РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.06.2018Справа № 910/23633/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Рижонкова С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом НОВАЛІС ГРУП ЛІМІТЕД (NOVALIS GROUP LIMITED)

до Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон-Капітал», Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка», ОСОБА_1, Державного реєстратора Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Гнатюк Мирослави Валеріївни

про визнання недійсними рішень загальних зборів, статуту, договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства, скасування реєстраційних записів

за участі представників:

від позивача - Таран О.М. (представник за довіреністю);

від відповідача 1 - не з'явився;

від відповідача 2 - Іщенко Г.М. (представник за довіреністю);

від відповідача 3 - не з'явився;

від відповідача 4 - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

НОВАЛІС ГРУП ЛІМІТЕД (NOVALIS GROUP LIMITED) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон-Капітал», Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка», ОСОБА_1, Державного реєстратора Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Гнатюк Мирослави Валеріївни про визнання недійсними рішень загальних зборів, статуту, договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства, скасування реєстраційних записів.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про зміну підстави позову від 23.03.2018, позивач зазначає, що ним придбано у ОСОБА_2 акції у кількості 3917000 штук на підставі Договору купівлі - продажу цінних паперів №БВ-13/15-1 від 16.03.2015, після придбання цінних паперів відповідач - 1 на виконання обов'язку щодо оприлюднення інформації на інтернет - порталі Агентства розмістив відповідну інформацію про зміну власника цінних паперів на позивача, а тому відповідачі - 2, 3, 4 могли знати, хто є власником цінних паперів відповідача- 1. 24.05.2017 року ОСОБА_2 в особі Тимчишина Антона Володимировича, який діяв на підставі довіреності, прийнято рішення єдиного акціонера Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» №24/05-2017-6 відступити частку, належну відповідачу - 1 у статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка», проте ОСОБА_2 не був акціонером відповідача - 1, жодних довіреностей не видавав, а тому вказане рішення підлягає визнанню недійсним. Позивачем, як законним акціонером, рішень про відступлення належної відповідачу - 1 частки у статутному капіталі відповідача - 2 та виходу зі складу учасників не приймалося, рішення прийняті невстановленою особою, що призвело до позбавлення позивача права на управління належними акціями, отримання дивідендів. Законодавством та Статутом встановлено, що в разі, якщо Товариство складається з одного акціонера виключається можливість представництва такого акціонера та правом приймати і підписувати прийняті рішення наділено виключно самого акціонера, участь, підписання таких документів третіми особами виключається. Рішення загальних зборів Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка», оформлене протоколом №24-05/17-2 від 24.05.2017, підлягає визнанню недійсним, оскільки відповідач - 1 не отримував повідомлень про проведення загальних зборів, на зборах питання про обрання голови зборів не вирішувалось. 24.05.2017 року між Приватним акціонерним товариством «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі - продажу частки в статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка», проте вказаний договір підлягає визнанню недійсним, як похідні вимоги від визнання недійсним рішення єдиного акціонера Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» №24/05-2017-6 від 24.05.2017 року. Також про вихід зі складу учасників відповідач - 1 повинен був повідомити за 3 місяці, що зроблено не було, учасники відповідача - 2 не відмовлялись від купівлі частки та не скористались своїм переважним правом протягом місяця з дня повідомлення про намір учасника продати частку, відповідач - 1 при виході не одержав вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі відповідача - 2. Також договір купівлі - продажу частки в статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка» є фіктивним, оскільки розрахунки за договором не проведено. За таких підстав, просить суд визнати недійсним рішення Єдиного акціонера Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» №24/05-2017-6 від 24.05.2017 року; визнати недійсними рішення Загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка», оформлені протоколом №24/05-2017-2 від 24.05.2017 року; визнати недійсним договір купівлі - продажу частки в статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка» №24/05/17-3 від 24.05.2017 року, укладений між Приватним акціонерним товариством «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» та ОСОБА_1; визнати недійсним статут Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка», затверджений загальними зборами учасників, протокол №24/05-2017-2 від 24.05.2017 року; скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Гнатюк Мирослави Валеріївни про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи: зміна складу або інформації про засновників від 24.05.2017 року №8000930; скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Гнатюк Мирослави Валеріївни про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи: зміна складу або інформації про засновників від 25.05.2017 року №9000930 та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Гнатюк Мирослави Валеріївни про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи: зміна додаткової інформації від 26.05.2017 року №0000930.

Відповідач 2 - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Тарасівка» у поданому до суду відзиві на позов заперечило проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, зазначивши, що надана адвокатом Позивача заява ОСОБА_2 не є доказом отримання останнім коштів й не є заявою свідка в розумінні ст. 88 ГПК України. Позивачем не надано доказів внесення відомостей про себе як єдиного акціонера Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» в відомостях Єдиного державного реєстру, в силу відсутності вказаних відомостей про НОВАЛІС ГРУП ЛІМІТЕД (NOVALIS GROUP LIMITED) в ЄДР, відсутні підстави стверджувати, що він є учасником Відповідача - 1, відтак право позивача не порушено. За укладеним договором №БВ-13/15-1 купівлі - продажу цінних паперів від 16.03.2015 розрахунок не проведено, не надано депозитарній установі розпорядження на виконання облікової операції (прийом) про перехід права власності на цінні папери. На дату укладення договору купівлі - продажу частки в статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка» всі вимоги законодавства та Статуту дотримано, не встановлено його недійсності. Спірний договір від імені продавця був підписаний Тимчишиним А., який мав відповідні повноваження, рішення про вчинення спірного договору та про уповноваження директором товариства на укладення договору з відчуження підтримано загальними зборами відповідача-2. Також заявлено про застосування спеціального строку позовної давності до вимог позивача про визнання недійсним рішення Єдиного акціонера Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» №24/05-2017-6 від 24.05.2017.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про зміну підстав позову та просив суд задовольнити позов.

Відповідач 1 - Приватне акціонерне товариство «Інвестиційна група «Регіон-Капітал», в судове засідання уповноваженого представника не направив, відзиву на позов протягом усього часу розгляду справи не подав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник відповідач 2 - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка» в судовому засіданні заперечив проти заявлених позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідачі 3 та 4 - ОСОБА_1 та Державний реєстратор Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Гнатюк Мирослава Валеріївна в судове засідання не з'явились, уповноважених представників не направили, відзиву на позов протягом усього часу розгляду справи не подали, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом поряду.

