КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2018 р. Справа№ 910/4393/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Кропивної Л.В.

при секретарі: Петрик М.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Гачак І.О. - представник за довіреністю № Ц/304/43-18 від 25.01.2018 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.04.2018 року

у справі № 910/4393/17 (суддя Чебикіна С. О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ"

до Публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця"

про стягнення 28 249,93 грн.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" про стягнення 28 249,93 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2018 р. справу № 910/4393/18 передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Львівської області.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.04.2018 року у справі № 910/4393/18 скасувати та направити справу до Господарського суду міста Києва для подальшого розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач звернувся з даним позовом у порядку виключної підсудності до головного підприємства перевізника - ПАТ «Українська залізниця», а не до його філії, та реалізував своє право вибору між господарськими судами для захисту порушеного права, а тому даний спір підсудний Господарському суду міста Києва.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.04.2018 року у справі № 910/4393/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Кропивна Л. В., Пономаренко Є. Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018 року відкрито апеляційне провадження за скаргою Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.04.2018 року та призначено до розгляду на 12.06.2018 року.

Через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від відповідача надійшло клопотання про призначення судового засідання в режимі відеоконференції, проведення якого відповідач просив забезпечити в приміщенні Господарського суду Львівської області.

Також, 24.05.2018 р. через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від відповідача надійшло клопотання про закриття апеляційного провадження.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що апеляційну скаргу підписано Коровіним П.О. на підставі довіреності. Однак вказана особа не є керівником ПАТ ДТЕК «Добропільська ЦЗФ» та не має статусу адвоката.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.05.2018 р. клопотання Публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції було задоволено, призначено справу № 910/4393/18 в режимі відео конференції на 12.06.2018 року.

Представник позивача у судове засідання 12.06.2018 року не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи представники сторін були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача у судовому засіданні 12.06.2018 р. заперечив проти апеляційної скарги, просив її відхилити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" про стягнення 28 249,93 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2018 року передано справу № 910/4393/18 за територіальною підсудністю до Господарського суду Львівської області.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що із загальнодоступної інформації ЄДР вбачається, що адресою місцезнаходження відповідача - Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" є: 79000 м. Львів, вул. Гоголя, 1, у зв'язку з чим справа № 910/4393/18 підлягає передачі до господарського суду Львівської області за територіальною підсудністю.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, спір у даній справі виник у зв'язку з недостачею вугілля в процесі здійснення перевезення залізницею вантажу.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх підсудності.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (стаття 125 Конституції України, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 12 липня 2011 р. №9-рп/2011).

Підсудність визначається колом справ у спорах, вирішення яких віднесено до підвідомчості певного господарського суду.

Згідно з частиною 1 ст. 27 ГПК України позов пред'являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно зі статтею 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, місцезнаходження юридичної особи.

Визначаючи територіальну підсудність справи, господарські суди повинні враховувати, що місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених ним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини 2 ст. 27 ГПК України для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з інформації з веб-сайту Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» є м. Київ, вул. Тверська, 5.

В той же час, позивачем у позовній заяві відповідача визначено як Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця», місцезнаходженням якого є м. Львів, вул. Гоголя, 1.

Частиною 1 ст. 29 ГПК України передбачено, що право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Позови у спорах, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред'являтися також за їх місцезнаходженням. (частина 3 ст. 29 ГПК України)

Відповідно до чинного законодавства, зокрема, Цивільного та Господарського кодексів України, Законів України "Про господарські товариства", "Про акціонерні товариства", "Про банки і банківську діяльність", юридичні особи для здійснення своїх функцій мають право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами.

Територіальна підсудність справи за участю відособленого підрозділу юридичної особи визначається за місцем знаходження відособленого підрозділу, якому надано право здійснювати повноваження сторони від імені юридичної особи. Господарським судам слід також враховувати, що, оскільки відособлений підрозділ юридичної особи діє у межах наданих йому повноважень, то подання позову за місцем знаходження цього підрозділу правомірне лише тоді, коли спір випливає саме з його діяльності. У разі відсутності у відособленого підрозділу відповідних повноважень та/або коли спір не пов'язаний з діяльністю цього підрозділу, позовні матеріали або справа надсилаються за підсудністю до господарського суду за місцем знаходження юридичної особи.

Коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відокремлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу. При цьому слід мати на увазі, що стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу.

Колегія суддів відзначає, що юридичну особу в господарських відносинах може представляти її відокремлений підрозділ. Якщо позов до юридичної особи виник із питань діяльності її відокремленого підрозділу, розташованого поза місцезнаходженням юридичної особи, такий позов може бути пред'явлений до господарського суду за місцезнаходженням її відокремленого підрозділу. Але це не означає, що відповідачем буде відокремлений підрозділ; відповідачем у справі має бути юридична особа, яку цей відокремлений підрозділ представляє.

Таким чином, підстави для передачі за підсудністю справи до суду за місцезнаходженням відокремленого підрозділу юридичної особи наявні за одночасної наявності таких умов: 1) відокремленому підрозділу надано право здійснювати повноваження сторони від імені юридичної особи та визначено коло таких повноважень; 2) спір випливає з діяльності відокремленого підрозділу.

Процесуальним законом, а саме ст. 29 ГПК України, надано право вибору позивачу визначати підсудність розгляду спору у випадку наявності вищевказаних підстав для розгляду спору за місцезнаходженням відокремленого підрозділу юридичної особи - або за місцезнаходженням юридичної особи-відповідача, або за місцезнаходженням відокремленого підрозділу юридичної особи-відповідача.

Враховуючи, що відповідно до відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача є місто Київ, а тому колегія суддів дійшла до висновку, що позивач скористався своїм процесуальним правом та подав позов саме до юридичної особи-відповідача, а не до його відокремленого підрозділу.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 30 ГПК України спори, що виникають з договору перевезення, у разі, коли одним з відповідачів є перевізник, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням перевізника.

Таким чином, оскільки позивач звернувся з даним позовом у порядку виключної підсудності до перевізника-юридичної особи - ПАТ «Українська залізниця» та реалізував своє право вибору між господарськими судами для захисту порушеного права, подавши позов до юридичної особи-відповідача, а не до його відокремленого підрозділу, а тому даний спір підсудний господарському суду міста Києва.

Суд першої інстанції не врахував вимог вищезазначених норм процесуального закону, відповідно до яких дана справа підсудна господарському суду за місцезнаходженням відповідача-юридичної особи, який знаходяться відповідно на території міста Києва, не звернув увагу на те, що позивач відповідно до статті 29 ГПК України реалізував своє право вибору та подав позовну заяву за місцезнаходженням перевізника-юридичної особи, у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку щодо направлення позовної заяви за територіальною підсудністю до Господарського суду Львівської області.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Частиною 3 ст. 271 ГПК України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладені обставини колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду про направлення справи за територіальною підсудністю до Господарського суду Львівської області підлягає скасуванню, а справа підлягає передачі на розгляд Господарського суду міста Києва.

Стосовно клопотання відповідача про закриття апеляційного провадження у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Статтею 247 ГПК України передбачено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення 28 249,93 грн., що підпадає під визначення справи як малозначної (п. 8 ч. 4 ст. 247 ГПК України)

Відповідно до ст. 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно з ст. 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до статті ст. 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Частиною другою статті 58 ГПК України закріплено, що при розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки у даному випадку дана справа підпадає під визначення малозначної, а тому Коровін П.О., який діяв на підставі довіреності від 29.12.2017 р., мав повноваження на підписання апеляційної скарги, у зв'язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для закриття апеляційного провадження у даній справі.

У зв'язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 280, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.04.2018 року у справі № 910/4393/18 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.04.2018 року у справі № 910/4393/18 скасувати.

3. Матеріали справи № 910/4393/18 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 18.06.2018 р.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

Л.В. Кропивна