ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2018 Справа № 917/1997/17

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.

при секретарі Михатило А.В.,

за участю представників:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Приватного підприємства "Сумитрансекспедиція"

вул. Лебединська, 19, м. Суми, Сумська область, 40021

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УПСК Діамент"

вул. Конституції, 13, м. Полтава, Полтавська область, 36014

про стягнення заборгованості за надані послуги за договором транспортного обслуговування в розмірі 643 000,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Сумитрансекспедиція" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "УПСК Діамент" про стягнення 643 000,00 грн. заборгованості за договором на транспортне обслуговування № УПСК/СТЕ-2016 від 01.11.2016.

16.02.2018 вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

02.04.2018 представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог (додаткове обгрунтування позову) (вх.№ 3373 від 02.04.2018), відповідно до якої просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 643 000 грн., а також судові витрати.

12.06.2018 представником позивча подано заяву (вх.№ 5712 від 12.06.2018), відповідно до якої просить також стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн. та долучити до матеріалів справи акт здачі-прийняття робіт ( надання послуг) №2/18 від 11.06.2018 .

У судове засідання представники сторін не з'явилися, про час і місце його проведення повідомлені у встановленому порядку.

Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З огляду на неявку відповідача та не подання ним відзиву на позов у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Також, згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що 01.11.2018 між приватним підприємством "Сумитрансекспедиція" (далі - позивач, перевізник) та товариством з обмеженою відповідальністю "УПСК Діамент" (далі - відповідач, замовник) був укладений договір на транспортне обслуговування № УПСК/СТЕ-2016 (далі - договір).

За умовами п. 1.1. договору, замовник замовляє, а перевізник надає послуги на організацію і здійснення перевезення вантажів автомобільним транспортом в міських, міжміських та міжнародних повідомленнях.

Як вказує позивач, ним на виконання даного договору здійснено перевезення вантажу з автомобільним транспортом, про що були складені контракт - заявка № 1 від 29. 11. 2016 року та акт надання послуг №2 від 05.01.2017 (підписані сторонами та скріплені печатками).

Відповідно до п. 2.1.12,5.8 договору замовник забов'язаний своєчасно здійснювати оплату за надані послуги, а також зобов'язаний сплатити додаткові витрати, пов'язані з виконанням перевезення.

Згідно з п. 4.1 договору, розрахунки по даному договору здійснюються в безготівковій формі в грошових одиницях "гривня Україна", "Євро", "долар США" з розрахункового рахунку замовника на розрахунковий рахунок перевізника, попередньо після отримання рахунку-фактури. Відповідно, даний рахунок на оплату № 568 було виписано 15.12.16 на загальну суму 3 318 023,00 грн. ( з ПДВ).

Товариство з обмеженою відповідальністю УПСК "Діамент" здійснило лише часткову оплату за надані послуги на загальну суму 2 675 023,00 грн., що підтверджується випискою банку по рахунку № НОМЕР_1 з 01.02.2015 до 02.02.2018 та актами звіряння взаємних розрахунків за період: грудень 2016 та за період: 1.01.2017 - 22.01.2018. Станом на 12.06.2018 заборгованість у розмірі 643 000,00 грн. відповідачем не сплачена.

Позивач звертався до відповідача з листом - претензією № 36 від 16.01.2018 щодо погашення заборгованості за надані послуги за договором транспортного обслуговування № УПСК/СТЕ-2016 від 01.11.2016.

Як зазначає позивач, відповідач вчасно та в повному обсязі не здійснив розрахунок за надані послуги, чим порушив умови укладеного договору, таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача складає 643 000,00 грн.

При винесенні рішення суд виходить з наступного.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

За змістом ч. 1 статті 306 ГК України, перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Допоміжним видом діяльності, пов'язаним з перевезенням вантажу, є транспортна експедиція (ч. 4 ст. 306 ГК України).

При цьому, згідно зі ст. 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Статтею 316 ГК України визначено, що за договором транспортного експедирування може бути встановлений обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов'язань, пов'язаних із перевезенням.

Отже, транспортне експедирування є видом господарської діяльності, спрямованої на організацію процесу перевезення вантажів. Експедитор є таким суб'єктом господарювання, функціональне призначення якого полягає в організації та сприянні здійсненню процесу перевезення вантажів. Експедитором може бути, як суб'єкт господарювання (транспортно-експедиційна організація), так і безпосередньо перевізник. Транспортне експедирування - це комплекс заходів, які супроводжують процес перевезення вантажів на всіх його стадіях.

Відносини учасників транспортно-експедиторської діяльності встановлюються на основі договорів. Учасники цієї діяльності вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов взаємовідносин, що не суперечать чинному законодавству.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Таким чином, суд вважає, що позивач довів та обґрунтував належними доказами наявність у відповідача за договором заборгованості в розмірі 643 000,00 грн.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Статтями 76 і 77 ГПК України встановлено вимоги щодо належності та допустимості доказів. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги є нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Щодо відшкодування витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, окрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із ч. 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

16.06.2018 позивач подав до суду заяву (підписану адвокатом ОСОБА_1.), в якій просить стягнути з відповідача 3000 грн. витрат на професійну допомогу. Відповідно до акту №2/18 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 11.06.2018, розмір фактично понесених ним витрат на оплату послуг адвоката становить 3 000,00 грн., в тому числі 800,00 грн. - складання заяви про уточнення позовних вимог, 200,00 грн. - витребування доказів, 2000,00 грн. - представництво інтересів в суді першої інстанції 9копію акту додано до заяви).

Витрати сторін, пов'язані з оплатою послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених 129 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Позивачем в якості доказу понесених витрат надано акт №2/18 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 11.06.2018 на суму 3 000,00 грн. підписаний позивачем та ФОП ОСОБА_1, однак не надано копії договору про надання правової (правничої) допомоги, копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, доказів перерахування позивачем вказаних коштів на рахунок адвоката ОСОБА_1, тощо.

Так, на даний час відсутні підстави стверджувати щодо наявності в матеріалах справи належних доказів оплати заявлених витрат на надання правничої допомоги, що виключає можливість їх стягнення на день винесення рішення.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 129, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УПСК Діамет" (вул. Конституції, 13, м. Полтава, 36014, ) на користь приватного підприємства "Сумитрансекспедиція" (вул. Лебединська, 19, м. Суми, 40021, код 14006940, р/р 260091440 в СОД АППБ "Аваль" м. Суми, МФО 337483) заборгованість у сумі 643 000,00 грн. та 9 645,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Копію рішення направити сторонам по справі.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.06.2018.

Суддя М.М.Кульбако