Суд вказує про те, що відповідачі 1 та 3-4 не були обмежені у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідачі у встановлений строк не подали до суду відзиви на позов, а відтак не скористались наданими їм процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представників відповідачів 1 та 3-5 не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.08.2006 Шевченківською районною державною адміністрацією міста Києва зареєстровано Закрите акціонерне товариство «Інвестиційна група «Регіон - Капітал», номер запису в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи - 0019256.

Відповідно до п.5.1 Статуту Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал», затвердженого позачерговими загальними Зборами акціонерів, оформленого протоколом №1/11 від 26.01.2011, розмір статутного капіталу Товариства становить 1958500 грн., статутний капітал поділений на 391700 штук простих іменних акцій однакової номінальної вартості, номінальна вартість однієї акції складає 0 грн. 50 коп., загальна номінальна вартість випущених акцій складає 1958500 грн., форма існування акцій - бездокументарна.

Згідно з п.8.1 Статуту управління Товариством здійснюють: загальні збори акціонерів, директор Товариства, ревізійна комісія Товариства.

У п.8.2 Статуту зазначено, що вищим органом Товариства є загальні збори акціонерів Товариства.

Відповідно до п.8.2.10 Статуту загальні збори можуть вирішувати будь - які питання діяльності Товариства.

До виключної компетенції загальних зборів належить, зокрема, прийняття рішення про укладення Товариством будь - яких угод, пов'язаних з відчуженням Товариством належних Товариству часток у статутному капіталі та/або акцій будь - яких третіх осіб у будь - який спосіб; прийняття Товариством рішень з зазначених вище питань, пов'язаних з реалізацією Товариством корпоративних прав, що належать Товариству внаслідок того, що воно є учасником або акціонером інших юридичних осіб. До питань, зазначених у п.п.28 п.8.2.10 належить: надання згоди на відчуження у будь - який спосіб нерухомого майна, що належить юридичним особам, засновником якого є Товариство; надання згоди на відчуження у будь - який спосіб цінних паперів та корпоративних прав, що належать юридичним особам, засновником яких є Товариство (п.8.2.10 Статуту).

Відповідно до п.8.2.17 Статуту у разі, якщо Товариство складається з однієї особи, до такого Товариства не застосовуються положення статей 33-48 Закону України «Про акціонерні товариства» та аналогічні норми цього Статуту щодо порядку скликання та проведення загальних зборів Товариства. Повноваження загальних зборів, передбачені п.8.2.10 цього Статуту, а також внутрішніми документами Товариства, здійснюються акціонером одноосібно. Рішення акціонера з питань, що належать до компетенції Загальних зборів Товариства, оформлюються ним письмово (у формі наказу) та засвідчується печаткою товариства або нотаріально.

Відповідно до п.5.1.1 - 5.1.6 Статуту Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал», затвердженого рішенням №22/05-2017 Єдиного акціонера Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» від 22.05.2017, розмір статутного капіталу Товариства становить 1958500 грн., статутний капітал поділений на 391700 штук простих іменних акцій однакової номінальної вартості, номінальна вартість однієї акції складає 0 грн. 50 коп., загальна номінальна вартість випущених акцій складає 1958500 грн., форма існування акцій - бездокументарна.

Рішенням Єдиного акціонера Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» №24/05-2017-6 від 24.05.2017, прийнятим ОСОБА_2 в особі Тимчишина Антона Володимировича, який діє на підставі довіреності, посвідченої Дубінською Л.І. державним нотаріусом Восьмої донецької державної нотаріальної контори 11.05.2017 за реєстровим №2-115, який є єдиним акціонером Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал», вирішено відступити частку, належну ПрАТ «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» у статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка» у розмірі 500000 грн., що становить 50% статутного капіталу, Товариства шляхом укладення договору купівлі-продажу з громадянином України ОСОБА_1 за ціною 100000 (сто тисяч) грн. та вийти зі складу учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка»; уповноважити Директора Товариства підписати договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі та прийняти участь у Загальних зборах учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка», що відбудуться 24 травня 2017 року, в тому числі голосувати та підписати протокол.

24.05.2017 між Приватним акціонерним товариством «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) було укладено Договір купівлі - продажу частки в статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка» №24/05/17-3, відповідно до умов якого продавець передає свою частку у статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка» у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цю частку на умовах, передбачених цим Договором.

Відомості про частку продавця у статутному капіталі ТОВ: розмір частки, що належить продавцю 500000 грн., що становить 50% статутного капіталу ТОВ, розмір частини частки, що продається покупцю: 500000 грн., що становить 50% статутного капіталу ТОВ, склад внеску грошові кошти (п.1.3 Договору).

Загальна сума Договору складає 100000 грн. (п.2.1 Договору).

Згідно з п.2.2 Договору оплата суми, зазначеної у п.2.1 Договору повинна бути здійснена покупцем продавцю не пізніше 25.05.2017. Підтвердженням отримання продавцем суми договору від покупця є оформлення продавцем прибуткового касового ордеру, корінець якого залишається у покупця.

Рішенням Загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка», оформленим протоколом №24-05/17-2 від 24.05.2017, вирішено, зокрема, надати згоду на відступлення частки у статутному капіталі Товариства учасником - ПрАТ «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» на користь громадянина України ОСОБА_1 у розмірі 500000 грн., що становить 50% статутного капіталу Товариства шляхом укладення договору купівлі - продажу, вивести ПрАТ «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» зі складу учасників Товариства у зв'язку з продажем належної йому частки в статутному капіталі Товариства; включено громадянина України ОСОБА_1 до складу учасників Товариства у зв'язку з набуттям права власності на частку в статутному капіталі Товариства; затверджено наступний розподіл часток у статутному капіталі Товариства: Товариство з обмеженою відповідальністю «Земельний центр» 500000 грн., що становить 50% частки у статутному капіталі; ОСОБА_1 500000 грн., що становить 50% частки у статутному капіталі; затверджено зміни до статуту Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка» шляхом викладення його в новій редакції згідно з запропонованим проектом.

Відповідно до ст.167 Господарського кодексу України корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про акціонерні товариства» в редакції на момент виникнення спірних правовідносин корпоративні права - сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами.

Відповідно до положень статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Згідно зі ст.32 Закону України «Про акціонерні товариства» загальні збори є вищим органом акціонерного товариства. Акціонерне товариство зобов'язане щороку скликати загальні збори (річні загальні збори). Річні загальні збори товариства проводяться не пізніше 30 квітня наступного за звітним року.

