ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2018м. ДніпроСправа № 904/1036/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І.В.

за участю секретаря судового засідання Пономарьова Є.О.

У справі

за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ГЕСТОЛА" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ МИКОЛИ ХВИЛЬОВОГО, будинок 129А; ідентифікаційний код 38835929)

до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ПРОМІНЬ-М" (49126, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ПАНІКАХИ, будинок 2, корпус "Е"7, офіс 505; ідентифікаційний код 41025985)

про стягнення 269545,37грн. передплати; 14457,64грн. пені; 9130,49грн. двадцять відсотків річних (договір поставки №18/21-1 від 18.12.2017)

Представники:

від позивача ОСОБА_1 довіреність №б/ від 09.03.2018

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гестола" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінь-М" (далі - відповідач) в якій просить суд стягнути 269545,37грн. передплати; 14457,64грн. пені; 9130,49грн. двадцять відсотків річних.

Судові витрати по справі позивач просив суд стягнути з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами укладено договір поставки №18/21-1 від 18.12.2017. Відповідно до специфікації №1 додатку №2 до договору загальна вартість послуг і товару, що поставляється складає 266069,76грн. з ПДВ.

Грошові кошти у розмірі 2660693,76грн. позивач сплатив відповідачу 21.12.2017 на підставі виставленого відповідачем рахунку.

Таким чином, відповідач повинен був виготовити та поставити товар позивачу на адресу місто Дніпро, вулиця Троїцька, в районі будинку 37 відповідно до переліку вказаного у рахунку не пізніше 11.01.2018.

Крім того, покупець на підставі рахунку, виставленого відповідачем та у розмірі зазначеному у специфікації (Додаток №1) до договору, 19.12.2017 перерахував кошти відповідачу у розмірі 8441,99грн. з метою придбання товару.

Також, позивачем здійснено оплату за договором 04.01.2018 у розмірі 76059,26грн. на підставі рахунку відповідача від 28.12.2017.

Отже, у період з 19.12.2017по 04.01.2018 позивач перерахував на користь відповідача грошові кошти у розмірі 350571,01грн., що підтверджується платіжними дорученнями.

Відповідач у встановлені договором строки не здійснив поставку товару.

Відповідно до підписаних сторонами видаткових накладних, відповідачем проведено поставку оплаченого товару за договором, а саме: 19.12.2017 на загальну суму 8441,99грн. з ПДВ (накладна №ГМ000000240); 05.01.2018 на загальну суму 46335,30грн. з ПДВ (накладна №1); 09.01.2018 на загальну суму 16057,90грн. (накладна №3); 22.01.2018 на загальну суму 10190,45грн. з ПДВ (накладна №8).

Таким чином, відповідачем поставлено товару на загальну суму 81025,64грн.

Відповідачем не поставлено товару на загальну суму 269545,37грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з вимогою щодо повернення перерахованої передплати за товар відповідно до договору та сплати 20 відсотків за користування грошовими коштами. 06.02.2018 позивач в котре звернувся до відповідача з вимогою повернути перераховані грошові кошти та сплати відсотків. Вимоги позивача залишені без відповіді та задоволення.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань позивач нарахував:

- пеню за загальний період прострочення з 11.01.2018 по 13.03.2018 у розмірі 14457,64грн.;

- 20% річних за користування коштами позивача за загальний період прострочення з 11.01.2018 по 13.03.2018 у розмірі 9130,49грн.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2018 справу №904/1036/18 передано судді Петренку Ігорю Васильовичу.

Ухвалою від 19.03.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання призначено на 17.04.2018.

Судове засідання, яке призначено на 17.04.2018 не відбулося, у зв'язку з лікарняним судді Петренка І.В.

Ухвалою від 10.05.2018 підготовче засідання призначено на 17.05.2018.

Ухвалою від 17.05.2018 підготовче провадження закрито; справу призначено до розгляду по суті на 12.06.2018.

Щодо повідомлення сторін про час та місце судового засідання.

17.05.2018 представника позивача під розписку (а.с. 76 том 1) повідомлено, що наступне судове засідання відбудеться 12.06.2018 о 11год. 30хв.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується ухвалою суду, яка повернулася на адресу господарського суду 07.06.2018 з відміткою пошти "за истечением срока хранения".

Враховуючи викладене господарський суд констатує, що сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду заяви судом.

В судовому засіданні оглянуто всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції .

В судовому засіданні, яке відбулося 12.06.2018 в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Судовий процес, на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, -

ВСТАНОВИВ:

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

Між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ГЕСТОЛА" (далі - позивач, покупець) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ПРОМІНЬ-М" (далі - відповідач, постачальник) укладено договір поставки №18/12-1 від 18.12.2017 (далі - договір).

