ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

21.06.2018м. ДніпроСправа № 904/2789/18

Суддя Назаренко Н.Г. , розглянувши матеріали

за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Хрещатик" ОСОБА_1, м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екопоінт-Дніпро", м.Дніпро

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто-Логістик-Центр", м.Київ

про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 34 289 328,82 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" (далі-Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екопоінт-Дніпро" (далі-Відповідач), за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на боці відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто-Логістик-Центр" в якому просить стягнути заборгованість за Кредитним договором № 17-47/1-13 від 13.05.2013 в сумі 34 289 328,82 грн., в тому числі:

- прострочення заборгованості за кредитом - 14 645 000,00 грн.;

- прострочені проценти за кредитом - 7 895 048,16 грн.;

- заборгованість за комісією за супроводження кредитної лінії - 28 000,00 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 1 949 189,33 грн.;

- пеня за несвоєчасне погашення процентів - 1 050 798,48 грн.;

- пеня за несвоєчасне погашення комісії - 3 726,67 грн.;

- інфляційні втрати від прострочення повернення кредитної заборгованості - 2 384 990,00 грн.;

- 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту - 474 576,18 грн.;

- штраф за невиконання зобов'язання по страхуванню заставленого майна - 5 858 000,00 грн.

Витрати по сплаті судового збору позивач просить покласти на відповідача.

Позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

1. Відповідно до ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До позову Позивач доказів сплати судового збору не надав, натомість, подав заяву про звільнення від сплати судового збору або про відстрочення його сплати, посилаючись на те, що немає можливості сплатити судовий збір у зв'язку з неплатоспроможнім станом підприємства та правовими підставами ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ч. 2 ст.123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір" (в останній редакції), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю.

Отже, звільнення від сплати судового збору або відстрочення його сплати для юридичних осіб вищевказаний Закон не передбачає.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Суд зазначає, що посилання позивача на неплатоспроможне фінансове становище не може бути підставою для відстрочення сплати судового збору.

Обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, виходячи з вимог статей 32, 33 Господарського процесуального кодексу України покладається на особу, яка звертається з відповідним клопотанням.

Доказів на підтвердження відсутності коштів позивачем до заяви не долучено.

Крім того, позивачем не надано належних доказів того, що на момент ухвалення рішення по справі у нього будуть кошти на оплату судового збору.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі "Креуз проти Польщі" суд зазначив, що "право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю правовою природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов'язків", пункт 1 статті 6 залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети.

Положення пункту 1 статті 6 про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

З наведених вище обставин слідує, що у суду відсутні правові підстави звільнення від сплати судового збору або для відстрочення сплати судового збору за подання позивачем позову. Що, в свою чергу не є позбавленням позивача права на доступ до правосуддя.

Зазначена позиція узгоджується з позицією Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду викладеною у постанові від 17.05.2018 у справі № 904/9117/17.

2. Відповідно до ч. 1. ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Відповідно до частини другої статті 164 Господарського процесуального кодексу України, позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Судом встановлено, що позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на Кредитний договір № 17-47/1-13 від 13.05.2013 та Договір поруки № 17-47/1-13/П1 від 18.07.2013.

При цьому, в порушення вимог п. 5 ч. 3 ст. 162 та ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України, позивачем не подано до позовної заяви належним чином засвідчених копій Кредитного договору № 17-47/1-13 від 13.05.2013 та Договору поруки № 17-47/1-13/П1 від 18.07.2013.

Також позивачем до позовної заяви не надано належних доказів надання суми кредиту Товариству з обмеженою відповідальністю "Авто-Логістикс-Центр" (первинних документів).

3. Також, відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в звязку із розглядом справи.

Так, позивачем не надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в звязку із розглядом справи.

4. В порушення приписів п.8, ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява не містить зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

5. Відповідно до ч. 3 ст. 162. Позовна заява повинна містити:

- найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

- повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи підприємця (для фізичних осіб підприємців); відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

- зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

Однак, в супереч зазначеним вимогам позивачем не надано до позову розрахунку стягуваних сум.

Відповідно до частини першої статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.п. 9, 10 ст. 162, ст.ст. 164, 172, 174 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Позивачу протягом семи днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме:

- надати докази сплати судового збору у сумі 514 339,93 грн.;

- надати попередній (орієнтовний розрахунок) суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в звязку із розглядом справи;

- надати інформацію щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви;

- надати попередній (орієнтовний розрахунок) суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в звязку із розглядом справи.

- надати розрахунок стягуваних сум;

- надати копії Кредитного договору № 17-47/1-13 від 13.05.2013 та Договору поруки № 17-47/1-13/П1 від 18.07.2013;

- надати належні докази надання суми кредиту Товариству з обмеженою відповідальністю "Авто-Логістикс-Центр" (первинні документи).

3. Роз'яснити, що у випадку невиконання позивачем вимог суду про усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_2