ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.04.2018р. Справа № 905/2882/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.

при секретарі судового засідання Паніній Я.М.,

розглянувши справу № 905/2882/17

за позовом: Державного підприємства «Енергоринок» (01032, м.Київ, вул. Симона Петлюри, 27)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» (84302, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Островського (Комерційна), 8)

про стягнення 375 796 636,88 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю №01/44-1044Д від 21.12.2017р.

ОСОБА_2, за довіреністю №01/44-1045Д від 21.12.2017р.

від відповідача: ОСОБА_3, за довіреністю №252 від 26.12.2017р.

Суть спору: ДП «Енергоринок» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить суд стягнути з ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» 375 796 636,88 грн., з яких 315 881 581,20 грн. - основний борг; 34 849 078,91 грн. - пеня, 315 881,58 грн. - штраф, 19 740 926,21 грн. - інфляційні втрати; 5 009 168,98 грн. - 3% річних.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором № 11296/01 від 12.06.2015р. щодо повної та своєчасної оплати купленої відповідачем різниці перетоків електричної енергії.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2017р. для розгляду даної справи визначено суддю Ніколаєву Л.В. Ухвалою господарського суду Донецької області від 14.12.2017р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 905/2882/17.

У заяві на виконання вимог ухвали суду за вх.№465/18 від 10.01.2018р. позивач, зокрема, зазначає, що вартість купованої електроенергії за період січень-липень 2017р. в розмірах, визначених у відповідних актах купівлі-продажу електроенергії, розрахована відповідно до вимог пп.4 п.8 Постанови КМУ №263 та умов п.5.1. договору № 11296/01 від 12.06.2015р. за середньозваженою ціною електричної енергії генеруючих компаній теплових електростанцій, яка склалася за два календарних місяці до місяця продажу різниці перетоків електричної енергії; обсяг придбаної відповідачем електроенергії за період березень-липень 2017р. підтверджується фізичним балансом електроенергії за березень 2017р. Донбаського регіону, складений відокремленим підрозділом «Донбаська електроенергетична система» ДП «НЕК «Укренерго» та фізичними балансами електроенергії за квітень-липень 2017р. по північній ЕС, складені відокремленим підрозділом «Північна електроенергетична система» ДП «НЕК «Укренерго», згідно з умовами п.3.3. Договору № 11296/01 від 12.06.2015р. та вимогами пп.1 п.11 Постанови КМУ №263, оскільки саме ДП «НЕК «Укренерго» веде облік різниці перетоків електричної енергії.

У відзиві на позовну заяву за вх.№479/18 від 10.01.2018р. відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з посиланням на те, що:

- по-перше, відповідач не міг самостійно відмовитися від договору № 11296/01 від 12.06.2015р., припинити закупівлю сальдо перетоків електроенергії на території НКТ, адже дану функцію по закупівлі на нього поклала держава, при цьому, такий обовязок транзитера не був фінансово забезпечений або компенсований. Позивач свідомо допустив ситуацію нарощення боргу, оскільки зволікав із своїм обовязком ініціації припинення постачання сальдо перетоків;

- по-друге, незважаючи на обовязковість припинення різниці перетоків електроенергії у випадку неможливості їх оплати відповідачем та на повідомлення від 17.03.2017р. про втрату контролю і неможливість виконання зобовязань за договором № 11296/01 від 12.06.2015р., позивач ініціював повне припинення різниці перетоків на НКТ лише наприкінці червня 2017р., що вбачається з листа Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на лист ДП «Енергоринок» від 21.06.2017р. №01/26-6804.

- по-третє, 17.03.2017р. відповідач повідомив позивача про неможливість з 01.03.2017р. виконувати зобовязання, визначених Постановою КМУ від 07.05.2015р. №263 та договору № 11296/01 від 12.06.2015р., у звязку з втратою контролю над здійсненням своєї господарської діяльності через незаконне захоплення адміністративних і виробничих потужностей.

- по-четверте, відповідач є виробником житлово-комунальної послуги з електропостачання, що надається у районі проведення антитерористичної операції, а позивач є енергопостачальною компанією, а тому до спірних правовідносин мають бути застосовані положення ст. 2 ЗУ «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси», якою встановлено мораторій на час, визначений статтею 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами-виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.01.2018р. справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження.

