УХВАЛА

15 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 913/444/17

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Ткача І.В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 20.11.2017

(головуючий - Дучал Н.М., судді: Мартюхіна Н.О., Склярук О.І.)

у справі № 913/444/17 Господарського суду Луганської області

за позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2

про визнання частково недійсними наказів,

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 20.11.2017 у справі 913/444/17 з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

Проте, вказана касаційна скарга підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 123 статті 290 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Порядок і розмір сплати судового збору, встановлений Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір судовий" збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 2 підпункту 2 пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, що діяла на момент звернення із позовом у даній справі) ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру складала 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" у 2017 році з 1 січня встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб - 1600 грн.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів"від 03.10.2017 № 2147-VIII, чинний з 15.12.2017 внесено зміни зокрема до Закону.

Частиною 3 статті 3 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Суд нагадує про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються (рішення у справі Brualla Gomez de La Torre v. Spain, 19.12.1997, Repotrs 1997-VIII, п. 35).

За приписами підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону (в редакції, чинній на момент звернення у березні 2018 року з касаційною скаргою) за подання касаційної скарги на рішення господарського суду судовий збір визначений у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 31.07.2017 позов задоволено повністю: визнано недійсними накази Акціонерного товариства "Український інноваційний банк": №57-п від 27.07.2009, №69-п від 21.08.2009, №89-п від 18.09.2009, №120-п від 28.10.2009, №135-п від 27.11.2009, №147-п від 21.12.2009, №7-п від 21.01.2010, №16-п від 24.02.2010 в частині встановлення персональної надбавки Голови Правління АТ "Укрінбанк" ОСОБА_2 Стягнуто з відповідача на користь позивача витрати сплачений судовий збір в сумі 12800,00 грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.11.2017 скасовано рішення Господарського суду Луганської області від 31.07.2017 у справі №913/444/17, прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Оскільки предметом позову у даній справі є вісім вимог немайнового характеру, належною сумою судового збору, що підлягала сплаті при поданні такого позову (в редакції Закону № 3674 - VI від 28.11.2013) є 12 800,00 грн, а тому належний розмір судового збору для касаційного перегляду складає 25 600,00 грн. (200%*12 800,00 грн).

Разом з тим, скаржник сплатив судовий збір у розмірі 15360,00 грн, що підтверджується квитанціями № 14566269 від 13.12.2017 на суму 14960,00 грн та №N1C9X60289 від 13.12.2017 на суму 400,00 грн, отже сума недоплаченої частини судового збору становить 10240,00 грн.

Згідно з частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

У зв'язку з тим, що судовий збір було сплачено не у повному розмірі, ОСОБА_1 необхідно усунути недоліки касаційної скарги та доплатити судовий збір у сумі 10240,00 грн.

Суд наводить належні платіжні реквізити для оплати:

- Рахунок отримувача: 0007;

- Отримувач коштів: УК у Печерському р-ні,

- Банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві;

- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897;

- Код банку отримувача: 820019;

- Код класифікації доходів бюджету: 22030102.

Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017).

Крім того, суд касаційної інстанції зазначає, що в обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження скаржник вказує, що отримав копію оскаржуваної постанови 30.11.2017, а 13.12.2017 в межах двадцятиденного строку з дня отримання оскаржуваної постанови звертався до суду з касаційною скаргою вперше. Проте ухвалою Верховного Суду від 02.04.2018 касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 20.11.2017 у справі №913/444/17 було повернуто скаржнику на підставі п. 1 ч. 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, оскільки до касаційної скарги не було додано доказів на підтвердження того, що представник, який підписав касаційну скаргу, здійснює адвокатську діяльність та уповноважений представляти інтереси скаржника як адвокат.

Ухвалу Верховного Суду від 02.04.2018 ОСОБА_1 отримав 19.04.2018 та з метою усунення недоліків оформлення даної касаційної скарги, що зазначені в ухвалі, з урахуванням травневих свят, враховуючи вибагливе ставлення ОСОБА_1 до вибору адвоката, 17.05.2018 уклав з адвокатом ОСОБА_3 договір № 505 про надання правової допомоги. Таким чином, заявник вважає причини пропуску строку для подання касаційної скарги поважними у зв 'язку з пошуком адвоката для надання правової допомоги. Додатково звертає увагу суду, що в аналогічній справі №910/12031/17, в якій касаційну скаргу було повернуто у зв'язку з тим, що остання підписана особою, повноваження якої в установленому порядку не підтверджено, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду при зверненні скаржника з повторною касаційною скаргою дійшов висновку, що клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню, причина пропуску строку на подання касаційної скарги визнана поважною (ухвала від 19.03.2018).

До заяви про поновлення пропущеного строку скаржник додав докази отримання 30.11.2017 копії постанови Донецького апеляційного господарського суду від 20.11.2017 та докази щодо дати отримання 19.04.2018 копії ухвали Верховного Суду від 02.04.2018, якою касаційну скаргу було повернуто скаржнику на підставі п. 1 ч. 4 ст. 292, п.п. 11 п. 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Вдруге подана касаційна скарга скаржника надіслана на адресу Верховного Суду 30.05.2018, тобто більш ніж через місяць з дати повернення касаційної скарги на підставі ухвали Верховного Суду від 02.04.2018.

Водночас зі змісту поданої касаційної скарги слідує, що адвокатом ОСОБА_3 було видано ордер на надання правової допомоги від 18.05.2018 серія КС № 413329 на підставі укладеного договору про надання правової допомоги від 17.05.2018 №505.

Аргумент скаржника про вибагливе ставлення до вибору адвоката не визнається поважною причиною для пропуску процесуального строку, оскільки вказані обставини свідчать про невжиття скаржником всіх необхідних заходів для дотримання вимог процесуального законодавства, встановлених для звернення з касаційною скаргою. Відтак, можливість невідкладного у межах розумного строку на оскарження судового рішення суду апеляційної інстанції повторного подання касаційної скарги на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 20.11.2017 залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб'єктивний характер. Інших обставин, які б об'єктивно перешкоджали скаржнику реалізувати своє право на подання касаційної скарги упродовж розумного строку, ним не наведено. Стосовно доводів заявника щодо травневих свят суд зазначає, що додатковими вихідними днями у травні 2018 року були 1, 9, та 28 травня, а за приписами частини 4 статті 116 Господарського процесуального кодексу України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Підтвердження перебування адвоката у відпустці та неможливості уповноважити іншого представника заявником до касаційної скарги не додано. Крім того, непідписання договору з адвокатом не позбавляло можливості позивача підписати касаційну скаргу особисто.

Стосовно посилання заявника на аналогічну ситуацію у справі № 910/12031/17 колегія суддів зазначає, що у зазначеній справі скаржник повторно звернувся з касаційною скаргою 02.03.2018, в той час як ухвала про повернення касаційної скарги у справі була постановлена Верховним Судом 26.02.2018. Тобто повторно скаржник звернувся через 3 днів. В той час як у даній справі позивач повторно звернувся з касаційною скаргою через 41 день з дня отримання ухвали суду про повернення скарги, поданої вперше. Належного обґрунтування такого зволікання заявником не наведено.

Відповідно до частини 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України в чинній редакції передбачено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, касаційна скарга ОСОБА_1 залишається без руху на підставі частини 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України для наведення інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

Керуючись 174, 234, 235, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, статтею 4 Закону України "Про судовий збір", Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 20.11.2017 у справі №913/444/17 залишити без руху.

2. Встановити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Наслідки невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали визначені в статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ткач