ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.06.2018 Справа № 905/600/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.,

при секретарі судового засідання Нарожній М.С.,

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії Нафтогаз України, м. Київ,

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Макіївгаз, м. Макіївка,

про стягнення 3 477 137,10 грн.,

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Позивач, Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Макіївкагаз, м.Макіївка про стягнення 3 477 137,10 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №13-295-Н від 20.12.2012р. купівлі-продажу природного газу в частині проведення своєчасної та в повному обсязі оплати товару. Рішенням господарського суду Донецької області від 20.04.2017р. було стягнуто з відповідача за договором №13-295-Н від 20.12.2012р. основний борг 14863440,94грн.; пеню 345240,57грн., 3% річних 1031890,92грн., нарахованих по 21.02.2017р. (включно); інфляційні 7081292,07грн. нараховані по січень 2017 року (включно). Станом на 22.02.2018р. розмір основного боргу становить 14 863 440,94грн., який є непогашеним, у звязку з чим позивач нарахував 3% річних в сумі 447 124,88грн., та інфляційні в сумі 3 030 012,22грн.

Представник позивача у судове засідання 11.06.2018р. не зявився, в попередніх судових засіданнях позовні вимоги підтримував.

Представник відповідача у судове засідання 11.06.2018р. як і в попередні судові засідання не зявився, відзив на позовну заяву не надав.

Оскільки, судом вжито всіх заходів для належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/1290/14 від 12.09.2014р., що підтверджується розміщенням оголошення про час та місце розгляду справи на електронній сторінці господарського суду Донецької області, яка міститься на офіційному веб-порталі "Судова влада в Україні", виходячи з того, що участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в порядку ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи, 20.12.2012р. між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (продавець) та ОСОБА_1 акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Макіївкагаз (покупець) було підписано договір купівлі-продажу природного газу №13-295-Н (а.с. 40- 45).

За приписами п.п. 1.1, 1.2 вказаного договору продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, а покупець зобовязується прийняти та оплатити газ на умовах цього договору. Газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації населенню.

Згідно із додатковою угодою №2 від 31.12.2013р. п.1.1 договору №13-295-Н від 20.12.2012р. викладено у такій редакції: За договором продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2013-2014 роках природний газ, а покупець зобовязується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

З 22.12.2014р. п.1.1 укладеного сторонами правочину був змінений наступним чином: За договором продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2013-2015 роках природний газ, а покупець зобовязується прийняти та оплатити газ на умовах договору (додаткова угода №6 від 22.12.2014р. (а.с. 55-56).

За умовами п.2.1 договору №13-295-Н від 20.12.2012р. продавець передає покупцеві у період з 01.01.2013 року по 31.03.2015 року 2013 році газ в обсязі до 90000,000 тис. куб. м.

Додатковими угодами №1 від 10.07.2013р., №2 від 31.12.2013р., №4 від 15.05.2014р., №6 від 22.12.2014р. сторони вносили зміни в п.2.1 договору №13-295-Н від 20.12.2012р., внаслідок чого сторонами було погоджено, що продавець передає покупцеві у період з 01.01.2013р. по 31.12.2015р. газ в обсязі до 205159,262 тис. куб. м. (а.с. 46-56).

За змістом п.5.2 укладеного сторонами правочину ціни за 1000 куб. м газу без ПДВ становлять:

- за газ, який використовується населенням за умови, що споживання не перевищує 2500 куб. м на рік: при наявності газових лічильників - 224,4231 грн без ПДВ, при відсутності газових лічильників 282,5962 грн без ПДВ;

- за газ, який використовується населенням за умови, що споживання не перевищує 6000 куб. м на рік: при наявності газових лічильників 522,9808 грн без ПДВ, при відсутності газових лічильників 640,9615 грн без ПДВ;

- за газ, який використовується населенням за умови, що споживання не перевищує 12000 куб. м на рік: при наявності газових лічильників 1444,6154 грн без ПДВ, при відсутності газових лічильників 1624,9038 грн без ПДВ.

Додатковими угодами №1 від 10.07.2013р., №2 від 31.12.2013р., №4 від 15.05.2014р., №5 від 10.06.2014р. сторонами вносились зміни до п.5.2 договору №13-295-Н від 20.12.2012р., внаслідок чого ціна на газ неодноразово змінювалась.

Відповідно до п.11.1 договору №13-295-Н від 20.12.2012р. (в редакції додаткової угоди №6 від 22.12.2014р.) договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.01.2013р., і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Рішенням господарського суду Донецької області від 20.04.2017р. у справі №905/822/15 було стягнуто з ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Макіївкагаз на користь ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України основний борг за договором №13-295-Н від 20.12.2012р. - 14863440,94 грн., пеню - 345240,57 грн., 3% річних - 1031890,92 грн. за період по 21.02.2017 року, інфляційні - 7081292,07 грн. за період по січень 2017 року (включно); та було відстрочено виконання рішення від 20.04.2017р. на 3 місяці з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили.

