ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2018 справа № 908/2288/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів: при секретарі судового засідання: за участю представників: від позивача: від відповідача:Зубченко І.В., Попков Д.О., Радіонова О.О. Голембо І.В. Остапенко В.М., довіреність №14-162 від 28.09.2017р. не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ
на рішення господарського суду Запорізької області
від05.03.2018р. (повний текст підписано 15.03.2018р.)
у справі№908/2288/17 (суддя Азізбекян Т.А.)
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ
до Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства, м.Вільнянськ Запорізької області
простягнення 1362,59грн.

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ, позивач, звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до відповідача, Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства, м.Вільнянськ Запорізької області про стягнення 1362,59грн., які складаються з пені в розмірі 1138,25грн. та 3% річних у сумі 224,34грн. Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №473/14-БО-13 від 22.11.2013р. щодо здійснення своєчасних розрахунків за поставлений природний газ.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач посилався на пропуск позивачем строку позовної давності для стягнення штрафних санкцій.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 05.03.2018р. (повний текст підписано 15.03.2018р.) у справі №908/2288/17 у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі. Відмова мотивована тим, що у спірний період діяв мораторій на задоволення вимог кредиторів, що, з огляду на приписи Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», виключає підстави для нарахування та стягнення пені та 3% річних.

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення пені в розмірі 1138,25грн. та 3% річних у сумі 224,34грн. задовольнити.

Підставами для скасування рішення апелянт зазначає порушення місцевим господарським судом норм матеріального права та наголошує, що рішення прийняте без дослідження усіх істотних обставин справи. Так, за твердженнями позивача, судом неправомірно застосовано ст.19 Закону «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки вона набрала чинності 19.01.2013р., а справу про банкрутство боржника було порушено 16.04.2004р., і, відповідно, застосовувати мораторій можливо лише у редакції, яка була чинною на момент порушення справи.

Крім того, апелянт наголошує, що припинення провадження у справі про банкрутство боржника призводить до втрати дії будь-якого судового рішення, яке унеможливлює притягнення до майнової відповідальності боржника за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань, які могли виникнути і під час процедури банкрутства, а Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося з позовом у листопаді 2017р., коли була відсутня дія мораторію на задоволення вимог кредиторів.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи від 16.04.2018р. сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Зубченко І.В., судді Попков Д.О., Радіонова О.О.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 23.04.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Запорізької області від 05.03.2018р. (повний текст підписано 15.03.2018р.) у справі №908/2288/17 та зобов'язано відповідача до 14.05.2018р. включно надати до суду відзив на апеляційну скаргу з доказами його надсилання скаржнику.

На поштову адресу суду від Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства надійшов відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого відповідач зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін. Відповідач у відзиві наголошує, що згідно приписів Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка, не застосовуються індекс інфляції, 3% річних за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 17.05.2018р. призначено розгляд справи на 05.06.2018р.

У судовому засіданні 05.06.2018р. представник Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені. Представник Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи. На підставі приписів ч.2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), з метою повного та всебічного дослідження обставин справи в їх сукупності, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про необхідність оголошення перерви в судовому засіданні до 19.06.2018р.

Представник позивача у судовому засіданні 19.06.2018р. підтримав позицію, викладену в попередньому судовому засіданні. Представник Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства в судове засідання повторно не з'явився, разом з тим направив клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Приймаючи до уваги, що позиція Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства викладена у відзиві на апеляційну скаргу, задовольняючи клопотання останнього про розгляд справи за відсутності повноважного представника, враховуючи визнання явки представників сторін у судове засідання необов'язковою та достатність наявних матеріалів справи, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу по суті без присутності представника відповідача.

Відповідно до ст.269 ГПК України дискреційні повноваження суду апеляційної інстанції щодо обсягів перегляду справ обмежуються доводами та вимогами апеляційної скарги (ч.1). Виключення з цього правила можливе лише у разі, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4).

Відповідно до ст.ст.222, 223 ГПК України та п.17.7 Перехідних положень ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації, складено протокол.

