РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.06.2018Справа № 910/1713/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., при секретарі судового засідання Коноплянко Л.В., розглянувши господарську справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" (04211, м.Київ, проспект Героїв Сталінграда,2-д,прим.707)

до Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м.Київ, вул.Кудрявська, 26/28)

про зменшення розміру штрафних санкцій та повернення гарантійного внеску виконання зобов'язань

за участю представників сторін:

від позивача: Федоренко К.В. за дов.

від відповідача: Цівінська Н.М. за дов., Слючар С.В. за дов.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" звернулось до Господарського суду міста Києва із вказаним позовом, про зменшення штрафних санкцій за договором купівлі-продажу нафтопродуктів на довгостроковій основі від 20.12.2016 № БТД2/3944/м100-16 з 184 482,00 грн. до 709,96 грн. та зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" повернути позивачу 183 772,04 грн. гарантованого забезпечення виконання зобов'язань за договором купівлі-продажу нафтопродуктів на довгостроковій основі від 20.12.2016 № БТД2/3944/м100-16 з врахуванням погашення штрафних санкцій Товариства з обмеженою відповідальністю " Прінт Інжінірінг " відповідно до умов п.7.4 договору.

Ухвалою від 27.03.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.04.2018.

06.03.2018 до суду від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

16.04.2018 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому проти позову заперечує.

02.05.2018 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою від 08.05.2018 підготовче засідання по справі призначено на 24.05.2018.

11.05.2018 до суду від відповідача надійшли заперечення.

Ухвалою від 24.05.2018 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.06.2018.

В судовому засіданні 12.06.2018 оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст.240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд-

ВСТАНОВИВ:

20.12.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Прінт Інжінірінг" (далі-позивач, покупець) та Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування" (далі - відповідач, продавець) за результатами біржових торгів №UGVD-2 укладено договір купівлі продажу нафтопродуктів на довгостроковій основі №БТД/3944/м100-16.

Відповідно до п. 1.1. договору, предметом є купівля - продаж мазуту М-100 в кількості 6000 тон (+/-5% в опціоні продавця). Вид, кількість, ціна, строк відвантаження та умови передачі нафтопродуктів визначаються у відповідних угодах до договору.

23.11.2017 року між продавцем та покупцем було укладено Угоду №БТД2/7284/12/м100- 17 до Договору.

Відповідно до п.2 угоди, покупець зобов'язується оплатити та прийняти нафтопродукти на умовах цієї угоди та договору, а продавець зобов'язується передати покупцю нафтопродукти рівномірними партіями протягом 01.12.2017-31.12.2017р. у загальній кількості 500 тонн (+/-10% з опціоні Продавця) за наступним графіком:

- 01.12.2017 - 15.12.2017 250,0 тонн.

- 16.12.2017 - 31.12.2017 25,0 тонн.

Пунктом 3 угоди встановлено, що попередня ціна за одну тонну нафтопродуктів, розрахована відповідно до п.4.1 договору, складає 9 466,07 грн.

Згідно із п.6.2 договору, покупець здійснює попередню оплату за нафтопродукти, що підлягають відвантаженню за відповідною угодою до даного договору, у розмірі 110% вартості таких нафтопродуктів. Попередня оплата за нафтопродукти повинна надійти на рахунок продавця не пізніше останнього робочого дня місяця, що передує місяцю відвантаження, якщо інше не передбачено у відповідній угоді до даного договору.

Відповідно до п.5 угоди, покупець здійснює попередню оплату за нафтопродукти в строк з 23.11.2017 року по 31.12.2017 року за обсяги нафтопродуктів, вказані в п.2 даної угоди та з урахуванням строків відвантаження. Відвантаження нафтопродуктів здійснюється лише після отримання продавцем оплати за нафтопродукти. Датою оплати за нафтопродукти є дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок продавця.

