ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"18" червня 2018 р.

Справа № 926/1215/18

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Дутки В.В., розглянувши матеріали за заявою приватного підприємства «Старпласт», м.Харків

до товариства з обмеженою відповідальністю «Аплот», с.Великий Кучурів Сторожинецького району Чернівецької області

представники сторін - не викликалися

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Старпласт» звернулося до господарського суду Чернівецької області із заявою від 12.06.2018 про видачу судового наказу про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Аплот» заборгованості за договором поставки №2/35 від 10.01.2017 в сумі 149374,05 грн., з них: 96347,64 грн. борг, 41930,27 грн. пеня, 3446,33 три процента річних, 7649, 81 інфляційні втрати.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2018 справи 926/1215/18 передано до провадження судді Дутки В.В.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

За змістом статей 148, 154 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним в письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Суд розглядає заяву про видачу судового наказу без судового засідання і повідомлення заявника та боржника.

Судовий наказ, відповідно до положень статті 232 ГПК України, є судовим рішенням.

Отже, зважаючи на принципи наказного провадження та встановлений порядок розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та безспірність якої підтверджується доданими до заяви документами.

Згідно з вимогами ч.ч. 3, 4 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються. До заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються: копія договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред’явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ст.ст.76-78 ГПК України належними, допустимими та достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 86 цього Кодексу, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, в також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів. З цією метою, насамперед, необхідно встановити факт настання строку виконання боржником зобов’язання, перевірити його розмір.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: заяву подано з порушеннями вимог ст.150 цього Кодексу.

Так, із поданої приватним підприємством «Старпласт» заяви вбачається про визнання боржником грошового зобов’язання за договором у зв’язку з чим ним частково перераховані кошти на рахунок заявника 15.05.2018 в сумі 25000,00 грн., 16.05.2018 в сумі 10000,00 грн. 23.05.2018 в сумі 10000,00 грн. Однак доказів оплати до заяви не додано, що перешкоджає встановленню судом фактичної суми боргу.

Крім того, розрахунок пені, інфляційних втрат, трьох процентів річних здійснено заявником з урахуванням часткової оплати заборгованості без відповідних доказів у матеріалах заяви, що унеможливлює встановлення дати часткової оплати боргу.

Нарахування пені здійснено згідно умов п.9.3.1. договору, де розмір неустойки становить 0,1% від вартості несвоєчасно сплаченого товару за кожен день прострочення, який не відповідає розміру встановленому ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань».

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про видачу судового наказу слід відмовити, оскільки до заяви не додано документи, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За правилами ч. 2 ст. 152 ГПК України суддя постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За змістом ч. 1 ст. 153 цього Кодексу відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 147, 150, п.1 ч.1 ст. 152, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити приватному підприємству «Старпласт» (м.Харків, вул.Індутсріальна, буд.3-б, ) у видачі судового наказу про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Аплот» (с.Великий Кучурів Сторожинецького району Чернівецької області, ) грошової заборгованості у розмірі 149347,05 грн.

Інформацію по справі можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного господарського суду.

Ухвала підписана 18.06.2018.

Суддя В.В.Дутка