РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.06.2018Справа № 910/4433/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. при секретарі судового засідання Дідус О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства "Національні інформаційні системи" до Державного підприємства "Центр оцінки та інформації" про стягнення 66 580,49 грн., за участю представників позивача - Платової Ю.П., довіреність №6058/08.2-06, відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача 57 132,00 грн. основного боргу, 3 562,91 грн. пені, 1 309,20 грн. 3% річних та 4 576,38 грн. інфляційних втрат за порушення зобов'язань за договором про надання послуг акредетованим суб'єктам державної реєстрації на підставі ст. ст. 509, 526, 610, 615, 625, 629 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) та ст .ст. 173, 193, 222, 230, 231 Господарського кодексу України (надалі - ГК України).

Ухвалою господарського суду міста Києва від16.04.2018 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 14.05.2018 року.

14.05.2018 в судовому засіданні оголошено перерву на 30.05.2018 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.05.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 21.06.2018 року.

21.06.2018 року позивачем через канцелярію суду надано клопотання про долучення доказів, зокрема - копій акту надання послуг від 30.06.2017 № Б000059655 на суму 1 350,00 грн., виставленого позивачем за червень 2017 року на 1 та акту надання послуг від 30.06.2017 № Б000059759 на суму 8 100,00 грн., виставлений позивачем за червень 2017 року, а також - копії відомості позивача про використання конвертів та марок за період з 26 червня по 31 липня 2017 року.

Згідно ч. 8. ст. 80 Господарського процесуального кодексу України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Заслухавши в судовому засіданні 21.06.2018 року усне клопотання позивача про визнання поважними причини пропуску подачі додаткових документів мотивоване тим, що в зв'язку із зміною представника у даній справі та ознайомленням з матеріалами справи позивачем було встановлено необхідність залучення додаткових доказів, суд вважає за необхідне визнати поважними причини пропуску подачі зазначених документів позивачем та прийняти їх до розгляду.

21.06.2018 року представник відповідача в судове засідання не з'явився.

Відповідач у справі був належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідач своїм правом на надання відзиву не скористався, відзив на позов не надав.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що між Державним підприємством "Національні інформаційні системи" (підприємство) та Державним підприємством "Центр оцінки та інформації" (користувач, ДП «ДІСЕД») було укладено договір про надання послуг акредитованим суб'єктам державної реєстрації (надалі - договір) відповідно до ст. 634 ЦК України шляхом подання заяви про приєднання до договору, розміщеного на офіційному веб-сайті підприємства за адресою www.nais.gov.ua.

Так, з метою приєднання до умов договору відповідачем та філіями відповідача було подано заяви про приєднання до договору, форма якої встановлена додатку № 1 до договору, зокрема - заява Вінницької філії ДП «ДІСЕД» від 22.08.2016 № 1, заява ДП «ДІСЕД» в інтересах Кіровоградської філії від 11.08.20 № б/н, заява Запорізької філії ДП «ДІСЕД» від 30.11.2016 № 01/11, заява Івано-Франківської філії ДП «ДІСЕД» від 10.11.2016 № 1, заява Київської обласної філії ДП «ДІСЕД» від 05.05.2016 № 01-02, заява Одеської філії ДП «ДІСЕД» від 13.05.2016, № 10/1, заява ДП «ДІСЕД» від 05.05.206 № 16-242, заява Херсонської філії ДП «ДІСЕД» від 26.10.2016 № 2.

Відповідно до п.1.1. договору підприємство зобов'язується здійснити організаційні заходи щодо надання співробітникам користувача, які відповідно до законодавства мають право доступу до Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України (далі - система), логіну та паролю (далі-ідентифікатори) доступу до системи, у кількості, що відповідає кількості співробітників користувача, зазначених у письмовому замовленні, що подається користувачем за формою, встановленою у додатку 2 до цього договору, з метою здійснення ними повноважень, передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до п. 3.3 договору оплата послуг підприємства із надання користувачу послуг з технічної підтримки роботи з системою (та її оновлення) ідентифікованих співробітників користувача, плата за яке зараховується на рахунок підприємства, здійснюється користувачем на підставі рахунку, протягом 5 календарних днів після отримання рахунку, але не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця, шляхом перерахування відповідної суми грошових коштів на поточний рахунок підприємства.

