ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 916/1405/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кушнір І.В. - головуючий, Берднік І.С., Мачульський Г.М.,

За участю секретаря судового засідання Суворкіної Ю.І.

розглянувши касаційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 14.09.2017 (суддя Степанова Л.В.) та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 (головуючий: Філінюк І.Г., судді: Лавриненко Л.В., Лашин В.В.)

за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

до Публічного акціонерного товариства "Одеський коровай"

про розірвання договору оренди, виселення та стягнення 4 849,80 грн.,

За участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

15.06.2017 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Публічного акціонерного товариства "Одеський коровай" про розірвання договору оренди №3018 від 18.11.1996 (у новій редакції від 14.12.2006), укладеного між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та ПАТ "Одеський коровай", виселення ПАТ "Одеський коровай" із нежитлових приміщень першого поверху, загальною площею 261,5 кв. м, що розташовані за адресою: м. Одеса, пр. Маршала Жукова, 10, на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, стягнення з ПАТ "Одеський коровай" на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради упущеної вигоду у сумі 4849,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушені умови договору оренди щодо профілю використання орендованого майна відповідно до акту обстеження нежитлового приміщення від 26.04.2017.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.09.2017 у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 рішення Господарського суду Одеської області від 14.09.2017 у справі № 916/1405/17 залишено без змін, а апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради - без задоволення.

Судові рішення мотивовані тим, що в акті обстеження нежитлового приміщення від 26.04.2017 не зазначено, яким чином були зроблені заміри площі, крім того, до матеріалів справи не надано документів, які підтверджують наявність повноважень осіб, які склали зазначений акт, а також, що акт складений без присутності уповноважених представників відповідача.

04.12.2017 (згідно із реєстраційним штампом ОАГС) Департаментом комунальної власності Одеської міської ради подано касаційну скаргу на рішення Господарського суду Одеської області від 14.09.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 у справі №916/1405/17 до Вищого господарського суду України.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 14.09.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 у справі №916/1405/17 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради в частині розірвання договору оренди та виселення Публічного акціонерного товариства "Одеський коровай".

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2018 року у справі № 916/1405/17 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Мачульський Г.М., Берднік І.С.

Ухвалою Верховного Суду від 15.03.2018 відмовлено скаржнику у задоволенні клопотання про відстрочення судового збору; касаційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради залишено без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, оскільки скаржником не було додано документа, що підтверджує сплату судового збору у встановленому розмірі, а саме, не сплачено судовий збір у сумі 5 760,00 грн.; надано скаржнику строк для усунення недоліків до 30.03.2018.

26.03.2018 Департаментом комунальної власності Одеської міської ради до суду подано платіжне доручення № 954 від 05.12.2017 на суму 5 760,00 грн.

05.04.2018 суд постановив ухвалу про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою та призначення її до розгляду на 14.06.2018, повідомив учасників справи про дату, час і місце розгляду скарги, визначив строк для подання відзиву на касаційну скаргу з доказами надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи до Касаційного господарського суду до 20.04.2018.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу скаржник (Департамент комунальної власності Одеської міської ради, позивач) зазначає, що рішення судів попередніх інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального права.

Скаржник вважає, що при ухваленні судових рішень судами не було надано належної оцінки листу Південного офісу Держаудитслужби від 02.06.2017 №15-06-23-14/5609.

Позивач зазначає, що повноваження осіб на проведення обстеження орендованого приміщення встановлені Законом України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", зокрема, положенням п. 2 ст. 10 передбачено право органу державного фінансового контролю, безперешкодного доступу в ході державного фінансового контролю на склади, у сховища, виробничі та інші приміщення, що належать підприємствам, установам та організаціям, що контролюються, а п. 13 вищевказаної норми передбачено право даного органу при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку. На виконання п.1.2.4.1. Плану контрольно-ревізійної роботи Південного офісу Держаудитслужби на І квартал 2017 р., ревізійною групою було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності в Департаменті комунальної власності Одеської міської ради, за результатами якої встановлено порушення профілю використання орендованого приміщення ПАТ "Одеський коровай", переданого останньому на підставі договору оренди №3018, в результаті чого й було нараховано збитки на суму 4849,80 грн.

Скаржник вказує, що порушення орендарем профілю використання приміщення призводить до того, що територіальна громада систематично недоотримує грошові кошти, що станом на квітень 2017 року становить 4849,80 грн. за користування переданим в оренду майном, що у свою чергу впливає на систематичне поповнення бюджету міста.