Статтею 49 Закону України «Про акціонерні товариства» в редакції на момент виникнення спірних правовідносин передбачено, що до товариства з одним акціонером не застосовуються положення статей 33 - 48 цього Закону щодо порядку скликання та проведення загальних зборів акціонерного товариства. Повноваження загальних зборів товариства, передбачені статтею 33 цього Закону та внутрішніми документами товариства, здійснюються акціонером одноосібно. Рішення акціонера з питань, що належать до компетенції загальних зборів, оформлюється ним письмово (у формі рішення). Таке рішення акціонера має статус протоколу загальних зборів акціонерного товариства. Обрання персонального складу наглядової ради, ревізійної комісії (в разі їх створення) здійснюється без застосування кумулятивного голосування.

У частині 1 статті 50 Закону України «Про акціонерні товариства» в редакції на момент виникнення спірних правовідносин встановлено, що у разі, якщо рішення загальних зборів або порядок прийняття такого рішення порушують вимоги цього Закону, інших актів законодавства, статуту чи положення про загальні збори акціонерного товариства, акціонер, права та охоронювані законом інтереси якого порушені таким рішенням, може оскаржити це рішення до суду протягом трьох місяців з дати його прийняття. Суд має право з урахуванням усіх обставин справи залишити в силі оскаржуване рішення, якщо допущені порушення не порушують законні права акціонера, який оскаржує рішення.

Відповідно до п.2.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 року №4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин», у судовому порядку недійсним може бути визнано рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи, а не протокол загальних зборів. Протокол є документом, який фіксує факт прийняття рішення загальними зборами, і не є актом за змістом статті 20 ГК України. Тому господарські суди мають відмовляти в задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним протоколу загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи.

Не може бути визнано недійсним рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи з тих підстав, що його прийнято загальними зборами з питань, які належать до компетенції інших органів товариства (наглядової ради, виконавчого органу тощо), оскільки статтею 98 ЦК України передбачено право загальних зборів учасників товариства приймати рішення з усіх питань діяльності товариства. Положення установчих документів товариства, які обмежують це право, не застосовуються (п.2.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 №4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин»).

Пунктом 2.11 вказаної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України встановлено, що господарські суди мають враховувати, що закон виходить з презумпції легітимності рішень органів управління юридичної особи, тобто зазначені рішення вважаються такими, що відповідають закону, якщо судом не буде встановлено інше. Вимоги про визнання рішень загальних зборів або інших органів дійсними задоволенню не підлягають.

Згідно з п.2.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 року №4, рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи не є правочинами у розумінні статті 202 ЦК України. До цих рішень не можуть застосовуватися положення статей 203 та 215 ЦК України, які визначають підстави недійсності правочину, і, відповідно, правові наслідки недійсності правочину за статтею 216 ЦК України.

Зазначені рішення є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

У зв'язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути:

- невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства;

- порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів;

- позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

Під час розгляду відповідних справ господарські суди мають враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з порушенням прямих вказівок закону є:

- прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму (статті 59 та 60 Закону України «Про господарські товариства», статті 41 та 42 Закону України «Про акціонерні товариства», стаття 15 Закону України «Про кооперацію»);

- прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина шоста статті 42 Закону України «Про акціонерні товариства»);

- прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного, на розгляд яких не було отримано згоди усіх присутніх на загальних зборах (частина п'ята статті 61 Закону України «Про господарські товариства»);

- відсутність протоколу загальних зборів ТОВ (частина шоста статті 60 Закону України «Про господарські товариства»);

- відсутність протоколу загальних зборів АТ, підписаного головою і секретарем зборів (стаття 46 Закону України «Про акціонерні товариства»).

Під час вирішення питання про недійсність рішень загальних зборів у зв'язку з іншими порушеннями, допущеними під час їх скликання та проведення, господарський суд повинен оцінити, як ці порушення вплинули на прийняття загальними зборами відповідного рішення (п.2.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 №4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин»).

Як вбачається з матеріалів справи 16.03.2015 між НОВАЛІС ГРУП ЛІМІТЕД (NOVALIS GROUP LIMITED) (покупець) та ОСОБА_2 (продавець) було укладено Договір купівлі - продажу цінних паперів №БВ-13/15-1, згідно з умовами якого продавець зобов'язався передати у власність покупця цінні папери, зазначені в п.1.2 цього Договору, а покупець зобов'язався прийняти цінні папери і сплатити продавцю грошову суму, визначену в п.1.2 цього Договору як загальна продажна вартість ЦП.

У п.1.2 Договору визначено, що вид та категорія ЦП: акція проста іменна, емітент ЦП: Приватне акціонерне товариство «Інвестиційна група «Регіон - Капітал», ідентифікаційний код 34531727, форма випуску та існування ЦП бездокументарна; міжнародний ідентифікаційний номер ЦП UA ; номінальна вартість одного ЦП 0,50 грн.; кількість ЦП 3917000 штук; загальна вартість ЦП 1958500 грн.

Відповідно до п.2.1 Договору покупець зобов'язується не пізніше 16.03.2018 року здійснити оплату цінних паперів шляхом перерахування на поточний рахунок продавця за №2620-0-513946001 в ПАТ «АСВІО БАНК», МФО 353489 грошової суми, визначеної у п.1.2 цього Договору як загальна продажна вартість ЦП.

За Актом прийому - передачі цінних паперів від 16.03.2015 року до Договору купівлі - продажу цінних паперів №БВ-13/15-1 від 16.03.2015 року Сторони підтверджують, що відповідно до договору продавець передав, а покупець прийняв нижчезазначені цінні папери: вид та категорія ЦП: акція проста іменна, емітент ЦП: Приватне акціонерне товариство «Інвестиційна група «Регіон - Капітал», ідентифікаційний код 34531727, форма випуску та існування ЦП бездокументарна; міжнародний ідентифікаційний номер ЦП UA ; номінальна вартість одного ЦП 0,50 грн.; кількість ЦП 3917000 штук; загальна вартість ЦП 1958500 грн. Продавець підтверджує, що зобов'язання покупця по сплаті вартості цінних паперів, зазначених у п.1.2 Договору, виконані у повному обсязі.

Відповідно до обмеженої виписки про стан рахунку в цінних паперах на 24.05.2017 року, виданою управлінням депозитарної діяльності «АСВІО БАНК», депонентом акцій іменних простих, бездокументарної форми, номінальною вартістю 0,50 грн., кількістю 3917000 штук, загальною номінальною. вартістю 1958500 грн., часткою 100%, емітентом яких є Приватне акціонерне товариство «Інвестиційна група «Регіон - Капітал», є НОВАЛІС ГРУП ЛІМІТЕД (NOVALIS GROUP LIMITED).

