ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"18" червня 2018 р.          Справа № 920/1/18

Суддя Сіверін В. І.

розглянувши апеляційну скаргу другого відповідача (вх. 1153 С/1-7) на рішення господарського суду Сумської області від 07.05.2018 року, ухвалене у приміщенні вказаного суду суддею Котельницькою В.Л., повний текст якого складено 17.05.2018 року, у справі

за позовом заступника керівника Сумської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, м. Суми

до:

1) Сумської міської ради, м. Суми

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Руна Петрол», м. Суми

про визнання незаконним та скасування рішення і визнання недійсним договору оренди,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду звернувся заступник керівника Сумської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з позовом до Сумської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «Руна Петрол» про: 1) визнання незаконним та скасування рішення Сумської міської ради від 21.12.2016 №1593-МР «Про надання в оренду земельних ділянок» в частині передачі ТОВ «Руна Петрол» в оренду земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :13:002:2003 га, вартістю 2121195,19 грн. у м. Суми по вул. 20 років Перемоги, 1/1; 2) визнання недійсним договору оренди від 07.02.2017, укладеного між Сумської міською радою та ТОВ «Руна Петрол» щодо земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :13:002:2003 га вартістю 2121195,19 грн. у м. Суми по вул. 20 років Перемоги, 1/1.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилався на порушення Сумською міською радою вимог діючого законодавства при ухваленні рішення №1593-МР від 21.12.2016 «Про надання в оренду земельних ділянок» в частині передачі ТОВ «Руна Петрол» в оренду земельної ділянки комунальної власності, оскільки передання земельної ділянки в оренду здійснено у неконкурентний спосіб. Крім того, прокурор посилався на те, що на момент ухвалення спірного рішення земельна ділянка знаходилась у постійному користуванні іншої юридичної особи – Управління капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради, а також на визнання недійсним у судовому порядку інвестиційного договору №1 про порядок проектування, будівництва та введення в експлуатацію закінченого будівництвом центру обслуговування транспорту з адміністративно - торгівельними приміщеннями та закладом громадського харчування, укладеного між Управлінням капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради (замовник) та ТОВ «Руна Петрол» (інвестор) 24.09.2014. Також прокурор посилався на інші обставини зазначені за змістом позовної заяви.

Рішенням господарського суду Сумської області від 17.05.2018 року позов задовольнити повністю. Визнано незаконним та скасовано рішення Сумської міської ради № 1593-МР від 21.12.2016 «Про надання в оренду земельних ділянок» в частині передачі Товариству з обмеженою відповідальністю «Руна Петрол» в оренду земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :13:002:2003 0,1831 га вартістю 2121195,19 грн. у м. Сумах по вул. 20 років Перемоги, 1/1. Визнано недійсним договір оренди від 07.02.2017, укладений між Сумською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Руна Петрол» щодо земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :13:002:2003 0,1831 га вартістю 2121195,19 грн. у м. Суми по вул. 20 років Перемоги, 1/1. 4. Стягнути з відповідачів по 1762 грн. судового збору на користь Прокуратури Сумської області.

В обґрунтування оскаржуваного рішення про задоволення позовних вимог, місцевий господарський суд, зокрема, зазначив, що на час прийняття Сумською міською радою рішення №1593-МР від 21.12.2016 та укладання договору оренди щодо передачі в оренду ТОВ «Суми Петрол» земельної ділянки по вул. 20 років Перемоги, 1/1 вказана земельна ділянка ще знаходилась в постійному користуванні Управління капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради та попередньо вилучена не була. Право постійного користування Управлінням капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради припинено лише 29.03.2017 на підставі рішення Сумської міської ради №1917-МР «Про припинення та перехід права користування земельними ділянками».

Підсумовуючи вищенаведене, господарський суд першої інстанції дійшов висновку про те, що рішення Сумської міської ради від 21.12.2016 №1593-МР та договір оренди від 07.02.2017, укладений з ТОВ «Руна Петрол» суперечать положенням ч. 2 ст. 124, ст. 134 ЗК України (щодо необхідності проведення земельних торгів) та ч. 5 ст. 116 ЗК України (щодо неможливості передавати земельну ділянку в користування до припинення права попереднього права користування).

Другий відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить це рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник, зокрема, зазначає про те, що відповідачем подано суду докази державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва, що дало право на отримання спірної земельної ділянки в оренду у позаконкурентний спосіб, а тому другий відповідач вважає оспорюваний договір та рішення першого відповідача законними. Крім того другий відповідач зазначає, що право на оренду у нього виникло вже після припинення постійного користування спірною земельною ділянкою Управління капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради.

Перевіривши апеляційну скаргу на предмет відповідності її форми та змісту вимогам Господарського процесуального кодексу України, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Зазначені вимоги процесуального закону заявником не виконані.

Так, позовна заява містить дві вимоги немайнового характеру, а другий відповідач у повному обсязі оскаржує рішення місцевого господарського суду про задоволення двох немайнових позовних вимог.

Відповідно до положень абз. 2 частини 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір", у разі коли в позовній заяві об’єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З урахуванням положень підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" та статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", ставка судового збору за подання позовної заяви у даній справі становила 3524 грн., а тому, приймаючи до уваги положення пункту підпункту 4 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" - ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду у даній справі становить - 5286,00 грн.

Щодо доданої заявником до скарги квитанції № 2506496 від 05.06.2018 року про начебто сплату судового збору у розмірі 2643,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Зі згаданої квитанції вбачається перерахування грошових коштів до ГУ ДКСУ у Сумській області УК у місті Суми, код отримувача коштів (код ЄДРПОУ): 37970593, МФО отримувача: 837013, рахунок отримувача: 3002.

В той же час, згідно листа Головного управління Державного казначейства України у Харківській області від 27.01.2012 р. № 31-22/127 судовий збір за подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного господарського суду підлягає зарахуванню по наступним реквізитам: отримувач коштів: УДКСУ у Шевченківському районі м. Харкова Харківської області, код отримувача коштів (код ЄДРПОУ): 37999654, рахунок отримувача: 2003, банк отримувача: ГУДКСУ у Харківській області, код банку отримувача (МФО): 851011, код класифікації доходів бюджету: 22030001.

Таким чином, грошові кошти згідно квитанції № 2506496 від 05.06.2018 року у розмірі 2643,00 грн. були перехаровані не на реквізити Харківського апеляційного господарського суду, а отже згадана квитанція не є доказам сплати судового збору.

За таких обставин заявником не виконано вимог 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України щодо подання доказів сплати судового збору, що є підставою для залишення її без руху в порядку статті 174 та у відповідності з приписами частини 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України.

За викладеного, апеляційна скарга залишається без руху, а заявникові надається час для усунення вищевказаних недоліків шляхом сплати 5286,00 грн. судового збору та надання оригіналів доказів такої сплати на адресу суду.

Керуючись статтями 74, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя-доповідач

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без руху.

2. Апелянту - усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

3. Роз'яснити, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач Сіверін В. І.