За змістом ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішення господарського суду Донецької області від 20.04.2017р. у справі №905/822/15 набрало законної сили, та, у відповідності до статті 129-1 Конституції України, є обов'язковим до виконання, і створені ним наслідки не можуть не прийматися судом до уваги.

Як вказує позивач, станом на теперішній час стягнуті з відповідача за рішенням суду від 20.04.2017р. у справі №905/822/15 суми: основного боргу в розмірі 14863440,94 грн., пені - 345240,57 грн., 3% річних - 1031890,92 грн., інфляційні - 7081292,07 грн. є непогашеними, у звязку з чим на суму основного боргу (14863440,94грн.) позивач нарахував 3% річних в сумі 447124,88грн. (за період з 22.02.2017р. по 22.02.2018р.), та інфляційні в сумі 3 030 012,22грн. (за період з лютого 2017р. по січень 2018р.).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобовязання виникають, зокрема, з договору.

Згідно із ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із вимогами ст.ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Наявними в матеріалах справи документами, а саме: актами приймання-передачі природного газу за період з січня 2013 року по лютий 2015 року, операціями по підприємству ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Макіївгаз за період 01.01.2013 по 31.01.2018р., сальдо по підприємству - ПрАТ по газопостачанню та газифікації Макіївгаз за період 01.01.2013 по 31.01.2018р., та рішенням господарського суду Донецької області від 20.04.2017р. у справі №905/822/15 підтверджена наявність заборгованості відповідача перед позивачем за договором №13-295-Н від 20.12.2012р. купівлі-продажу природного газу, в сумі 14863440,94грн. (основного боргу), яка станом на теперішній час з боку відповідача не погашена.

Доказів погашення вказаної заборгованості суду не надано.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із п.5.1 постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом з оплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

Відтак, порушення відповідачем умов договору №13-295-Н від 20.12.2012р. щодо оплати є підставою для нарахування визначених ст.625 Цивільного кодексу України платежів.

З огляду на вищенаведене, позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних в розмірі 447 124,88 грн., а саме:

- 241 054,87 грн. за період з 22.02.2017р. по 22.02.2018р. (поставка січня 2015 року на суму 8013208,46 грн.),

- 206 070,01 грн. за період з 22.02.2017р. по 22.02.2018р. (поставка лютого 2015 року на суму 6850232,48 грн.

Суд, перевірив розрахунок заборгованості із застосуванням 3% річних, та встановив його арифметично вірним, у звязку з чим сума 3% річних підлягає стягненню з відповідача в заявленому розмірі - 447 124,88 грн.

Крім того, Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України просить стягнути з відповідача інфляційну складову боргу у розмірі 3030012,22грн., а саме:

- 1 721 070,69 грн. за період з лютого 2017 року по січень 2018 року (поставка січня 2015 року на суму 8013208,46 грн.),

- 1 308 941,53 грн. за період з лютого 2017 року по січень 2018 року (поставка лютого 2015 року на суму 6850232,48 грн.).

Суд, перевірив розрахунок заборгованості із застосуванням індексу інфляції, нарахованого за період з січня 2015р. по серпень 2017р. в сумі 3 030 012,22 грн., та встановив, що він не відповідає вимогам Пленуму Вищого господарського суду України викладеним в Постанові від 17.12.2013р. №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань.

Згідно п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України викладеним в Постанові Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань, згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

За висновками суду, позивачем при здійсненні розрахунку інфляційних збитків, вказаних правил враховано не було, що призвело до безпідставного збільшення інфляційної складової боргу. За розрахунком суду, стягненню з відповідача на користь позивача належить інфляційні втрати в розмірі 2 098 490,73грн., а саме:

- 1 131 342,58 грн. за період з лютого 2017 року по січень 2018 року (поставка січня 2015 року на суму 8013208,46 грн.),

- 967 148,15 грн. за період з лютого 2017 року по січень 2018 року (поставка лютого 2015 року на суму 6850232,48 грн.).

Відповідно до ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 42, 73, 86, 129, 165, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ до ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Макіївкагаз, м.Макіївка про стягнення про стягнення 3477137,10 грн., задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Макіївкагаз на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 3% річних 447124,88 грн., інфляційні втрати 2098490,73грн.; а також судовий збір у розмірі 38184,23 грн.

В задоволенні позовних вимог щодо стягнення суми інфляційних втрат в розмірі 931521,49грн. відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 18.06.2018р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач: Публічне акціонерне товариство Національної акціонерної компанії Нафтогаз України; місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, .

Відповідач: Приватне акціонерне товариства по газопостачанню та газифікації Макіївгаз; місцезнаходження: 86125, м. Макіївка, Донецька область, вул. Артема, будинок 1, .

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя О.М. Сковородіна