Позивач зазначає, що у листі Південного офісу Держаудитслужби від 02.06.2017 №15-06-23-14/5609 не містилася вимога щодо розірвання договору оренди №3018, укладеного між сторонами, однак містилося посилання на вимогу щодо усунення виявлених в результаті перевірки недоліків. З метою виконання такої вимоги позивачем було направлено на адресу відповідача проект додаткового погодження, який відповідачем було підписано уже після звернення Департаменту до суду.

Крім того, скаржник вважає, що при складанні акту обстеження від 26.04.2017 повноваження осіб на проведення обстеження орендованого приміщення передбачені Законом України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" та самим договором оренди №3018 (п.3.2. визначено право Департаменту на контроль стану, напрямків та ефективності використання приміщення, переданого в оренду).

Щодо відсутності у акті обстеження від 26.04.2017 посилання на спосіб проведення замірів площі, що використовується не за профілем, позивач звертає увагу на те, що такі відомості не є обов'язковим критерієм для складання акту обстеження. Акт обстеження складено уповноваженими на це особами, які володіють необхідними для такого обстеження знаннями. При цьому, об'єктом обстеження було нежитлове приміщення, в якому орендарем ведеться господарська діяльність, таким чином у орендаря або уповноваженого ним представника була змога прийняти участь у проведенні обстеження.

Разом з тим, скаржник не погоджується з висновками судів, що сплата відповідачем суми позову не є визнанням порушень умов договору оренди, так як згідно наданої відповідачем до матеріалів справи копії квитанції, зазначені кошти були сплачені як орендна плата. Позивач зазначає, що неодержаним прибутком у даному випадку є орендна плата, яка нараховується на підставі ст.19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та рішення сесії Одеської міської ради №4840-VІ від 09.11.2005 "Про нову редакцію Методики розрахунку граничних розмірів орендної плати за оренду майна, що знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Одеси" безпосередньо з урахуванням профілю використання орендованого майна. Таким чином, збитками є недоотримана позивачем орендна плата, яку й сплачено відповідачем в процесі розгляду справи судом першої інстанції. Крім того, підтвердженням відповідача існування умов договору оренди стало підписання додаткового погодження №4, яке міститься в матеріалах справи та надійшло на адресу Департаменту із супровідним листом №21 від 15.08.2017, з якого вбачається що відповідач погодився, що 241,5 кв. м використовуватиметься ним для продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи, а 20 кв. м - продаж продовольчих товарів підакцизної групи, промислової групи, чим на думку позивача, відповідач підтвердив виявлені в ході перевірки порушення.

Відповідач надав відзив на касаційну скаргу, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Представники позивача та відповідача у судове засідання не з'явилися, хоча вказані учасники справи про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені обставини, Верховний Суд в межах перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права при ухваленні зазначеного судового рішення, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст.300 Господарського процесуального кодексу України:

"1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

3. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

4. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права."

З урахуванням викладеного, судом не приймаються та не розглядаються доводи скаржника, пов'язані з переоцінкою доказів, визнанням доведеними/ недоведеними або встановленням по новому обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, як зазначає позивач, 18.11.1996 між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (правонаступником якого є Департамент комунальної власності Одеської міської ради згідно рішення Одеської міської ради №2752-VI від 19.02.2013) (позивач, Орендодавець) та Відкритим акціонерним товариством "Одеський коровай" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Одеський коровай" (відповідач, Орендар) було укладено договір оренди нежилого приміщення №3018 (у новій редакції від 14.12.2006) (далі - договір) відповідно до умов якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 261,5 кв.м, розташоване за адресою: м.Одеса, проспект Маршала Жукова, 10, під розміщення продовольчого магазину з терміном дії договору у новій редакції з 15.12.2006 по 15.12.2016 (п.п.1.1., 1.3., 4.1 договору).

Орендна плата визначається на підставі ст.19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та рішення Одеської міської ради №4840-ІV від 09.11.2005 "Про нову редакцію Методики розрахунку граничних розмірів орендної плати за оренду майна, що знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста Одеси". За орендоване приміщення Орендар, зобов'язується сплачувати орендну плату відповідно до розрахунку, приведеного в додатку 1 до договору, що становить за перший після підписання договору оренди місяць 3596,88 грн. (без урахування ПДВ). Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України. До орендної плати не входить плата за комунальні послуги, вартість експлуатаційних витрат, плата за користування земельною ділянкою. Орендар вносить орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності (п.п.2.1. - 2.4. договору).