У відповіді на відзив за вх.№2351/18 від 31.01.2018р. позивач просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з посиланням на те, що вина позивача у виникненні заборгованості відсутня, оскільки останнім вжито всіх необхідних заходів, передбачених п.2 Порядку здійснення заходів щодо часткового або повного припинення різниці перетоків електричної енергії у точках її обліку, затвердженого Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 10.07.2015р. №440, щодо припинення різниці перетоків електричної енергії, що підтверджується відповідними листами та вимогами; підстави для звільнення відповідача від відповідальності за прострочення виконання грошових зобовязань за договором відсутні з огляду на те, що вказаний договір укладався в умовах проведення АТО та з метою врегулювання відносин сторін у специфічних обставинах, а отже сторони не могли не усвідомлювати труднощів, повязаних з його виконанням. Крім того, відповідачем не доведено настання обставин форс-мажору та того, що неможливість виконання зобовязання повязана саме з цими обставинами, а також не надано документів (обвинувального акту та сертифікату ТПП), які б підтверджували встановлення органами досудового розслідування фактів, зазначених в заяві про вчинення кримінального правопорушення від 16.03.2017р., засвідчували настання обставин непереборної сили; положення ЗУ «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки останні ані за субєктним складом, ані за обєктом не збігаються із правовідносинами, які регулюються зазначеним законом. Положення вказаного закону поширюються на відносини, що склалися між енергопостачальними компаніями, тобто в даному випадку ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», та іншими субєктами (споживачами енергоносіїв), яким здійснюється продаж таких ресурсів відповідачем, розширеному тлумаченню норми закону не підлягають. Разом з тим, позивач просить суд розглянути питання щодо застосування до відповідача заходу процесуального примусу, передбаченого ст.135 ГПК України, за зловживання відповідачем своїми правами та обовязками та направлення дій останнього на введення суду в оману.

07.03.2018р. за вх. №04-27/666 на офіційну електронну адресу господарського суду надійшли заперечення щодо відповіді на відзив, у яких відповідач зазначає, що у накопиченні заборгованості за спірним договором можливо відсутня вина безпосередньо ДП «Енергоринок», проте не спростовується факт наявності неправомірних дій (бездіяльності) третіх осіб, зокрема, Міненерговугілля в ході виконання вимог наказу №440, а тому у будь-якому випадку підтверджується відсутність вини ПАТ «ДТЕК «Донецькобленерго»; відповідач надав належні докази звернення до правоохоронних органів щодо незаконного блокування господарської діяльності відповідача за місцезнаходженням адміністративних і виробничих потужностей, проте, оскільки наразі досудове розслідування триває, надати інші докази на підтвердження вказаних обставин відповідач не може, з огляду на їх відсутність; фактично неможливо підтвердити чи спростувати, яка кількість різниці перетоків електроенергії надійшла у спірний період з КТ на НКТ, і чи відповідає її обсяг зафіксованому фізичними балансами електроенергії Донбаського регіону, на які посилається позивач, адже ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» свої дані у цей період не передавало з обєктивних причин. Аналогічні за змістом заперечення щодо відповіді на відзив надійшли до суду і 12.03.2018р. за вх.№5274/18.

12.03.2018р. за вх.№5191/18 господарський суд одержав клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, згідно з яким останній просить суд зменшити розмір штрафу та пені на 99% з посиланням на наступні обставини:

- по-перше, здійснення господарської діяльності в зоні проведення антитерористичної операції, припинення діяльності фінансових установ, не компенсування державою втрат у розмірі 873 064 грн. від постачання електричної енергії пільговим категоріям споживачів на території НКТ, пошкодження підстанцій, ліній, електромереж, зростання виробничих витрат на відновлення постачання електроенергії, втрата відповідачем контролю над своєю господарської діяльністю, приріст заборгованості споживачів за спожиту електроенергію, систематичне порушення умов розрахунків за спожиту електричну енергію споживачами, неможливість стягнення відповідачем заборгованості з боржників, які є державними підприємствами та підприємств, які мають екологічну броню, надання судами відстрочки та розстрочки виконання рішень зі стягнення заборгованості на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго»;

