ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2018 р.Справа № 922/1366/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Смірнової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубопласт", м. Львів
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтогазресурс", с. Наталине Красноградського району Харківської області
про стягнення коштів в сумі 38622,30 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Трубопласт" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтогазресурс" (відповідача) про стягнення з останнього основного боргу за договором суборенди обладнання №01/04/17 від 01.04.2017 року в розмірі 33232,80 грн., 3% річних в сумі 1033,00 грн. та інфляційних втрат в сумі 4356,50 грн. Судові витрати позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.05.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/1366/18 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Ухвала господарського суду Харківської області від 25.05.2018 року була отримана відповідачем 30.05.2018 року, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення.

Станом на 25.06.2018 року, заяв чи клопотань, відповідно до ст. 80 ГПК України, про можливість подання яких було роз'яснено ухвалою господарського суду Харківської області від 25.05.2018 року, на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідно до ст. 252 ГПК України.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа №922/1366/18 розглядається судом за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд встановив наступне.

01.04.2017 року між TOB "Трубопласт" (позивач, Орендодавець) та TOB "Укрнафтогазресурс" (відповідач, Суборендар) був укладений договір суборенди обладнання №01/04/17 (далі - Договір), відповідно до умов якого, Орендодавець передав, а Суборендар прийняв в тимчасове платне користування обладнання - мотопомпу з рукавами та Труби НКТ 73*5,5 в кількості 12 шт. (далі - обладнання).

Передача обладнання в суборенду від TOB "Трубопласт" до TOB "Укрнафтогазресурс" підтверджується підписаними обома сторонами Актами прийому-передачі Обладнання в суборенду від 01.04.2017 року, від 19.04.2017 року та від 08.05.2017 року, які містяться в матеріалах справи.

За умовами п. 3.1. Договору, розмір орендної плати за суборенду обладнання становить:

- мотопомпа з рукавами - 912,00 грн. в т.ч. ПДВ за одну добу оренди;

- труби НКТ 73*5,5 - 96,60 грн. в т.ч. ПДВ за оренду однієї труби за добу.

На підтвердження наданих послуг з суборенди обладнання обома сторонами були підписані відповідні акти, а саме:

- акт надання послуг №17 від 25.04.2017 р. на суму 22800,00 грн. у т.ч. ПДВ (відносно суборенди мотопомпи з рукавами строком 25 діб);

- акт надання послуг №18 від 27.04.2017 р. на суму 869,40 грн. у т.ч. ПДВ (відносно суборенди труби НКТ 73*5,5 строком 9 діб);

- акт надання послуг №24 від 16.05.2017 р. на суму 9563,40 грн. у т.ч. ПДВ (відносно суборенди труб НКТ 73*5,5 в кількості 11 штук строком 9 діб).

Таким чином, загальна вартість послуг з суборенди обладнання склала 33232,80 грн.

По закінченню строку суборенди, обладнання було повернуто з суборенди від Суборендаря до Орендодавця, про що було складено акти прийому-передачі обладнання від 25.04.2017 року, від 27.04.2017 року та від 16.05.2017 року.

Відповідно до умов п. 3.3. Договору, Суборендар зобов'язаний провести оплату послуг з суборенди обладнання протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання та підписання відповідного акту про оренду обладнання.

Проте, відповідач оплату послуг з суборенди обладнання в передбачений Договором строк не здійснив.

26.06.2017 року TOB "Трубопласт" зверталося до відповідача з листом за вих. №127, в якому, серед іншого, вказувало на наявність заборгованості за Договором Суборенди в розмірі 33232,80 грн., та вимагало погасити дану заборгованість.

11.04.2018 року позивачем на адресу відповідача повторно було направлено вимогу про погашення заборгованості за Договором за вих. №97 від 10.04.2018 року, однак дане поштове відправлення повернулося без отримання, у зв'язку з закінченням термінів зберігання.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України, ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України, орендар зобов'язаний вносити орендні платежі своєчасно і в повному обсязі.

Сторони домовились (п. 3.3. Договору), що Суборендар зобов'язаний провести оплату послуг з суборенди обладнання протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання та підписання відповідного акту про оренду обладнання.

За приписами п. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Таким чином, граничний строк оплати відповідачем наданих послуг з суборенди обладнання становить:

- до 29.04.2017 року за актом №17 від 25.04.2017 року на суму 22800,00 грн.

- до 04.05.2017 року за актом №18 від 27.04.2017 року на суму 869,40 грн.

- до 20.05.2017 року за актом №24 від 16.05.2017 року на суму 9563,40 грн.

Враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання зі сплати орендної плати за Договором з 29.04.2017 року за актом №17 від 25.04.2017 року, з 04.05.2017 року за актом №18 від 27.04.2017 року та з 20.05.2017 року за актом №24 від 16.05.2017 року.

Беручи до уваги те, що зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України, ст. ст. 193, 198 ГК України), приймаючи до уваги викладені обставини, та відсутність доказів на підтвердження сплати відповідачем суми боргу за Договором в сумі 33232,80 грн., суд визнає вимогу позивача про стягнення з відповідача 33232,80 грн. основного боргу за Договором належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 1033,00 грн. та інфляційні втрати в сумі 4356,50 грн.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України гарантовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" роз'яснено, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, базою для нарахування інфляційних є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж.

Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Оскільки прострочення за актом №24 від 16.05.2017 року на суму 9563,40 грн., виникає з 19.05.2017 року, тому позивач неправомірно нарахував інфляційні втрати за цим актом за травень 2017 року. Крім того, прострочення за актом №18 від 27.04.2017 року на суму 869,40 грн., виникає з 04.05.2017 року, тому позивач неправомірно нарахував інфляційні втрати за цим актом за травень 2017 року.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню в сумі 4205,16 грн. В той же час, розрахунок 3% річних є вірним та відповідає наведеним вище нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних в сумі 1033,00 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Підсумовуючи викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубопласт" підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст.ст. 6, 11, 253, 256-258, 525, 530, 626, ч. 3 ст. 509, ч. 1 ст. 759, ч.ч. 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174 Господарського кодексу України, керуючись статтями 73-74, 76-80, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтогазресурс" (63343, Харківська область, Красноградський район, село Наталине, вул. Свято-Троїцька, будинок 39, ідентифікаційний код 35314646) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубопласт" (79000, м. Львів, пл. Міцкевича, будинок 8, ідентифікаційний код 30478052) основний борг в сумі 33232,80 грн., 3% річних в сумі 1033,00 грн., інфляційні втрати в сумі 4205,16 грн. та судовий збір у розмірі 1755,09 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили, відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного господарського суду в установленому законом порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 25.06.2018 року.

Суддя ОСОБА_1