У судовому засіданні 19.06.2018р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах перегляду справи, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та не оспорюється сторонами, 22.11.2013р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - продавець) та Орендним виробничим управлінням житлово - комунального господарства (далі - покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №473/14-БО-13 (далі - договір), за умовами п.1.1 якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2014р. природний газ, ввезений на митну територію України Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (далі - газ), на умовах цього договору.

Пунктом 2.1 договору визначено кількість газу, що планується передати за цим договором, по місяцях та кварталах.

Згідно з п.3.3 приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Ціну газу визначено розділом п'ятим договору.

Відповідно до п.6.1 оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місцем поставки газу.

У разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору, він зобов'язується сплатити продавцю, крім заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.7.2).

Пунктом 11 договору сторонами погоджено, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Сторонами до договору укладено додаткові угоди №1 від 28.01.2014р., №2 від 29.04.2014р., №3 від 16.05.2014р., №4 від 11.06.2014р., №5 від 15.09.2014р., №6 від 12.11.2014р., №7 від 05.12.2014р., якими визначалась ціна газу.

За твердженнями позивача, на виконання умов договору №473/14-БО-13 від 22.11.2013р., у період січень - квітень, жовтень - грудень 2014р. Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" поставило Орендному виробничому управлінню житлово-комунального господарства природний газ на загальну суму 596754,21грн. Разом з тим, як вірно зауважено місцевим господарським судом, до матеріалів справи не надано актів приймання-передачі природного газу за лютий та листопад 2014р. Проте, відповідач не заперечує факт поставки газу, а на момент подачі позову весь обсяг поставленого у 2014р. природного газу відповідачем оплачений.

Несвоєчасне здійснення покупцем оплати за переданий газ стало підставою звернення продавця з позовом до суду за захистом порушеного права.

Донецький апеляційний господарський суд, дослідивши правову природу спірних правовідносин з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, надаючи оцінку всім обставинам справи, оцінивши надані сторонами на підтвердження їх вимог докази, погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Беручи до уваги правову природу укладеного договору №473/14-БО-13 від 22.11.2013р., кореспондуючі права та обов'язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з купівлі-продажу.

Сутність заявлених позовних вимог полягає у спонуканні відповідача до сплати нарахованих відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) на суму несвоєчасно виконаних грошових зобов'язань 3% річних, а також пені, стягнення якої передбачено п.7.2 договору №473/14-БО-13 від 22.11.2013р.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст.525, 526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наявна в матеріалах справи довідка "Операції по Договору №473/14-БО-13, Підприємство «Орендне ВУ ЖКГ м.Вільнянськ", з 01-01-2014 по 31-12-2015, валюта Гривня України» свідчить про порушення відповідачем умов договору №473/14-БО-13 від 22.11.2013р. в частині здійснення своєчасної оплати за переданий в 2014р. газ.

За змістом ст.ст.549, 611, 625 ЦК України та ст.ст.216-218 ГК України наслідком прострочення виконання грошового зобов'язання є право кредитора вимагати, зокрема, нарахованих впродовж періоду прострочення грошового зобов'язання 3% річних, а також пені, передбаченої п.7.2 договору купівлі-продажу природного газу №473/14-БО-13 від 22.11.2013р.

Разом з тим, як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.06.2004р. порушено провадження у справі №21/124 про банкрутство Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів діяв з 16.06.2004р. по 17.12.2015р. до прийняття господарським судом Запорізької області ухвали по справі №21/124-19/42/09-21/34/09-5009/2589/12 про затвердження звіту керуючого санацією та припинення провадження у справі.

Відповідно до положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон) (у редакції, що діяла на час порушення провадження у справі про банкрутство) Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" має статус поточного кредитора по відношенню до боржника - відповідача у даній справі, виходячи з того, що суми пені та 3% річних нараховані позивачем за невиконання зобов'язань, які виникли після порушення справи про банкрутство відповідача.