На виконання вказаної угоди, позивач здійснив наступні оплати: 29.11.2017 - 482 687,60 грн. (перенесення попередньої оплати,сплаченої за придбані нафтопродукти відповідно до Угоди від 22.09.2017 №БТД2/6688/10/мІОО-17); 30.11.2017 - 2 000 000,00 грн.; 12.12.2017 - 200 000,00 грн., 13.12.2017 - 200 000,00 грн.; 14.12.2017 - 2 000 000,00 грн.; 15.12.2017 - 2 000 000,00 грн.; 18.12.2017 - 2 000 000,00 грн.; 19.12.2017 - 2 000 000,00 грн.; 20.12.2017 - 2 000 000,00 грн.; 21.12.2017 - 2 000 000,00 грн.; 473 303,50 грн. - 03.01.2017.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що прострочення виконання зобов'язання позивачем у сумі 473 303,50 грн. на 1 банківський день, або на 3 календарні дні має об'єктивний характер, у з в'язку з тим, що зарахування платежу на рахунок відповідача із запізненням сталося внаслідок великого навантаження на банківську систему перед новорічними святами, тобто не з вини позивача. Посилаючись на п.7.4. договору, ст. ст. 549, 551 ЦК України, ст.ст.233 ГК України, просить зменшити суму штрафних санкцій за договором купівлі-продажу нафтопродуктів на довгостроковій основі від 20.12.2016 № БТД2/3944/м100-16 з 184 482,00 грн. до 709,96 грн. та зобов'язати відповідача повернути на банківський рахунок позивача суму гарантованого забезпечення виконання зобов'язань за договором купівлі-продажу нафтопродуктів на довгостроковій основі від 20.12.2016 № БТД2/3944/м100-16 з врахуванням погашення штрафних санкцій позивача.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Прінт Інжінірінг» є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з наступних підстав .

За змістом ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.5 додаткової угоди покупець здійснює попередню оплату за нафтопродукти в строк з 23.11.2017 до 31.12.2017, датою оплати за нафтопродукти є дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок продавця.

Як вбачається з виписки АБ «Укргазбанк» 03.01.2018р. на рахунок ПАТ «Укргазвидобування» надійшла оплата від Позивача у розмірі 473 303,50 грн. з призначенням: сплата за мазут М-100 згідно Угоди №БТД2/7284/12/м100-17 від 23.11.2017 до договору №БТД2/3944/м100-16 від 20.12.2016року.

З платіжного доручення, яке долучене позивачем до матеріалів справи слідує, що воно оформлене позивачем 29.12.2017, проте отримане банком лише 03.01.2017.

Таким чином, твердження позивача, що прострочення відбулося не з його вини є безпідставні, оскільки не виконання третіми особами зобов'язань перед позивачем не звільняє його від обов'язку своєчасно та в повному обсязі сплатити грошові кошти встановлені додатковою угодою.

Відповідно до ст.216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарську - правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п.4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій не може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 7.2 договору встановлено, що у випадку відмови покупця від підписання відповідної угоди до даного договору та/або доповнення до відповідної угоди до даного договору або несвоєчасної чи не в повному обсязі оплати покупцем на рахунок продавця суми, вказаної в таких угодах до цього договору та/або доповненнях до відповідних угод до даного договору гарантійне забезпечення виконання зобов'язань по договору залишається продавцю як штраф за неналежне виконання покупцем своїх зобов'язань.

Згідно із п.6.3 договору, у якості забезпечення виконання покупцем зобов'язань по даному договору, покупець перераховує продавцю гарантійне забезпечення виконання своїх зобов'язань по договору у розмірі 5% від вартості нафтопродуктів, розрахованої по передній ціні узгодженої місячної партії нафтопродуктів, вказаній в угоді до даного договору, що укладається першою, та яке покупець зобов'язаний перерахувати в строк, вказаний у додатковій угоді до даного договору.

Сума гарантійного забезпечення виконання зобов'язань по договору не включається в загальну вартість Договору і не враховується сторонами при здійсненні взаєморозрахунків.

20.12.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №1, відповідно до п.1 якої, покупець сплачує на рахунок продавця гарантійне забезпечення виконання зобов'язань по договору у розмірі 5% від загальної вартості нафтопродуктів відповідно до укладеної угоди №БТД2/3946/01/м100-17 від 20.12.2016 року до договору, що становить 184 482,00 грн.

Суд звертає увагу, що сторони при укладенні спірних договорів були вільні у виборі контрагентів та визначенні умов договору, на свій розсуд приймали даний правочин на певних встановлених умовах, узгодили ці умови, підписавши договір купівлі-продажу нафтопродуктів на довгостроковій основі від 20.12.2016 № БТД2/3944/м100-16 та угоди до нього, а тому всі умови спірних договору додаткових угод до нього з моменту їх укладення стають однаково обов'язковими для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Інші твердження позивача не приймаються судом до уваги та спростовуються наявними матеріалами справи.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши всі надані докази, документи та пояснення в їх сукупності, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

З огляду на те, що суд відмовляє у задоволенні заявлених позовних вимог, судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 86, 129, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 22.06.2018

Суддя О.М. Ярмак