- по-друге, зупинення виконавчих проваджень з примусового виконання рішень про стягнення заборгованості з підприємств-боржників, які включені до реєстру підприємств, що беруть участь у врегулюванні заборгованості відповідно до ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» та державних вугледобувних підприємств відповідно до ЗУ «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств», що, відповідно, унеможливлює стягнення дебіторської заборгованості;

- по-третє, різним є статус підприємств сторін і їх роль в економіці та енергетичній стабільності держави, оскільки відповідач є постачальником електричної енергії у Донецькій області, і будь-які додаткові навантаження (наприклад, штрафні санкції) на і без того тяжке фінансове становище підприємства може привести до негативних наслідків, які вплинуть на енергетичну стабільність та надійність енергосистеми України, як наслідок, припинення постачання електричної енергії споживача вказаного регіону. Разом з тим, підприємство позивача згідно Статуту засновано на держаній власності, підпорядковане КМУ і по суті виконує управлінські функції щодо функціонування ОРЕ;

- по-четверте, позивач фактично «звільнений» від нарахування будь-яких фінансових санкцій, внаслідок прострочення оплати постачальниками електричної енергії; позивач не зазнав жодних збитків внаслідок прострочення відповідачем виконання грошового зобовязання;

- по-пяте, відсутність вини відповідача у простроченні виконання грошового зобовязання, оскільки останній не міг відмовитися від договору, припинити закупівлю сальдо перетоків електроенергії на території НКТ, адже дану функцію по закупівлі на нього поклала держава, при цьому, такий обовязок транзитера не був фінансово забезпечений або компенсований; розмір нарахованого позивачем штрафу є надмірним.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.03.2018р. строк проведення підготовчого провадження продовжено до 11.04.2018р. у звязку із задоволенням відповідного клопотання відповідача за вх.№5330/18 від 12.03.2018р.

У запереченнях за вх.№6542/18 від 27.03.2018р. позивач просить суд відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій посилаючись на наступне:

- твердження відповідача, щодо наявності вини позивача у виникненні заборгованості є необґрунтованими, оскільки останній в своїй діяльності не вправі підміняти відповідні державні органи (в даному випадку Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, Кабінет Міністрів України) та приймати на власний розсуд рішення щодо припинення різниці перетоків, оскільки такі дії виходять за межі відведених йому законодавством функцій (повноважень); проведення антитерористичної операції на території Донецької області та повязані з цим несприятливі наслідки не обумовлюють неможливість відповідача здійснювати господарську діяльність, не мають ознак надзвичайності чи невідворотності для виконання обовязку за укладеним правочином (договором), не перебувають у причинному звязку з невиконанням грошових зобовязань за договором у межах цих спірних правовідносин; договір №11296/01 від 12.06.2015р. укладався в умовах проведення АТО та з метою врегулювання відносин сторін у специфічних обставинах, а отже сторони не могли не усвідомлювати труднощів, повязаних з його виконанням; обставина, згідно з якою споживачі вносять грошові кошти за спожиту електричну енергію впродовж року і мають реструктуризацію заборгованості, не впливає на обовязок відповідача виконувати свої договірні зобовязання перед позивачем та відповідно не виключають його вини у виникненні заборгованості; згідно зі ст.218 ГК України та ч.1 ст. 625 ЦК України, порушення зобовязань контрагентами відповідача, відсутність у відповідача необхідних коштів, не звільняє його від господарсько-правової відповідальності;

- відповідач, володіючи інформацією про значний обсяг дебіторської заборгованості, яку не можливо стягнути за виконавчими провадженнями, не надав доказів вжиття усіх належних від нього заходів щодо належного виконання зобовязання;

- обставини, на які посилається відповідач у клопотанні про зменшення розміру штрафних санкцій є наслідком господарської діяльності останнього, його власного комерційного розрахунку та ризику, на які останній міг і повинен був розраховувати з урахуванням обставин, що настали або могли настати, а надані відповідачем докази та доводи не підтверджують обґрунтованість заявленого клопотання.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 27.03.2018р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.04.2018р.