Статтею 1 Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Згідно Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема:

не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Тобто, вказана норма встановлює загальну заборону на нарахування пені та 3% річних протягом часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Зміст цієї заборони не пов'язаний з визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію. Тому неустойка за невиконання грошових зобов'язань та 3% річних не нараховується в силу прямої заборони законом, безвідносно до часу їх виникнення, у тому числі за невиконання поточних грошових зобов'язань.

Тобто, боржник повинен виконувати зобов'язання, що виникли після введення мораторію, але за їх невиконання або неналежне виконання пеня та 3% річних не нараховуються.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 22.07.2015р. у справі №908/5265/14, постановах Верховного Суду України від 01.10.2013р. у справі №28/5005/3240/2012, від 12.03.2013р. у справі №29/5005/16170/2011.

Як вбачається з розрахунку позовних вимог, позивач нараховує за зобов'язаннями січня - березня, жовтня, грудня 2014р. пеню в сумі 1138,25грн. за загальний період з 15.02.2014р. по 14.07.2015р., а також 3% річних в сумі 224,34грн. за період з 15.02.2014р. по 18.01.2016р.

Оскільки мораторій на задоволення вимог кредиторів діяв з 16.06.2004р. по 17.12.2015р., Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" безпідставно нараховано пеню за період з 15.02.2014р. по 14.07.2015р. та 3% річних за період з 15.02.2014 по 17.12.2015р.

Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, оскільки згідно з приписами ч.6 ст.232 ГК України нарахування пені припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, позивач безпідставно здійснив нарахування пені по зобов'язанням грудня 2014р. за період з 17.06.2014р. по 14.07.2015р. Разом з тим, нарахування 3% річних від суми боргу 1,26грн. за період з 18.12.2015р. по 18.01.2016р. становить 0,00330888грн., тобто менше однієї копійки.

Судовою колегією Донецького апеляційного господарського суду не приймаються посилання апелянта на те, що судом неправомірно застосовано ст.19 Закону «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки вона набрала чинності 19.01.2013р., а справу про банкрутство боржника було порушено 16.04.2004р., і застосовувати мораторій можливо лише у редакції, яка була чинною на момент порушення справи.

Так, у регулюванні суспільних відносин застосовуються різні

способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї

форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися,

зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду

(ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і

припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту

застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Зазначене тлумачення викладене у Рішенні Конституційного Суду України N1-рп/99 від 09.02.1999р. у справі щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).

Таким чином, до відносин сторін за договором купівлі-продажу природного газу №473/14-БО-13 від 22.11.2013р. має бути застосований Закон «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції, яка була чинна на момент їх виникнення, а не в редакції, чинній на момент порушення справи про банкрутство боржника.

Твердження апелянта про те, що припинення провадження у справі про банкрутство боржника призводить до втрати дії заборони на нарахування пені та 3% річних протягом часу дії мораторію, судовою колегією не приймається як таке, що спростоване викладеними вище висновками судів та позбавлене правового обґрунтування.

Отже, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача пені та 3% річних.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач посилався на пропуск позивачем строку позовної давності для стягнення штрафних санкцій. Разом з тим, за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. У зв'язку з викладеним, господарський суд Запорізької області дійшов правомірного висновку про відмову в задоволенні позову з підстав його необґрунтованості.

Відтак, враховуючи, що апеляційний господарський суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, які (доводи і вимоги апеляційної скарги) в даному випадку не підтверджують ухвалення оскаржуваного рішення із порушеннями, визначеними ст.277 ГПК України в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

За змістом ст.129 вказаного Кодексу такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ на рішення господарського суду Запорізької області від 05.03.2018р. (повний текст підписано 15.03.2018р.) у справі №908/2288/17 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 05.03.2018р. (повний текст підписано 15.03.2018р.) у справі №908/2288/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

У судовому засіданні 19.06.2018р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 25.06.2018р.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Судді Д.О. Попков

О.О. Радіонова

Надруковано 5 примірників: 1 - позивачу; 1 - відповідачу; 1 - до справи; 1 - ДАГС; 1 - ГСЗО