Згідно з реєстром власників іменних цінних паперів станом на 25.09.2017 року, власником цінних паперів загальної кількості 3917000, загальною номінальною вартістю 1958500 грн., 100% у СК, емітентом яких є Приватне акціонерне товариство «Інвестиційна група «Регіон - Капітал», є НОВАЛІС ГРУП ЛІМІТЕД (NOVALIS GROUP LIMITED).

Згідно з п.7 Положення про діяльність з обліку прав власності на іменні цінні папери та депозитарну діяльність дані до реєстру вносяться на підставі документів, що відповідно до законодавства України їх підтверджують. Підставою для внесення змін до реєстру є письмове розпорядження власника або особи, що діє за його дорученням про передачу іменних цінних паперів, а також інші документи, що підтверджують, відповідно до законодавства України, зміну права власності на іменні цінні папери. Якщо іменні цінні папери випущені у паперовій формі, крім указаних документів подається також іменний цінний папір (сертифікат цінних паперів).

У п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 №4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» зазначено, що господарським судам необхідно враховувати, що відповідно до статті 8 Закону України «Про депозитарну систему України» підтвердженням прав на цінні папери та прав за цінними паперами, що існують в бездокументарній формі, а також обмежень прав на цінні папери у певний момент часу є обліковий запис на рахунку в цінних паперах депонента в депозитарній установі. Документальним підтвердженням наявності на певний момент часу прав на цінні папери та прав за цінними паперами депонента (у разі зарахування цінних паперів на депозит нотаріуса відповідного кредитора) є виписка з рахунка в цінних паперах депонента, яка видається депозитарною установою на вимогу депонента або в інших випадках, установлених законодавством та договором про обслуговування рахунка в цінних паперах. Така виписка з рахунка в цінних паперах не є цінним папером, а її передача від однієї особи до іншої не є вчиненням правочину щодо цінних паперів і не тягне за собою переходу прав на цінні папери та прав за цінними паперами.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що станом на момент прийняття рішення Єдиного акціонера Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» №24/05-2017-6 від 24.05.2017 року - ОСОБА_2 в особі Тимчишина Антона Володимировича, який діє на підставі довіреності, посвідченої Дубінською Л.І. державним нотаріусом Восьмої донецької державної нотаріальної контори 11.05.2017 за реєстровим №2-115, єдиним акціонером Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» був позивач - НОВАЛІС ГРУП ЛІМІТЕД (NOVALIS GROUP LIMITED), що підтверджується випискою з рахунка в цінних паперах станом на 24.05.2017, виданою управлінням депозитарної діяльності «АСВІО БАНК» на вимогу депонента.

В той же час, судом відхиляються заперечення відповідача - 2 в частині невнесення позивачем відомостей про себе як єдиного акціонера Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» до Єдиного державного реєстру, оскільки відсутність таких відомостей у ЄДР не спростовує факту належності саме позивачу 100% акцій Відповідача - 1, оскільки вказані відомості підтверджується іншими належними та допустимими доказами у справі, зокрема, випискою з рахунка в цінних паперах станом на 24.05.2017, виданою управлінням депозитарної діяльності «АСВІО БАНК» на вимогу депонента.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про акціонерні товариства» акціонерне товариство може бути створене однією особою чи може складатися з однієї особи у разі придбання одним акціонером усіх акцій товариства. Відомості про це підлягають реєстрації і опублікуванню для загального відома в порядку, встановленому Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

Положення про формування інформаційної бази даних про ринок цінних паперів, затверджене рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку№733 від 03.06.2014, визначає перелік інформації, що оприлюднюється в інформаційній базі даних про ринок цінних паперів, та джерела формування інформаційної бази даних про ринок цінних паперів. Реалізація цього Положення передбачає формування, функціонування та підтримку інформаційної бази даних про ринок цінних паперів в актуалізованому стані на рівні сучасних інформаційних технологій. Інформаційна база даних про ринок цінних паперів створюється та утримується Державною установою «Агентство з розвитку інфраструктури фондового ринку України» на базі сайта Агентства (http://smida.gov.ua) шляхом об'єднання інформації в єдиному центрі.

Загальнодоступна інформаційна база даних Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про ринок цінних паперів - це інформаційний ресурс, який є основою ефективної взаємодії між регулятором, емітентами, інвесторами та громадськістю у частині реалізації повноважень Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (далі - НКЦПФР) щодо оприлюднення і доступу до інформації про діяльність емітентів цінних паперів.

Так, судом здійснено пошук на офіційному веб-сайті Агентства (http://smida.gov.ua), за результатами якого також встановлено, що станом на 4 квартал 2017 року власником Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» є НОВАЛІС ГРУП ЛІМІТЕД (NOVALIS GROUP LIMITED) (акції прості бедокументарні, іменні, 100%).

Враховуючи вищевикладене, доводи відповідача - 2 щодо невнесення позивачем відомостей про себе як єдиного акціонера Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» до Єдиного державного реєстру є необґрунтованими.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач - 2 посилався на ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», якою передбачено, що якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

У п. 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 №4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» зазначено, що Закон не пов'язує момент виникнення права участі у ТОВ або ТДВ з моментом державної реєстрації відповідних змін у складі учасників ТОВ або ТДВ. Водночас згідно з положеннями статті 89 ЦК України відомості про зміни у складі учасників ТОВ або ТДВ підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру. Правові наслідки наявності або відсутності відповідних відомостей у Єдиному державному реєстрі визначено статтею 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Суд зазначає, що в даному випадку оскільки відповідачем - 1 є Приватне акціонерне товариство «Інвестиційна група «Регіон - Капітал», правовий статус якого регулюється спеціальним Законом України «Про акціонерні товариства», норми ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», які стосуються внесенню відомостей про зміни у складі учасників ТОВ або ТДВ, не підлягають застосуванню.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що рішення Єдиного акціонера Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» №24/05-2017-6 від 24.05.2017 прийнято особою, яка станом на момент винесення даного рішення не була єдиним акціонером відповідача - 1, у зв'язку з укладенням Договору купівлі - продажу цінних паперів №БВ-13/15-1 від 16.03.2015 року, що також підтверджується вищенаведеними та оціненими судом доказами, а отже, зазначене рішення Єдиного акціонера Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» №24/05-2017-6 від 24.05.2017 прийнято за відсутності кворуму для його прийняття.

При цьому, доводи позивача в частині підроблення рішення Єдиного акціонера Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» №24/05-2017-6 від 24.05.2017 судом відхиляються, оскільки вказані факти встановлюються й підтверджуються іншими доказами за результатами проведення судової експертизи, про проведення якої останнім заявлено не було. Крім того, в судовому засіданні представник позивача пояснив, що до правоохоронних органів з відповідною заявою він також не звертався.