На підставі ст. 240 ГПК України у судовому засіданні 26.04.2018р. за участю представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

12.06.2015р. між ДП «Енергоринок» (ДПЕ, позивач) та ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» (ЕК, відповідач) укладено договір №11296/01, за умовами якого ДПЕ зобовязується продавати, а ЕК зобовязується купувати різницю перетоків електричної енергії, переміщену з контрольованої території на неконтрольовану територію, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору (п.2.1 договору).

Відповідно до п.3.1 договору, сторони визнають свої зобовязання за ДЧОРЕ (договір між членами Оптового ринку електричної енергії України) і додатками до ДЧОРЕ, що є його невідємними частинами, Умовами та Правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, Умовами та Правилами здійснення підприємницької діяльності з оптового постачання електричної енергії та іншими нормативно-правовими актами України.

За змістом п.3.2 ДПЕ продає, а ЕК купує різницю перетоків електричної енергії в точках обліку різниці перетоків електричної енергії в обсягах, які визначаються згідно зі статтею 4 цього договору.

Облік різниці перетоків електричної енергії за цим договором в точках обліку різниці перетоків електричної енергії веде ДП «НЕК «Укренерго» (далі НЕК). Диспетчеризація та технічне забезпечення передачі різниці перетоків електричної енергії і відповідальність за це покладено на НЕК. Щоденну передачу погодинних даних до ДПЕ про різницю перетоків електричної енергії здійснює НЕК. (п. п. 3.3., 3.4 договору).

Фактична різниця перетоків електричної енергії, куплена ЕК за цим договором за розрахунковий період, визначається НЕК в точках обліку різниці перетоків електричної енергії на підставі показів розрахункових приладів диференційного (погодинного) обліку електричної енергії. (п.4.1. договору).

ДПЕ на підставі звітних даних про фактичні обсяги різниці перетоків електричної енергії у фізичному балансі за розрахунковий місяць, отриманих від НЕК, готує акт купівлі-продажу за формою, наведеною в Додатку №1 до цього договору, та 8 числа місяця, наступного за розрахунковим, направляє електронною поштою ЕК. (п.4.3. договору в редакції додаткової угоди №11586/01 від 14.09.2015р.).

ЕК за підписом керівника підтверджує ДПЕ акт купівлі-продажу (п.4.3. цього договору) факсимільним звязком до 10-00 години 9 числа місяця, наступного за розрахунковим, про фактичні обсяги та вартість купленої у ДПЕ різниці перетоків електричної енергії, які відображаються в бухгалтерській та статистичній звітності. (п.4.4. договору в редакції додаткової угоди №11586/01 від 14.09.2015р.).

ДПЕ до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим, направляє ЕК рекомендованим або цінним листом, або передає через уповноваженого представника ЕК, акт купівлі-продажу, підписаний зі свого боку у двох примірниках. (п.4.5. договору в редакції додаткової угоди №11586/01 від 14.09.2015р.).

ЕК у триденний термін після отримання актів купівлі-продажу підписує їх зі свого боку у двох примірниках та надсилає до ДПЕ один примірник поштою. Якщо ЕК не надішле у зазначений у п.4.4. термін до ДПЕ акт купівлі-продажу, то з наступного розрахункового місяця після виконання дій у відповідності до п.п. 4.3., 4.4. цього договору вступає в силу такий порядок: ДПЕ надсилає ЕК поштою до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим, акт купівлі-продажу, не підписаний зі свого боку. ЕК підписує акт у двох примірниках і направляє їх на адресу ДПЕ. ДПЕ в триденний термін після отримання актів купівлі-продажу зі свого боку підписує їх у двох примірниках та надсилає до ЕК один примірник поштою. Такий порядок зберігається до повернення в ДПЕ всіх актів купівлі-продажу, які були направлені на адресу ЕК. (п.4.6. договору в редакції додаткової угоди №11586/01 від 14.09.2015р.).

Відповідно до п.5.3 договору ЕК здійснює оплату вартості купленої різниці перетоків електричної енергії шляхом перерахування ДПЕ суми коштів, зазначеної у рахунку-фактурі, на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання ДПЕ. При здійсненні платежів ЕК повинна вказувати у платіжному дорученні призначення платежу, в якому обовязково зазначається відповідний договір, за яким здійснюється купівля різниці перетоків електричної енергії та відповідний договір, за яким здійснюється купівля різниця перетоків електричної енергії та розрахунковий місяць. ЕК зобовязана здійснити остаточний платіж на поточний рахунок із спеціальним режимом використання до 14 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим. (п.5.3. договору).