Відповідно до п.3.3. договору Орендодавець має право виступати з ініціативою щодо внесення змін до договору оренди або його розірвання у разі невикористання орендованого приміщення на протязі 3-х місяців, або невиконання чи порушення умов цього договору Орендарем.

Відповідно до п.3.4. договору Орендодавець передав Орендарю в оренду нежитлове приміщення згідно п.1.1. договору №3018 від 18.11.1996.

Пунктом 7.6. договору сторони встановили, що договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням суду у випадках, передбачених чинним законодавством та зазначеним договором оренди.

19.07.2007 сторони підписали додаткове погодження №1/1 яким змінили з 01.01.2007 розрахунок орендної плати.

25.04.2012 між сторонами було підписано додаткове погодження №1 яким сторони змінили найменування сторін.

Додатковим договором №3 від 16.12.2016 сторони дійшли згоди про продовження терміну дії договору до 16.11.2019 та встановили, що з 16.12.2016 орендну плату у розмірі 19157,24 грн.

Як зазначає позивач, порушення Орендарем умов договору оренди щодо профілю використання орендованого майна вбачаються із акту обстеження нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 261,5 кв. м, що розташоване за адресою м. Одеса, пр. Маршала Жукова, 10 від 26.04.2017, складеного за участю провідного державного фінансового інспектора Південного офісу Держаудитслужби, з якого вбачається, що 241,5 кв. м орендованого майна використовується з метою розміщення магазину з продажу продовольчих товарів, крім підакцизної групи, а 20,0 кв. м - під розміщення магазину з реалізації товарів підакцизної групи.

Позивач стверджує, що орендна плата розраховується з урахуванням профілю використання орендованого майна, що знаходиться у комунальній власності. За Методикою розрахунку граничних розмірів орендної плати за оренду майна з урахуванням профілю використання орендованого майна, ставка орендної плати повинна становити 8% за користування 241,5 кв. м орендованого майна (розміщення магазину продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи) та 18% за користування 20,0 кв. м (розміщення магазину з реалізації товарів підакцизної групи). Порушення Орендарем профілю використання приміщення призводить до того, що територіальна громада недоотримує грошові кошти, що станом на квітень 2017 року становить 4849,80грн. за користування переданим в оренду майном.

Позивач вказує, що він на адресу відповідача надіслав повідомлення від 24.05.2017 №01-13/2032 про необхідність укладення додаткового погодження про внесення змін до договору оренди в частині зміни площі орендованого приміщення відповідно до профілю використання з урахуванням якого змінено розмір орендної плати, однак зазначене повідомлення було залишено без задоволення. З метою досудового врегулювання спору на адресу Орендаря було надіслано претензію №01-13/2376 з вимогою про усунення порушення умов договору оренди в частині профілю використання орендованого майна та щодо сплати упущеної вигоди в сумі 4849,80грн.

Звертаючись до суду з позовом, Департамент комунальної власності ОМР зазначив, що Договір оренди №3018 від 18.11.1996 (у новій редакції від 14.12.2006) підлягає розірванню, оскільки відповідачем порушені умови договору оренди щодо профілю використання орендованого майна, що підтверджується вищезазначеним Актом.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого господарського суду про відмову в задоволені позовних вимог, з огляду на наступне.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що укладений між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Публічного акціонерного товариства "Одеський коровай" договір, за своєю правовою природою відноситься до договорів найму, різновидом якого є оренда. Приймаючи до уваги, що майно, яке виступає предметом договору, належить до комунальної власності, до спірних правовідносин застосовуються також норми Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Згідно із ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Зазначаючи про порушення відповідачем умов Договору щодо профілю використання орендованого майна Департамент комунальної власності Одеської міськради посилається на Акт обстеження нежитлового приміщення від 26.04.2017, з якого вбачається, що 241,5 кв. м орендованого майна використовується з метою розміщення магазину з продажу продовольчих товарів, крім підакцизної групи, а 20,0 кв. м - під розміщення магазину з реалізації товарів підакцизної групи.

З наданої позивачем до позовної заяви копії акту огляду нежитлового приміщення розташованого за адресою: м. Одеса, пр. Маршала Жукова, 10, від 26.04.2017 вбачається, що він складений і підписаний комісією у складі головного спеціаліста орендного відділу Будзар Н.Л. в присутності провідного державного фінансового інспектора південного офісу Держаудитслужби Сечина Є.Д., тобто, лише однією стороною договору. При цьому в Акті не зазначено про присутність у приміщенні, що перевіряється, будь-яких працівників ПАТ "Одеський коровай".