Судом встановлено, що рішення Єдиного акціонера Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» №24/05-2017-6 від 24.05.2017 прийнято ОСОБА_2 в особі Тимчишина Антона Володимировича, який діє на підставі довіреності, посвідченої Дубінською Л.І. державним нотаріусом Восьмої донецької державної нотаріальної контори 11.05.2017 року за реєстровим №2-115.

Проте, враховуючи те, що ОСОБА_2 не був акціонером Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» та не мав права приймати рішення Єдиного акціонера Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» №24/05-2017-6 від 24.05.2017, а отже, і не міг надати відповідні повноваження Тимчишину Антону Володимировичу, оскільки згідно з ч.1 ст.238 Цивільного кодексу України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

За таких обставин, враховуючи що рішення Єдиного акціонера Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» №24/05-2017-6 від 24.05.2017 року прийнято за відсутності кворуму для прийняття вказаного рішення, що є безумовною підставою для визнання вказаного рішення недійсним, позовні вимоги НОВАЛІС ГРУП ЛІМІТЕД (NOVALIS GROUP LIMITED) в частині визнання недійсним рішення Єдиного акціонера Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» №24/05-2017-6 від 24.05.2017 є обґрунтованими.

Стосовно заявленої відповідачем-2 заяви про застосування спеціального строку позовної давності до вимог позивача про визнання недійсним рішення Єдиного акціонера Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» №24/05-2017-6 від 24.05.2017, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 258 Цивільного кодексу України встановлено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Частиною 1 статті 50 Закону України «Про акціонерні товариства» у разі, якщо рішення загальних зборів або порядок прийняття такого рішення порушують вимоги цього Закону, інших актів законодавства, статуту чи положення про загальні збори акціонерного товариства, акціонер, права та охоронювані законом інтереси якого порушені таким рішенням, може оскаржити це рішення до суду протягом трьох місяців з дати його прийняття.

Під час вирішення спорів про визнання недійсними рішень загальних зборів АТ судам слід враховувати, що частиною першою статті 50 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено спеціальну позовну давність для оскарження акціонером рішення загальних зборів АТ (п.2.38 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 №4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин»).

Згідно з ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з вказаним позовом 29.12.2017 року, що підтверджується відбитком вхідного календарного штемпелю відділу діловодства господарського суду міста Києва, в той же час рішення Єдиного акціонера Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» №24/05-2017-6 було прийнято 24.05.2017.

При зверненні до суду з вказаним позовом у першій заяві по суті спору (позовній заяві) НОВАЛІС ГРУП ЛІМІТЕД (NOVALIS GROUP LIMITED) зазначало, що 31.07.2017 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відносно Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка» позивачу стало відомо, що відповідач - 1 не є учасником Товариства. У заяві про зміну підстав позову зазначав, що про наявність рішень єдиного акціонера позивач дізнався 15.08.2017.

Таким чином, враховуючи ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України, за якою перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, суд зазначає, що позивач дізнався про прийняття рішення Єдиного акціонера Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» №24/05-2017-6 від 24.05.2017 саме 15.08.2017, а тому мав право звернутися до суду за захистом свого порушеного права відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про акціонерні товариства» протягом 3 місяців, тобто у строк до 15.11.2017.

Відповідно до статті 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.10.2017 року НОВАЛІС ГРУП ЛІМІТЕД (NOVALIS GROUP LIMITED) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон-Капітал», Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомбінат «Хотівський», Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «БУЗІВСЬКЕ», Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ТАРАСІВКА», ОСОБА_1 у якому просив суд: визнати недійсною довіреність виданої Дубінською Л.І. державним нотаріусом 8-ї Донецької державної нотаріальної контори 11.05.2017 за реєстровим номером 2-11, якою уповноважено Тимчишина Антона Володимировича представляти інтереси ОСОБА_2, як засновника (учасника) ПрАТ «Інвестиційна група «Регіон-Капітал»; визнати недійсним рішення Єдиного акціонера ПрАТ «Інвестиційна група «Регіон-Капітал» №22/05-2017 від 22.05.2017; визнати недійсним рішення Єдиного акціонера ПрАТ «Інвестиційна група «Регіон- Капітал» №30/05-2017 від 30.05.2017; визнати недійсним Статут ПрАТ «Інвестиційна група «Регіон-Капітал» затверджений рішенням №22/05-2017 Єдиного акціонера ПрАТ «Інвестиційна група «Регіон-Капітал» від 22 травня 2017 року; визнати недійсними рішення Загальних зборів учасників СГ ТОВ Агрокомбінат «ХОТІВСЬКИЙ» () оформлені протоколом №24/05-2017-2 від 24.05.2017; визнати недійсним рішення Єдиного акціонера ПрАТ «Інвестиційна група «Регіон-Капітал» №24/05-2017-5 від 24.05.2017; визнати недійсним договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі СГ ТОВ Агрокомбінат «ХОТІВСЬКИЙ» () №24/05/17-2 від 24 травня 2017 року, укладений між ПрАТ «Інвестиційна група «Регіон-Капітал» та ОСОБА_1; визнати недійсним Статут СГ ТОВ Агрокомбінат «ХОТІВСЬКИЙ» (), затверджений загальними зборами, протокол №24/05-2017-2 від 24.05.2017; визнати недійсними рішення Загальних зборів учасників СГ ТОВ «БУЗІВСЬКЕ» () оформлені протоколом №24/05-2017-2 від 24.05.2017; визнати недійсним рішення Єдиного акціонера ПрАТ «Інвестиційна група «Регіон-Капітал» №24/05-2017-4 від 24.05.2017; визнати недійсним договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі СГ ТОВ «БУЗІВСЬКЕ» () №24/05/17-1 від 24 травня 2017 року, укладений між ПрАТ «Інвестиційна група «Регіон-Капітал» та ОСОБА_1; визнати недійсним Статут СГ ТОВ «БУЗІВСЬКЕ» (), затверджений загальними зборами, протокол №24/05-2017-2 від 24.05.2017; визнати недійсними рішення Загальних зборів учасників «ТАРАСІВКА» () оформлені протоколом №24/05-2017-2 від 24.05.2017; визнати недійсним рішення Єдиного акціонера ПрАТ «Інвестиційна група «Регіон-Капітал» №24/05-2017-6 від 24.05.2017; визнати недійсним договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі СГ ТОВ «ТАРАСІВКА» () №24/05/17-3 від 24 травня 2017 року, укладений між ПрАТ «Інвестиційна група «Регіон-Капітал» та ОСОБА_1; визнати недійсним Статут СГ ТОВ «ТАРАСІВКА» (), затверджений загальними зборами, протокол №24/05-2017-2 від 24.05.2017.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.10.2017 року по справі №910/17228/17 у прийнятті позовної заяви в частині вимоги про визнання недійсною довіреності відмовлено. Позовну заяву в інший частині повернуто позивачу без розгляду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.12.2017 року по справі №910/17228/17 апеляційну скаргу компанії з обмеженою відповідальністю НОВАЛІС ГРУП ЛІМІТЕД (NOVALIS GROUP LIMITED) на ухвалу господарського суду міста Києва від 09.10.2017 у справі №910/17228/17 задоволено частково. Ухвалу господарського суду міста Києва від 09.10.2017 у справі №910/17228/17 скасовано в частині відмови у прийнятті вимоги про визнання недійсною довіреності. В іншій частині щодо повернення позову без розгляду залишено без змін.