У розділі 6 договору встановлені права, зобовязання та відповідальність сторін, зокрема, ЕК зобовязана купувати у ДПЕ різницю перетоків електричної енергії відповідно до умов статті 3 цього договору та здійснювати своєчасні розрахунки відповідно до умов статті 5 цього договору, а також виконувати інші умови цього договору; в разі нездійснення ЕК повної поточної оплати за куплену в ДПЕ різницю перетоків електричної енергії до 14-го числа (включно) місяця наступного за розрахунковим, з 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, ДПЕ має право нарахувати пеню ЕК у розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення) за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягнути штраф у розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу. Сплата ЕК пені та штрафу здійснюється з поточного рахунку ЕК на поточний рахунок ДПЕ і не звільняє ЕК від обовязку відшкодувати збитки, спричинені несплатою або несвоєчасною оплатою отриманої електроенергії.

Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками та згідно з ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України його умови застосовуються до відносин між сторонами, які виникли з 01.05.2015р., та діє протягом терміну дії постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2015р. №263 «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження». (п.10.1 договору).

На виконання договору позивач здійснив продаж відповідачу різниці перетоків електричної енергії за період січень-липень 2017р. в загальному обсязі 151 974,776 тис. кВт/год та на загальну суму 315 881 581,20 грн., а саме: у січні 2017р. в обсязі 47 854,664 тис. кВт/год на суму 103 494 707,58 грн., у лютому 2017р. в обсязі 19 146,940 тис. кВт/год на суму 38 365 872,49 грн., у березні 2017р. в обсязі 22 493,831 тис. кВт/год на суму 37 346 417,63 грн., у квітні 2017р. в обсязі 20 390,507 тис. кВт/год на суму 36 310 191,43 грн., у травні 2017р. в обсязі 22 323,966 тис. кВт/год на суму 54 421 900,09 грн., у червні 2017р. в обсязі 6 811,136 тис. кВт/год на суму 15 711 901,28 грн., у липні 2017р. в обсязі 12 953,732 тис. кВт/год на суму 30 230 590,70 грн., що підтверджується відповідними актами купівлі-продажу електроенергії.

При цьому, акти купівлі-продажу електроенергії за січень 2017р. лютий 2017р., підписані відповідачем без зауважень та заперечень. Акти купівлі-продажу електроенергії за березень 2017р. липень 2017р. відповідачем не підписані, але надіслані останньому засобами поштового звязку 13.04.2017р., 13.05.2017р., 12.06.2017р., 12.07.2017р., 11.08.2017р. відповідно, про що свідчать фіскальні чеки, списки згрупованих поштових відправлень та рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Факт отримання зазначених актів купівлі-продажу відповідачем не заперечується.

Обсяг поставленої відповідачу електроенергії за період березень 2017р. липень 2017р. визначений позивачем на підставі фізичного балансу електроенергії Донбаського регіону за березень 2017р., складеним відокремленим підрозділом «Донбаська електроенергетична система» ДП «НЕК «Укренерго» та фізичних балансів електроенергії по Північній ЕС за квітень 2017р. липень 2017р., складеними відокремленим підрозділом «Північна електроенергетична система» ДП «НЕК» Укренерго», згідно з якими обсяг купленої відповідачем різниці перетоків електроенергії у березні 2017р. складає - 22 493 831 кВт/год., у квітні 2017р. - 20 390 507 кВт/год., у травні 2017р. - 22 323 966 кВт/год., у червні 2017р. - 6 811 136 кВт/год.; у липні 2017р. - 12 953 732 кВт/год.

