РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.06.2018Справа № 910/6042/18
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Абіт-Текс"

до Міністерства оборони України

про стягнення 6067800 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Гукун Н.В.

Представники сторін:

від позивача - Кульбака С.Е. (керівник);

від відповідача - Кривошея Д.А. (представник за довіреністю).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення з відповідача суми заборгованості за договором від 30.10.2017 № 286/3/17/318 у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем обов'язку розрахуватись за поставлену продукцію.

Відповідач вимоги позову не визнав, пославшись у відзиві на те, що за умови не надання Позивачем належним чином оформлених рахунків у Відповідача відсутні підстави для оплати поставленого товару. Крім того, сума заявлених за Договором 2017 року позовних вимог не зареєстрована на 2018 рік у органах Державної казначейської служби України як бюджетне зобов'язання та не було взято на облік.

На підставі ч. 6 ст. 183 ГПК України представники сторін надали в судовому засіданні спільну письмову заяву про згоду на розгляд справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі укладеного 30.10.2017 між Позивачем, як постачальником, та Відповідачем, як замовником, Договору № 286/3/17/318 (із укладеною до Договору Додатковою угодою, що разом надалі - Договір), Позивачем постачався, а Відповідачем приймався товар (індивідуальне обмундирування (3581) штани літні від костюма літнього польового з тканини тип 4, клас 7), що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними та актами приймального контролю якості.

Судом враховано, що акти та накладні про поставку товару зауважень не містять і докази наявності у Відповідача претензій щодо якості та/або комплектності поставленого Позивачем за Договором товару у матеріалах справи також відсутні.

Проте у встановлені Договором строки та всупереч ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України Відповідач повністю за товар не розрахувався.

Матеріалами справи підтверджено, що станом на момент звернення Позивача до суду у Відповідача існувала заборгованість в сумі 6067800 грн., яка не погашена на даний час.

Розрахунок заборгованості судом перевірено та визнано обґрунтованим і арифметично правильним; її розмір є доведеним залученими Позивачем до справи доказами, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача.

Суд також приймає до уваги, що обов'язок замовника (Відповідача) оплатити поставлений йому Позивачем товар в силу вимог чинного законодавства не пов'язаний з наявністю у нього необхідних коштів чи станом виконання перед ним зобов'язань іншими особами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частина 2 вказаної статті передбачає, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

При цьому, ч. 2 ст. 252 ЦК України визначено, що термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Утім, обумовлення в договорі настання обов'язку з оплати послуг з дати надання Відповідачу рахунку не є такою подією, оскільки пов'язано з реалізацією свого права стороною за договором на отримання оплати. Також, умова щодо виставлення рахунку не є відкладальною умовою у розумінні ст. 212 ЦК України, оскільки рахунок не є первинним документом та не породжує відповідне зобов'язання з оплати, а має інформаційний характер щодо, зокрема, відомостей про реквізити, підстави та суми для оплати.

До того ж, встановлена Договором залежність оплати від бюджетного фінансування не визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами та не вказує на подію, яка має неминуче настати, а отже, в розумінні ст.ст. 251-252, 530 ЦК України, не є строком (терміном) виконання зобов'язань.

Крім того, суд зазначає, що відсутність бюджетних коштів та не взяття відповідного зобов'язання на облік не виправдовує бездіяльність Відповідача і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 11/446 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України».

З огляду на наведене позовні вимоги про стягнення 6067800 грн. заборгованості визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати, у які Позивачем включено витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Міністерства оборони України (м. Київ, пр. Повітрофлотський, 6; ідентифікаційний код 00034022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Абіт-Текс" (м. Київ, б-р Дружби Народів, 28-А, н/п 6, оф.1; ідентифікаційний код 39830 (шість мільйонів шістдесят сім тисяч вісімсот) грн. основного боргу, а також 91017 (дев'яносто одну тисячу сімнадцять) грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 20.06.2018.

Суддя Р.Б. Сташків