Згідно з ч.1 ст.265 Цивільного кодексу України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.12.2017 року по справі №910/17228/17 ухвалу господарського суду міста Києва від 09.10.2017 у справі №910/17228/17 скасовано в частині відмови у прийнятті вимоги про визнання недійсною довіреності, а в іншій частині щодо повернення позову без розгляду залишено без змін, суд приходить до висновку, що пред'явлення НОВАЛІС ГРУП ЛІМІТЕД (NOVALIS GROUP LIMITED) позову, зокрема, до Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» з вимогою про визнання недійсним рішення Єдиного акціонера ПрАТ «Інвестиційна група «Регіон-Капітал» №24/05-2017-6 від 24.05.2017 року не перериває перебіг позовної давності за вказаною вимогою.

Таким чином, судом встановлено, що при зверненні до суду з позовом 29.12.2017 року в частині визнання недійсним рішення Єдиного акціонера Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» №24/05-2017-6 від 24.05.2017 року, позивачем було пропущено спеціальні строки позовної давності, визначені частиною 1 статті 50 Закону України «Про акціонерні товариства».

В той же час, у заяві про зміну підстав позову від 23.03.2017 року, позивачем заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності.

В обґрунтування поновлення строку позивач зазначає, що 02.10.2017 року відбувся розгляд скарги позивача в Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, висновок щодо розгляду скарги ним не отримано. 04.10.2017 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсними рішень Єдиного акціонера, статуту, договорів купівлі - продажу частики в статутному капіталі товариств, довіреності. 09.10.2017 року позовну заяву повернуто. 07.11.2017 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду прийнято апеляційну скаргу до провадження, 04.12.2017 року апеляційна скарга задоволена частково, матеріали справи повернуто до господарського суду міста Києва. 28.12.2017 року позивач звернувся з позовом у даній справі.

Так, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.5 ст.267 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст.119 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Тож, пропуск процесуального строку в процесуальному праві - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

Отже, наведена норма пов'язує можливість відновлення процесуального строку з обов'язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюються за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами Господарського процесуального кодексу України.

Проте, суд зазначає, що звернення НОВАЛІС ГРУП ЛІМІТЕД (NOVALIS GROUP LIMITED) зі скаргою до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, а в подальшому й пред'явлення позовної заяви у справі №910/17228/17, яка була повернута без розгляду на підставі частини 5 статті 63 Господарського процесуального кодексу України в редакції до 15.12.2017 року, не є тими поважними причинами пропуску позовної давності, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову у даній справі. Позивач не був позбавлений можливості пред'явити позов до відповідача в межах тримісячного строку позовної давності з дня, коли останній дізнався про порушення свого права.

Також судом розглянуті та відхилені посилання позивача на переривання строків позовної давності, у зв'язку із пред'явленням позову у справі №910/17228/17 й подальшим скасуванням Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.12.2017 року по справі №910/17228/17 ухвали господарського суду міста Києва від 09.10.2017 у справі №910/17228/17 з підстав, викладених вище у даному рішенні суду, а тому після повернення позовної заяви повторне звернення з нею здійснюється позивачем в загальному порядку і взагалі не перериває строки позовної давності. За таких підстав, клопотання позивача про поновлення пропущеного строку позовної давності задоволенню не підлягає.

За таких обставин, позовні вимоги в частині визнання недійсним рішення Єдиного акціонера Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» №24/05-2017-6 від 24.05.2017 року задоволенню не підлягають, у зв'язку з пропуском спеціального строку позовної давності.

При зверненні до суду з вказаним позовом позивач також просив визнати недійсним договір купівлі - продажу частки в статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка» №24/05/17-3 від 24.05.2017 року, укладений між Приватним акціонерним товариством «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» та ОСОБА_1.

Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (ст.20 Господарського кодексу України).

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України, до яких, зокрема, відноситься визнання правочину недійсним. Аналогічні положення містить статті 20 Господарського кодексу України.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписом статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

За змістом п.2.9 Постанови №11 від 29.05.2013 Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Одночасно, за змістом п.2.5.2 вказаної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України необхідно з урахуванням приписівст.215 Цивільного кодексу України та ст.207 Господарського кодексу України розмежовувати види недійсності правочинів, а саме: нікчемні правочини, недійсність яких встановлена законом (наприклад, ч.1 ст.220, ч.2 ст.228 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.207 Господарського кодексу України), і оспорювані, які можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку за позовом однієї з сторін, іншої заінтересованої особи, прокурора.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, 24.05.2017 року між Приватним акціонерним товариством «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) було укладено Договір купівлі - продажу частки в статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка» №24/05/17-3, відповідно до умов якого продавець передає свою частку у статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка» у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цю частку на умовах, передбачених цим Договором.

Відомості про частку продавця у статутному капіталі ТОВ: розмір частки, що належить продавцю 500000 грн., що становить 50% статутного капіталу ТОВ, розмір частини частки, що продається покупцю: 500000 грн., що становить 50% статутного капіталу ТОВ, склад внеску грошові кошти (п.1.3 Договору).

Загальна сума Договору складає 100000 грн. (п.2.1 Договору).

Згідно з п.2.2 Договору оплата суми, зазначеної у п.2.1 Договору повинна бути здійснена покупцем продавцю не пізніше 25.05.2017. Підтвердженням отримання продавцем суми договору від покупця є оформлення продавцем прибуткового касового ордеру, корінець якого залишається у покупця.

Згідно зі ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В обґрунтування заявленої вимоги про визнання недійсним вищезазначеного договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка» №24/05/17-3, позивач посилається на те, що він є недійсним з недодержанням його сторонами ч.3 ст.203 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а також він є фіктивним.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.2 ст.207 Цивільного кодексу України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це скріплюється печаткою.