Разом з тим, вартість електроенергії за період березень 2017р. липень 2017р., відображена у відповідних актах купівлі-продажу електроенергії, визначена позивачем виходячи з тарифів, встановлених постановами НКРЕ № 167 від 07.02.2017р., № 255 від 07.03.2017р., № 481 від 06.04.2017р., № 620 від 11.05.2017р., № 758 від 08.06.2017р., а саме середньозважений тариф за січень 2017р. становить 1 383,58 грн. за 1 МВт/год., за лютий 2017р. 1 483,95 грн. за 1 МВт/год., за березень 2017р. 2 031,52 грн. за 1 МВт/год., за квітень 2017р. 1 922,33 грн. за 1 МВт/год., за травень 2017р. 1 944,78 грн. за 1 МВт/год.

З метою погашення заборгованості позивач звертався до відповідача з вимогами від 15.03.2017р. №07/26-2908, від 18.04.2017р. №07/26-4181, від 16.05.2017р. №01/26-5308, від 16.06.2017р. №01/26-6706, від 17.07.2017р. №26/26-7931, в яких просив терміново погасити заборгованість або самостійно забезпечити зниження обсягів споживання електричної енергії до рівня оплати.

В свою чергу, листами від 17.03.2017р. б/н, від 21.09.2017р. №52/1764/ис відповідач повідомив позивача про те, що починаючи з 01.03.2017р. не має можливості виконання зобовязань, визначених постановою КМУ від 07.05.2015р. №263 «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасового не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» та договором №11296/01 від 21.06.2015р., укладеним між ДП «Енергоринок» та ПАТ «ДТЕК «Донецькобленерго».

Листами від 21.03.2017р. №01/26-3219, від 25.04.2017р. №04/26-4527, від 23.05.2017р. №01/26-5630, від 21.06.2017р. №01/26-6804 позивач звертався до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України з метою погодження повного припинення різниці перетоків електроенергії на неконтрольовану територію ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго».

Листом від 18.07.2017р. №01/32-6585 Міністерство енергетики та вугільної України повідомило позивача про погодження повного припинення різниці перетоків електроенергії на неконтрольовану територію ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго».

Листом від 18.07.2017р. №01/26-7971 позивач попередив відповідача про повне припинення різниці перетоків електроенергії на неконтрольовану територію з 00 години 00 хвилин 26.07.2017р.

Неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань щодо повної та своєчасної оплати купленої різниці перетоків електричної енергії стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому останній просить суд стягнути з відповідача, крім основного боргу в сумі 315 881 581,20 грн., також і пеню в розмірі 34 849 078,91 грн., штраф в розмірі 315 881,58 грн., що нараховані на підставі пп. 6.2.2. п. 6.2 договору, 3% річних в розмірі 5 009 168,98 грн., інфляційні втрати в розмірі 19 740 926,21 грн., що нараховані на підставі ст. 625 ЦК України.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного:

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вище встановлено судом, між сторонами укладено договір № 11296/01 від 12.06.2015р., за умовами якого позивач продає різницю перетоків електричної енергії відповідачу, а відповідач оплачує позивачу її вартість до 14 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим.

При цьому, згідно з п.п. 4.3, 4.4, 4.5, 4.6 договору (в редакції додаткової угоди №11586/01 від 14.09.2015р.) акти купівлі-продажу визначаються в якості підстави для розрахунків сторін, але, з урахуванням змісту п. 5.3 цього договору, несвоєчасне підписання чи непідписання покупцем акта за минулий місяць жодним чином не змінює встановлений конкретний строк оплати поставленої електроенергії.

Отже, настання у відповідача обов'язку з оплати електроенергії не прив'язується до моменту підписання вказаних актів, оскільки умови договору № 11296/01 від 12.06.2015р. не містять жодних застережень з цього приводу, зокрема, щодо можливості відліку 14-денного строку оплати з дня підписання акта купівлі-продажу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобовязань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

Вищевстановлені обставини справи свідчать про те, що позивач свої зобовязання за договором виконав належним чином та продав відповідачу різницю перетоків електричної енергії за період січень 2017р. липень 2017р. у загальному обсязі 151 974,776 тис. кВт/год. на загальну суму 315 881 581,20 грн.