Згідно п. 3.6. договору користувач зобов'язується підписувати та направляти на адресу підприємства один примірник акту наданих послуг підприємства протягом трьох днів з дня його отримання.

Пунктом 3.7. договору передбачено, що у випадку не направлення на адресу підприємства акту наданих послуг у передбачений п. 3.6. договору строк чи ненадходження до підприємства підписаного акту наданих послуг чи обґрунтування підстав неможливості його підписання, такий акт вважається таким, що підписаний користувачем, а послуги такими, що ним прийняті.

Поясненнями позивача, актами про надання послуг від 31.05.2017 № 37107 на суму 8100,00 грн., від 28.04.2017 № 32036 на суму 2 700,00 грн., від 31.05.217 № 37192 на суму 4 050,00 грн., від 30.06.2017 № Б000059387 на суму 2 700,00 грн., від 31.05.2017 № 37249 на суму 1 350,00 грн., від 31.05.2017 № 37212 на суму 1 350,00 грн., від 09.06.2017 № 39668 на суму 4 050,00 грн., від 30.04.2017 № 32434 на суму 1 350,00 грн., від 31.05.2017 № 36907 на суму 1 350,00 грн., від 30.06.2017 № Б000059605 на суму 1 350,00 грн., від 30.06.2017 № Б000059669 на суму 1 350,00 грн., від 31.05.2017 № 37756 на суму 18 900,00 грн., від 30.06.2017 № Б000059655 на суму 1 350,00 грн., та від 30.06.2017 № Б000059759 на суму 8 100,00 грн., підтверджується факт надання позивачем відповідачу послуг за договором на суму 57 132,00 грн.

Таким чином, позивач виконав взяті на себе зобов'язання з надання відповідачеві послуг з технічної підтримки роботи з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно (та його оновлення) ідентифікованих співробітників відповідача відповідно до умов договору, а відповідач за вказані послуги не розрахувався, в результаті чого має перед позивачем заборгованість, що станом на момент розгляду справи становить 57 132,00 грн., що також підтверджено відповідачем у листі від 22.05.2018 року №03/542, який міститься в матеріалах справи (а.с.160).

Доказів сплати зазначеної заборгованості відповідачем суду не надано.

Ст. ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем і тому позовні вимоги в частині стягнення 57 132,00 грн. основного боргу за договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 1 309,20 грн. 3% річних та 4 576,38 грн. інфляційних втрат, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань з оплати послуг за договором про стягнення заборгованості за договором про надання послуг акредетованим суб'єктам державної реєстрації обґрунтовані та позов у цій частині вимог підлягає задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовані Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», положеннями якого встановлено, що за прострочення платежу, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 Закону). Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 2.1. роз'яснень Вищого арбітражного суду України № 02-5/293 від 29.04.1994 р., якщо сторони у відповідному договорі не встановили конкретного розміру відповідальності, пеня стягненню не підлягає, за винятком випадків, коли розмір пені встановлений чинними актами законодавства.

Таким чином, в силу наведених положень законодавства, пеня може бути стягнута у передбачених в письмовому договорі випадках (встановлено за згодою сторін).

Враховуючи, що сторони у договорі про надання послуг акредетованим суб'єктам державної реєстрації не передбачили відповідальності у вигляді пені у разі прострочення виконання зобов'язання з оплати наданих послуг, в позові про стягнення пені у розмірі 3 562,91 грн. слід відмовити.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Центр оцінки та інформації" (02002, м. Київ, вул. Сверстюка, 15; ) на користь Державного підприємства "Національні інформаційні системи" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 73; ) 57 132 (п'ятдесят сім тисяч сто тридцять дві) гри. 00 коп. основного боргу, 1309 (одна тисяча триста дев'ять) грн. 20 коп. 3% річних, 4 576 (чотири тисячі п'ятсот сімдесят шість) грн. 38 коп. інфляційних втрат та 1 673 (одна тисяча шістсот сімдесят три) грн. 90 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 23.06.2018р.

Суддя С.О. Чебикіна