Згідно ч.3 ст.237 Цивільного кодексу України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Як встановлено судом, спірний договір від імені продавця - Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал», було укладено в особі директора Тимчишиним Антоном Володимировичем, та від імені покупця - ОСОБА_1.

Відповідно до п.8.3.1 Статуту відповідача - 1 виконавчим органом Товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю, є Директор Товариства.

Згідно з п.8.3.2 Статуту до компетенції директора Товариства належать усі питання діяльності Товариства, крім тих, що згідно з чинним законодавством, цим Статутом або рішеннями Загальних зборів акціонерів Товариства належать до компетенції іншого органу Товариства.

Директор Товариства, зокрема, укладає правочини або договори (угоди) відповідно до обмежень, встановлених Статутом Товариства. Укладення Директором Товариства будь-яких правочинів та договорів (угод), незалежно від їх ціни, предметом яких безпосередньо чи опосередковано, виступає нерухоме майно, земельні ділянки, цінні папери, корпоративні права, якими володіє Товариство, у тому числі: договорів купівлі-продажу, договорів застави, договорів на отримання кредиту тощо, а також відчуження цього майна у будь-який інший спосіб здійснюється за умови обов'язкового попереднього отримання Директором Товариства письмової згоди Загальних зборів Товариства на укладення таких правочинів, договорів (угод). Відчуження нерухомого майна Товариства та будь-яких корпоративних прав, що належать Товариству, у будь-який спосіб, здійснюється за умови обов'язкового попереднього отримання письмового дозволу Загальних зборів Товариства (п.8.3.3 Статуту).

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб , фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 24.05.2017 року, керівником Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» є Тимчишин Антон Володимирович.

Однак, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання недійсним договору купівлі - продажу частки в статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка» №24/05/17-3 від 24.05.2017, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» та ОСОБА_1, також не підлягає задоволенню, як похідна вимога від визнання недійсним рішення Єдиного акціонера Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» №24/05-2017-6 від 24.05.2017, в задоволенні якої судом відмовлено.

Що стосується посилань позивача на фіктивність договору купівлі - продажу частки в статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка» №24/05/17-3 від 24.05.2017, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» та ОСОБА_1, суд зазначає.

Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

За змістом частини п'ятої статті 203 Цивільного кодексу України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до змісту статті 234 Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

На підтвердження фіктивності правочину - договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка» №24/05/17-3 від 24.05.2017 року, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» та ОСОБА_1, позивачем надано довідку №01 від 15.03.2018 року, видану директором Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал», за якою відповідач - 1 у 2017 році грошові кошти від ОСОБА_1, як в готівковій, так і в безготівковій формі не отримував.

Стаття 655 Цивільного кодексу України визначає договір купівлі-продажу, згідно з яким це договір, за яким одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Тобто, обов'язок щодо оплати за придбане майно законодавцем повністю покладається на покупця.

Відповідно до ч.1 статті 692 Цивільного кодексу України оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо покупець не виконує свого обов'язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (частина третя статті 692 Цивільного кодексу України), або розірвання договору з підстав, передбачених статтею 651 Цивільного кодексу України.

Згідно із ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

В той же час, суд зазначає, що саме по собі невиконання спірного правочину ОСОБА_1 в частині здійснення оплати за отриману частку не свідчить фіктивність такого правочину, а тому суд не приймає до уваги доводи позивача в цій частині.

Разом з тим, ознаки фіктивного правочину виникають лише у разі доведеності в порядку кримінального провадження ознак цієї фіктивності. Проте, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження притягнення певних осіб у визначеному чинним законодавством порядку до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення й встановлення в межах відповідного провадження ознак фіктивності в діях Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» та ОСОБА_1.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено суду наявності умислу сторін Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка» №24/05/17-3 від 24.05.2017 року та відсутності наміру в усіх учасників правочину створити правові наслідки, як необхідної умови для визнання вказаного договору недійсним з підстав його фіктивності.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про визнання недійсним рішення Загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка», оформленого протоколом №24/05-17-2 від 24.05.2017 року.

Як встановлено судом, рішенням Загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка», оформленим протоколом №24-05/17-2 від 24.05.2017 року, вирішено, зокрема, надати згоду на відступлення частки у статутному капіталі Товариства учасником - ПрАТ «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» на користь громадянина України ОСОБА_1 у розмірі 500000 грн., що становить 50% статутного капіталу Товариства шляхом укладення договору купівлі - продажу, вивести ПрАТ «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» зі складу учасників Товариства у зв'язку з продажем належної йому частки в статутному капіталі Товариства; включено громадянина України ОСОБА_1 до складу учасників Товариства у зв'язку з набуттям права власності на частку в статутному капіталі Товариства; затверджено наступний розподіл часток у статутному капіталі Товариства: Товариство з обмеженою відповідальністю «Земельний центр» 500000 грн., що становить 50% частки у статутному капіталі; ОСОБА_1 500000 грн., що становить 50% частки у статутному капіталі; затверджено зміни до статуту Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка» шляхом викладення його в новій редакції згідно з запропонованим проектом.

Відповідно до ч.5 ст.61 Закону України «Про господарські товариства» про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Матеріали справи не містять, а відповідачем - 2 в свою чергу не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження повідомлення відповідача - 1 про проведення Загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка», оформленим протоколом №24-05/17-2 саме 24.05.2017.

Крім того, як вбачається з відповіді №3 від 16.03.2018 року на адвокатський запит Таран О.М., наданої директором Приватного акціонерного товариства «Інвестиційна група «Регіон - Капітал», повідомлень про загальні збори учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка» директор ОСОБА_2 у період 2016 - 2017 роки не отримував, про питання порядку денного не знав.

В той же час, як вбачається з протоколу загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка» №24-05/17-2 від 24.05.2017, присутні учасники: Товариство з обмеженою відповідальністю «Земельний центр» та Приватне акціонерне товариство «Інвестиційна група «Регіон - Капітал» в особі директора Тимчишина А.В.

Відповідно до п.2.27 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 року №4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» якщо під час розгляду справи судом буде встановлено факт присутності учасника (акціонера, члена) на загальних зборах, то допущені юридичною особою порушення порядку персонального повідомлення учасника (акціонера, члена) не є підставами для визнання рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) недійсними.

