аміачна 34,4%N у кількості 15 т вартістю без ПДВ 6916 грн. 66 коп.; карбамід 46,2% N у кількості 25 т вартістю без ПДВ 7333 грн. 33 коп.; суперфосфат NP 9:30+9S у кількості 10 т вартістю без ПДВ 7416 грн. 66 коп., на загальну суму 361249 грн. 75 коп. без ПДВ, а з ПДВ - 433499 грн. 70 коп. (а.с. 18-21).

Позивач прийняв вказані документи і оплатив виставлений ТОВ "УТС ЛТД" вищевказаний рахунок, сплативши грошові кошти в сумі 433499 грн. 70 коп. платіжним дорученням від 23.10.2017 № 176 з призначенням платежу "за міндобрива, згідно рахунка № УЛ-0002352 від 23.10.2017 р. в т.ч. ПДВ-72249,95".

За твердженнями ФГ "ДОВІРА", замовлені та оплачені мінеральні добрива відповідачем не поставлені й досі, внаслідок чого позивач вважає, що між ним та ТОВ "УТС ЛТД" не виникло зобов'язальних правовідносин, і грошові кошти в указаній вище сумі набуті відповідачем без достатньої правової підстави, а тому відповідач повинен був їх повернути.

Господарським законодавством передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками; допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто, шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (ст.181 ГК України).

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (ч.ч. 1-2 ст. 180 ГПК України).

Викладене кореспондується з приписами цивільного законодавства, згідно яких договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (ст. 638, ч. 1 ст. 639, ч.ч. 1-2 ст. 640, ч. 1 ст. 641, ч.ч. 1-2 ст. 642 ЦК України).

Господарським законодавством України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язаний прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.265 ГК України).

Суд визнає, що виставлення ТОВ "УТС ЛТД" позивачу рахунку-фактури, в якій містяться істотні умови договору поставки товару - оферта, яку ФГ "ДОВІРА" акцептовано шляхом вчинення дій: оплати запропонованого відповідачем товару, а, отже, між ТОВ "УТС ЛТД" та ФГ "ДОВІРА" укладено договір поставки товару у спрощений спосіб шляхом обміну документами.

Згідно ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності з ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Суд також визнає, що сторонами не визначено строку виконання ТОВ "УТС ЛТД" поставки мінеральних добрив за договором.

У відповідності до цивільного законодавства, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 ЦК України).

З урахуванням викладеного, а також того, що позивачем не подано суду доказів звернення до ТОВ "УТС ЛТД", у порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України, з вимогою про виконання зобов'язання за договором, суд вважає, що строк виконання зобов'язання ТОВ "УТС ЛТД" щодо поставки за договором не настав.

Отже, ФГ "ДОВІРА" не доведено порушення його прав за укладеним з ТОВ "УТС ЛТД" договором поставки, і тому суд визнає позов передчасним, а посилання в обґрунтування своїх вимог на положення ст. 174 ГК України, згідно якої господарські зобов'язання можуть виникати внаслідок, зокрема, збереження майна суб'єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав, та на положення ст. 1212 ЦК України, згідно якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно, помилковими, так як договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них вищевказаних положень законодавства. Така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду України від 02.10.2013 у справі № 6-88цс13.

За викладеного, у задоволенні позову ФГ "ДОВІРА" належить відмовити повністю.

Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд виходить з того, що, згідно ст. 129 ГПК України, у разі відмови у позові, судовий збір підлягає покладенню на позивача.

У судовому засіданні 12.06.2018, згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову фермерського господарства "ДОВІРА" відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення підписано 19.06.2018.

Суддя Ю.М. Коваль.