ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.06.2018 Справа № 920/333/18
м. Суми

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газова компанія «Інвестсервіс», м. Полтава;

до відповідача ОСОБА_1 державного університету, м. Суми;

про стягнення 512 803 грн. 04 коп.

Суддя Котельницька В.Л.

Представники сторін:

від позивача не прибув та не викликався

від відповідача не прибув та не викликався

За участю секретаря судового засідання Пономаренко Т.М.

Суть спору: до господарського суду звернулось ТОВ «Газова компанія «Інвестсервіс» з позовом до ОСОБА_1 державного університету про стягнення з останнього 512803,04 грн. заборгованості за поставлений природний газ у березні 2018 року згідно умов договору постачання природного газу № 15-18/ГК від 09.01.2018, а також судового збору, пов'язаного з розглядом даної справи, у розмірі 7692,05 грн.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження не заперечував та просив розглядати справу за відсутності його представника у судовому засіданні.

Право відповідача визнати позов відповідає положенням, які містяться у ч. 1 ст. 191 ГПК України.

Представники сторін у судове засідання не викликались та не зявились.

Згідно з положеннями статей 247-252 Господарського процесуального кодексу України справи розглядається у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у матеріалах справи доказами за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

09.01.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газова компанія «Інвестсервіс» (постачальником, позивачем у справі) та ОСОБА_1 державним університетом (споживачем, відповідачем у справі) укладений договір постачання природного газу № 15-18/ГК.

Відповідно до пункту 1.1. вказаного договору постачальник зобов'язувався поставити споживачу природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому цим договором, а споживач зобов'язувався оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених цим договором.

Відповідно до пункту 7.1. договору постачання природного газу № 1 5-18/ГК оплата за товар проводиться споживачем виключно грошовими коштами (гривні), в наступному порядку: 100 % вартості спожитого обсягу товару оплачується на підставі двостороннього акту (за звітний місяць) до 20 числа місяця, наступного за звітними.

Згідно додаткової угоди № 2 до договору № 15-18/ГК постачання природного газу від « 09» січня 2018 року ціна газу для власних потреб споживача з лютого 2018 року становить 8 904,50 грн. за 1000 куб.м, крім того ПДВ - 1 780.90 грн., всього з ПДВ - 10 685,40 грн., для потреб населення (гуртожитку) становить - 5 732,50 грн. за 1000 куб.м, крім того 1 146,50 грн., всього з ПДВ - 6 879,00 грн.

На виконання своїх зобов'язань за вказаним договором, позивач протягом березня 2018 року поставив відповідачу для власних потреб споживача природний газ в обсязі 131,990 тис.куб.м на загальну суму 1410 365,95 грн., що підтверджується актом прийому-передачі від 31.03.2018.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не у повному обсязі оплатив вартість природного газу, спожитого у березні 2018 року, відповідно до платіжного доручення № 1731 від 16.04.2018 ним було перераховано позивачеві 897562,91 грн. за постачання природного газу за вказаний період.

Таким чином несплачена заборгованість станом на дату розгляду справи у суді становить 512 803,04 грн.

Факт порушення договірних зобовязань та наявність заборгованості відповідач визнав у поданому до суду відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 627 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 вищевказаного Кодексу наголошує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

До спірних правовідносин суд застосовує положення цивільного законодавства про поставку, оскільки саме таку правову природу має укладений між сторонами у справі договір постачання природного газу № 15-18/ГК від 09.01.2018.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для

використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Аналогічні положення щодо зобовязань у договорі поставки містять норми статті 265 Господарського кодексу України.

Згідно із частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а згідно вимог статті 610 цього ж Кодексу, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Стаття 692 ЦК України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи, що умовами договору від 09.01.2018 встановлений строк оплати відповідачем вартості поставленого товару, а відповідач, у порушення умов договору та положень діючого цивільного та господарського законодавства не сплатив позивачеві за поставлений газ у визначений термін, суд, встановивши правомірність вимог позивача в частині стягнення з відповідача несплаченої суми заборгованості у розмірі 512803,04 грн., задовольняє ці вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 123, 129, 130 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу за рахунок останнього підлягають відшкодуванню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3846,03 грн.

50 відсотків суми судового збору, сплаченого при поданні позову (3846,03 грн.) підлягають поверненню позивачу з Державного бюджету згідно з положеннями ч.1 ст. 130 ГПК України за відповідною судовою ухвалою.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 130, 185, 191, 192, 231-233, 236, 237, 238, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 державного університету (40007, м. Суми, вул. Римського-Корсакова, 2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газова компанія «Інвестсервіс» (36034, м.Полтава, вул. Половка, 76; ) 512803 грн. 04 коп. заборгованості за спожитий природний газ у березні 2018 року згідно умов договору № 15-18/ГК від 09.01.2018, 3846 грн. 03 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набранням рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повне судове рішення складено 18.06.2018.

Суддя В.Л.Котельницька