Крім того, в зазначеному акті не вказано яким чином було встановлено, окрім, що в результаті огляду, яку саме площу використовує відповідач під продаж продовольчих товарів не підакцизної групи та під продаж товарів підакцизної групи, не зазначено яким чином були зроблені заміри площі.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" за договором оренди орендаря може бути зобов'язано використовувати об'єкт оренди за цільовим призначенням відповідно до профілю виробничої діяльності підприємства, майно якого передано в оренду, та виробляти продукцію в обсягах, необхідних для задоволення потреб регіону.

Пунктом 4.1. договору сторони встановили, що нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 261,5 кв. м, розташоване за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова, 10, передається відповідачу в оренду під розміщення продовольчого магазину.

Згідно змісту укладених між сторонами додаткових погоджень вбачається, що 251,5 кв. м надаються для продажу продовольчих товарів, крім підакцизної групи та 10,0 кв. м під продаж товарів підакцизної групи.

Враховуючи, що акт обстеження від 26.04.2017 не є належним доказом зміни відповідачем профілю використання орендованого приміщення підстави для стягнення з ПАТ "Одеський коровай" упущеної вигоди у сумі 4849,80грн. відсутні.

Крім того, як на законодавчому рівні не визначено, так і не встановлено умовами договору оренди методики, щодо визначення саме той торгівельної площі, яка використовується для продажу підакцизної та не підакцизної групи товарів. З акту обстеження від 26.04.2017 не вбачається, з яких саме критеріїв виходили особи, які складали зазначений акт, щодо встановлення площі, яка використовується не за профілем.

Також, позивачем не надано належних доказів, які підтверджують підстави для стягнення упущеної вигоди у сумі 4849,80грн. саме за період з 16.12.2016 по 31.05.2017.

Лист Південного офісу Держаудитслужби Державної аудиторської служби України від 02.06.2017 року №15-06-23-14/5609, на який посилається скаржник, не містить вимоги до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про дострокове розірвання договору оренди нежилого приміщення №3018 від 18.11.1996 та виселення ПАТ "Одеський коровай", та не містить доказів порушення відповідачем умов п. 4.1. Договору № 3018.

Таким чином, Департаментом комунальної власності Одеської міськради не доведено належними та допустимими доказами обставин, на які він посилався в обґрунтування позовних вимог щодо розірвання договору оренди № 3018 від 18.11.1996 (у новій редакції від 14.12.2006), у зв'язку із чим місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки позовна вимога про виселення ПАТ "Одеський коровай" з орендованого приміщення є похідною від вимоги про розірвання договору оренди №3018, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у позовних вимогах в цій частині.

Також, не прийнято доводи апеляційної скарги, що сплата відповідачем суми позову є визнанням порушень умов договору оренди, оскільки, як вірно встановлено судом першої інстанції, оскільки згідно наданої копії квитанції №25 від 03.08.2017 зазначені кошти були сплачені, як орендна плата згідно договору оренди нежитлового приміщення № 3018 від 18.10.1996.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до незгоди з вищевказаною оцінкою судами попередніх інстанцій зазначених доказів по справі, а також незгоди з висновками судів про недоведеність фактів, наведених позивачем, а саме, щодо використання орендованого приміщення не відповідно до профілю використання, вимоги до касаційного суду здійснити переоцінку доказів по справі та встановити по новому фактичні обставини справи, визнавши доведеність позивачем зазначених фактів, покладених ним в основу позовних вимог та касаційної скарги.

Разом з тим, суд касаційної інстанції, в силу положень наведеної ч.2 ст.300 Господарського процесуального кодексу України позбавлений права самостійно досліджувати та перевіряти докази, самостійно встановлювати по новому фактичні обставини справи, певні факти або їх відсутність.

Згідно з ч.1 ст.300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє виключно правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Обґрунтованих доводів щодо неправильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції саме норм матеріального і процесуального права, як і обґрунтованих підстав для скасування вищевказаних судових рішень, передбачених ст.ст.310, 311 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга не містить.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.308 Господарського процесуального кодексу України

"Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення."

Згідно з ч.1 ст.309 зазначеного Кодексу:

"Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права."

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про необхідність залишити касаційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради без задоволення, а судові рішення - без змін.

У зв'язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалені судові рішення, суд покладає на Департамент комунальної власності Одеської міської ради витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 14.09.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 у справі №916/1405/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Одеської області від 14.09.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 у справі №916/1405/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кушнір

Судді І. Берднік

Г. Мачульський