Враховуючи вищевикладене, у зв'язку з тим, що на Загальних зборах учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка», які були проведені 24.05.2017 року, оформлені протоколом №24-05/17-2, було присутнє Товариство з обмеженою відповідальністю «Земельний центр», що володіє 50% у статутному капіталі відповідача - 2, та Приватне акціонерне товариство «Інвестиційна група «Регіон - Капітал», що володіє 50% у статутному капіталі відповідача - 2, від імені якого діяв директор Тимчишин А.В., суд приходить до висновку, що вказані загальні збори учасників були повноважними, а рішення приймались за наявності кворуму.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.2 ст.20 Господарського кодексу України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб'єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб'єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов'язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Аналіз наведених вище норм дає змогу дійти висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що рішення Загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка», оформлене протоколом №24-05/17-2 від 24.05.2017, жодним чином не порушує корпоративні права й законні інтереси НОВАЛІС ГРУП ЛІМІТЕД (NOVALIS GROUP LIMITED), яке не було учасником відповідача - 2 на момент прийняття вказаного рішення.

За таких підстав, оскільки підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, яке здійснюється особою, котрій це право належить, з метою його захисту, в даному випадку за відсутності порушеного права НОВАЛІС ГРУП ЛІМІТЕД (NOVALIS GROUP LIMITED) при прийнятті рішення Загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка», оформленого протоколом № 24-05/17-2 від 24.05.2017 року, за захистом якого останнє звернулось до суду з вказаним позовом, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним вказаного рішення Загальних зборів від 24.05.2017.

Що стосується посилань позивача на порушення переважного права учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка» на купівлю частки відповідача - 1 у статутному капіталі відповідача - 2, неотримання відповідачем - 1 вартості частини майна, пропорційної його частці у статутному капіталі відповідача - 2, вони не приймаються судом до уваги, оскільки порушення переважного права учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка» й прав відповідача - 1 на отримання вартості частини майна жодним чином не впливає на права й законні інтереси НОВАЛІС ГРУП ЛІМІТЕД (NOVALIS GROUP LIMITED), за захистом яких останній звернувся з даним позовом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним рішення Загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка», оформленого протоколом №24/05-17-2 від 24.05.2017.

Стосовно заявлених позовних вимог в частині визнання недійсним статуту Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка», затвердженого загальними зборами учасників, протокол №24/05-17-2 від 24.05.2017 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Під час розгляду справ про визнання недійсними установчих документів господарським судам слід виходити з того, що статут є локальним нормативним актом, а не правочином, тому до нього не можуть застосовуватися положення статей 203 та 215 ЦК України, які визначають підстави недійсності правочину. (п.5.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» №4 від 25.02.2016)

В пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» роз'яснено, що статут юридичної особи за змістом частини другої статті 20 ГК є актом, який визначає правовий статус юридичної особи, оскільки він містить норми, обов'язкові для учасників товариства, його посадових осіб та інших працівників, а також визначає порядок затвердження та внесення змін до статуту. Статут не є одностороннім правочином, оскільки затверджується (змінюється) загальними зборами учасників (засновників, акціонерів), які не є ні суб'єктом права, ні органом, який здійснює представництво товариства. Не є статут і договором, тому що затверджується (змінюється) не за домовленістю всіх учасників (засновників, акціонерів) товариства, а більшістю учасників - голосів акціонерів чи простою більшістю голосів учасників товариства (статті 42, 59 Закону України «Про господарські товариства»).

Суди вправі визнати недійсними установчі документи товариства за одночасної наявності таких умов: на момент розгляду справи установчі документи не відповідають вимогам законодавства; порушення, допущені при прийнятті та затвердженні установчих документів, не можуть бути усунені; відповідні положення установчих документів порушують права чи охоронювані законом інтереси позивача (п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів»).

Беручи до уваги вищевикладене та виходячи з аналізу наведених норм законодавства, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимими доказів на підтвердження наявності одночасно трьох умов, як підстав для визнання недійсним статуту Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка», затвердженого загальними зборами учасників, протокол №24/05-17-2 від 24.05.2017. Так, позивачем не доведено, що вказаний статут не відповідає вимогам законодавства, що порушення, допущені при прийнятті та затвердженні установчих документів, не можуть бути усунені; а також не доведено, що відповідні положення статуту порушують права чи охоронювані законом інтереси позивача.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним статуту Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка», затвердженого загальними зборами учасників, протокол №24/05-17-2 від 24.05.2017. Крім того, вказана частина позовних вимог є похідною вимогою від вимоги про визнання недійсним рішення Загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка», оформленого протоколом №24/05-17-2 від 24.05.2017, в задоволенні якої судом також відмовлено.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Гнатюк Мирослави Валеріївни про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи: зміна складу або інформації про засновників від 24.05.2017 року №8000930; скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Гнатюк Мирослави Валеріївни про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи: зміна складу або інформації про засновників від 25.05.2017 року №9000930 та скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Гнатюк Мирослави Валеріївни про державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи: зміна додаткової інформації від 26.05.2017 року №0000930.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб , фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 25.05.2017 на відповідача - 2, державним реєстратором Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Гнатюк Мирославою Валеріївною 24.04.2015 здійснено державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи №8000930 (зміна складу або інформації про засновників), а 25.05.2017 здійснено державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи №9000930 (зміна складу або інформації про засновників, зміна місцезнаходження).

Разом з тим, з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб , фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 20.12.2017 на відповідача - 2, державним реєстратором Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Гнатюк Мирославою Валеріївною 26.05.2017 здійснено державну реєстрацію змін, що не пов'язані зі змінами в установчих документах №0000930 (зміна додаткової інформації).

Проте суд зазначає, що вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню, як похідні вимоги від вимоги про визнання недійсним рішення Загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка», оформленого протоколом №24/05-17-2 від 24.05.2017.

Крім того, висновком Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 02.10.2017 року відмовлено у задоволенні скарги НОВАЛІС ГРУП ЛІМІТЕД (NOVALIS GROUP LIMITED) у зв'язку з тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лозовою Ю.А. та державним реєстратором Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Гнатюк М.В. прийнято рішення відповідно до законодавства. Так, зокрема, стосовно СГТОВ «Тарасівка» зазначено, що проведеним аналізом документів, поданих для проведення оскаржуваних реєстраційних дій №8000930, №9000930 встановлено, що підстав для зупинення розгляду документів, поданих для державної реєстрації, які визначені частиною першою статті 27 Закону, та підстав для відмови у державній реєстрації, встановлених частиною першою статті 28 Закону, у державного реєстратора Гнатюк М.В. не було.

Всі інші доводи і заперечення учасників справи судом було розглянуто та відхилено, оскільки зазначені доводи не впливають на результат вирішення справи.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача в повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 20.06.2018

Суддя Я.В. Маринченко