За цим договором постачальник зобов'язується в порядку і терміни, встановлені цим договором, передати у власність покупцеві продукцію, в певній кількості, відповідної якості і по цінам, що вказані в рахунках та в специфікаціях (додаток невід'ємна частина) договору, доставити та змонтувати, а покупець зобов'язується прийняти продукцію, виконані роботи, сплатити її на умовах, визначених у цьому договорі (пункт 1.1 договору).

Кількість, асортимент та ціни продукції, що поставляється, вказуються у видаткових накладних та в специфікаціях (додаток невід'ємна частина) договору. Поставка продукції здійснюється партіями за заявкою покупця (пункт 1.2 договору).

Загальна кількість продукції, що постачається за даним договором, визначається як наростаюча кількість по всіх поставках, проведених згідно оформлених накладних (пункт 1.3 договору).

Загальна сума цього договору визначається як наростаюча сума по всіх поставках, проведених протягом всього терміну дії цього договору (пункт 2.1 договору).

Цей договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 01.02.2018, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором (пункт 10.1 договору). Якщо за 30 днів до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не заявила про своє бажання розірвати договір, даний договір вважається пролонгованим на 1 (один) рік (пункт 10.2 договору).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно частини 6 статті 265 Господарського кодексу України та частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно частини 1 статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (стаття 663 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Між сторонами підписано специфікацію №1 відповідно до якої загальна вартість послуг і товару, складає 266069,76грн. Умови поставки товару: місто Дніпро, в районі будинку 37 (пункт 1) Термін поставки товару: постачальник зобов'язується виготовити товар протягом 21 календарних днів з моменту отримання постачальником оплат (пункт 2). Оплата за товар здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника в наступному порядку: попередню оплату в розмірі 100% від вартості товару, зазначеного в пункті 1 даної додаткової угоди, що складає 266069,76грн. з ПДВ, покупець перераховує протягом 3-ох банківських днів з моменту підписання даної Додаткової угоди (пункт 4).

Відповідач виставив позивачу рахунок на оплату №ГМ000000408 від 18.12.2017 на суму 266069,76грн.

Позивач платіжним дорученням №13 від 21.12.2017 на суму 266069,76грн. перерахував відповідачу 266069,76грн.

Отже, строк поставки товару по 11.01.2018.

Всупереч взятих на себе зобов'язань відповідач поставку товару за специфікацією №1 на суму 266069,76грн. не виконав у повному обсязі.

Між сторонами підписано специфікацію №1 на суму 8441,99грн.

Відповідач виставив позивачу рахунок на оплату №ГМ000000407 від 18.12.2017 на суму 8441,99грн.

Позивач платіжним дорученням №6 від 19.12.2017 на суму 8441,99грн. перерахував відповідачу 8441,99грн.

На виконання взятих на себе зобов'язань відповідач за видатковою накладною №ГМ000000240 від 19.12.2017 на суму 8441,99грн. поставив позивачу товар.

Проаналізувавши положення специфікації №1 на суму 8441,99грн. та укладеного між сторонами договору господарський суд констатує, що сторони не визначили строк поставки товару за вказаною специфікацією. Крім того, з вимогами поставити товар позивач до відповідача не звертався. Отже, кінцеву дату поставки товару визначити неможливо.

Крім того, відповідач виставив позивачу рахунок на оплату №ГМ000000421 від 28.12.2017 на суму 76059,26грн.

Позивач платіжним дорученням №9 від 04.01.2018 на суму 76059,15грн. перерахував відповідачу 76059,26грн.

На виконання взятих на себе зобов'язань відповідач за видатковою накладною №1 від 05.01.2018 на суму 46335,30грн.; за видатковою накладеною №3 від 09.01.2018 на суму 16057,90грн. та за видатковою накладною №8 від 22.01.2018 на суму 10190,45грн. Отже, відповідач поставив товар на загальну суму 72583,65грн. Не поставлено товар на суму 193486,11грн.

Отже, не поставлено товар на суму 3475,61грн.

Проаналізувавши положення укладеного між сторонами договору господарський суд констатує, що сторони не визначили строк поставки товару за вказаною специфікацією. Крім того, з вимогами поставити товар позивач до відповідача не звертався. Отже, кінцеву дату поставки товару визначити неможливо.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

25.01.2018 позивачем на адресу відповідача направлено вимогу за вих.№б/н від 25.01.2018 з вимогою повернути отриману передплату у розмірі 279535,82грн.

Доказом направлення вказаної вимоги на адресу відповідача є лист з описом вкладень та фіскальний чек №1329 від 25.01.2018.

Вдруге з вимогою до відповідача позивач звернувся 06.02.2018. Доказом направлення вказаної вимоги на адресу відповідача є лист з описом вкладень та фіскальний чек №2316 від 06.02.2018.

Відповідачем претензії залишено без відповіді та задоволення.

Враховуючи, що досудовий порядок вирішення спору не дав бажаних результатів позивач звернувся до господарського суду з даною позовною заявою.

Господарський суд вважає, що в силу приписів статті 693 Цивільного кодексу України, сума передплати у розмірі 266069,76грн. підлягає поверненню позивачу. Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача 266069,76грн. суми передплати підлягають задоволенню.

Враховуючи, що строк поставки товару на суму 3475,61грн. договором не визначено, а з вимогами про його поставку позивач до відповідача не звертався, господарський суд дійшов висновку, що в даній частині строк виконання зобов'язання відповідача не настав, у зв'язку з чим в даній частині вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 6.1 договору визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за цим договором, сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України. Винна сторона в повному об'ємі відшкодовує збитки, заподіяні іншій стороні неналежним виконанням зобов'язань.

Відповідно до пункту 6.3 договору за порушення строків виконання зобов'язань, постачальник сплачує покупцю штрафні санкції у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості не поставленого товару за кожен день прострочення.

Господарський суд вважає правомірним нарахування пені на суму 266069,76грн. починаючи з 12.01.2018 по 13.03.2018. Нарахування пені на суму 3475,61грн. господарський суд правомірним не визнає.

Перевіривши розрахунок пені здійснений позивачем господарський суд визнав його таким, що містить помилки, а вимогу такою, що підлягає задоволенню частково у розмірі 14098,05грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарський суд констатує, що договором встановлено розмір процентів, а саме в пункті 6.4 договору зазначено, що у разі порушення термінів поставки товару на суму попередньої оплати товару нараховуються проценти за користування грошовими коштами покупця в розмірі 20% річних за кожен день з дня, наступного за узгодженою датою граничного строку поставки товару, до дня фактичного виконання зобов'язань або повернення суми попередньої оплати.

Господарський суд вважає правомірним нарахування 20% річних на суму 266069,76грн. починаючи з 12.01.2018 по 13.03.2018. Нарахування 20% річних на суму 3475,61грн. господарський суд правомірним не визнає.

Перевіривши розрахунок 20% річних здійснений позивачем господарський суд визнав його таким, що містить помилки, а вимогу такою, що підлягає задоволенню частково у розмірі 8893,29грн.

Крім того, господарський суд відхиляє посилання позивача на статтю 536 Цивільного кодексу України та застосовує статтю 625 Цивільного кодексу України.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 4335,88грн., з урахуванням того, що 98,61% позовних вимог позивача судом задоволено.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ГЕСТОЛА" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ МИКОЛИ ХВИЛЬОВОГО, будинок 129А; ідентифікаційний код 38835929) до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ПРОМІНЬ-М" (49126, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ПАНІКАХИ, будинок 2, корпус "Е"7, офіс 505; ідентифікаційний код 41025985) про стягнення 269545,37грн. передплати; 14457,64грн. пені; 9130,49грн. двадцять відсотків річних (договір поставки №18/21-1 від 18.12.2017) задовольнити частково.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ПРОМІНЬ-М" (49126, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ПАНІКАХИ, будинок 2, корпус "Е"7, офіс 505; ідентифікаційний код 41025985) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ГЕСТОЛА" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ МИКОЛИ ХВИЛЬОВОГО, будинок 129А; ідентифікаційний код 38835929) 266069,76грн. (двісті шістдесят шість тисяч шістдесят дев'ять грн. 76 коп.) передплати; 14098,05грн. (чотирнадцять тисяч дев'яносто вісім грн. 05 коп.) пені; 8893,29грн. (вісім тисяч вісімсот дев'яносто три грн. 29 коп.) двадцять відсотків річних; 4335,88грн. (чотири тисячі триста тридцять п'ять грн. 88 коп.) судового збору.

В решті позовних вимог, а саме в частині стягнення з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ПРОМІНЬ-М" (49126, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ПАНІКАХИ, будинок 2, корпус "Е"7, офіс 505; ідентифікаційний код 41025985) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ГЕСТОЛА" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ МИКОЛИ ХВИЛЬОВОГО, будинок 129А; ідентифікаційний код 38835929) 3475,61грн. передплати; 359,59грн. пені; 237,20грн. двадцять відсотків річних відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 2 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення буде складено протягом десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Повне рішення складено 15.06.2018

Суддя ОСОБА_2