При цьому, обсяг та вартість поставленої відповідачу різниці перетоків електричної енергії за період січень 2017р. лютий 2017р. підтверджується підписаними сторонами актами купівлі-продажу електроенергії за відповідний період, а обсяг та вартість поставленої різниці перетоків електричної енергії за період березень 2017р. липень 2017р., які визначені виходячи з обсягу поставленої різниці перетоків, що відображений у фізичному балансі електроенергії Донбаського регіону за березень 2017р., складеним відокремленим підрозділом «Донбаська електроенергетична система» ДП «НЕК «Укренерго» та фізичних балансах електроенергії по Північній ЕС за квітень 2017р. липень 2017р., складеними відокремленим підрозділом «Північна електроенергетична система» ДП «НЕК» Укренерго» та з тарифів, встановлених постановами НКРЕ № 167 від 07.02.2017р., № 255 від 07.03.2017р., № 481 від 06.04.2017р., № 620 від 11.05.2017р., № 758 від 08.06.2017р., що складають:

- за березень 2017р. 22 493 831 кВт/год; 37 346 417,63 грн. з ПДВ ((22 493,831 тис. кВт/год х 1 383,58 грн.) + 20%);

- за квітень 2017р. 20 390 507 кВт/год; 36 310 191,43 грн. з ПДВ ((20 390,507 тис. кВт/год х 1 483,95 грн.) + 20%);

- за травень 2017р. 22 323 966 кВт/год; 54 421 900,09 грн. з ПДВ ((22 323,966 тис. кВт/год х 2 031,52 грн.) + 20% );

- за червень 2017р. 6 811 136 кВт/год; 15 711 901,28 грн. з ПДВ ((6 811,136 тис. кВт/год х 1 922,33 грн.) + 20% );

- за липень 2017р. 12 953 732 кВт/год; 30 230 590,70 грн. з ПДВ ((12 953,732 тис. кВт/год х 1 944,78 грн.) + 20% ).

Відповідно до п.3 Постанови КМУ від 07.05.2015р. №263 «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», диспетчерське (оперативно-технологічне) управління виробництвом, передачею, розподілом та постачанням електричної енергії і передача електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами на неконтрольованій території здійснюються державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго».

Згідно з пп. 1-2 п. 11. Постанови КМУ від 07.05.2015р. №263 «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго»: веде окремо облік електричної енергії у точках обліку різниці перетоків електричної енергії, визначених Міністерством енергетики та вугільної промисловості, та електричної енергії виробника, що має гарантії, надані законодавством, у точках обліку, визначених Міністерством енергетики та вугільної промисловості; складає прогнозний та фактичний фізичний баланс електричної енергії обєднаної енергетичної системи України, баланси електричної енергії окремо за контрольованою та неконтрольованою територією і надає відповідну інформацію оптовому постачальнику та усім сторонам багатостороннього договору.

Тобто, ДП «НЕК «Укренерго» є єдиним повноважним органом щодо складання, зокрема, фактичного фізичного балансу електричної енергії обєднаної енергетичної системи України, а наявні в матеріалах справи фізичні баланси електроенергії на НКТ, що складені ДП «НЕК «Укренерго» в особі ВП «Донбаська електроенергетична система» та ВП «Північна електроенергетична система», є належними доказами, що підтверджують обсяги різниці перетоків електричної енергії, отриманої відповідачем.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу за різницю перетоків електричної енергії, а отже і про їх задоволення.

В силу вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому вимогами ч.1ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних в сумі 5 009 168,98 грн. за період з 15.02.2017р. по 31.10.2017р. за зобовязаннями січня 2017р. - липня 2017р., інфляційні втрати в сумі 19 740 926,21 грн. за період з 15.02.2017р. по 31.10.2017р. за зобовязаннями січня 2017р. - липня 2017р.

Перевіривши розрахунок 3% річних, який здійснений позивачем, господарським судом встановлено, що останній відповідає обставинам справи щодо прострочення відповідача, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, який здійснений позивачем, господарським судом встановлено, що розрахунок інфляційних втрат містить арифметичні помилки. Тому, господарським судом самостійно, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобовязання, здійснено розрахунок інфляційних втрат та встановлено, що розмір інфляційних втрат за загальний період з 01.03.2017р. по 31.10.2017р. становить 19 733 754,89 грн., що підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов'язання.

Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 ЦК України також передбачено, що одним із наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За приписами ч. 6 ст. 232 ЦК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

В силу положень ст. ст. 1, 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з умовами п.п. 6.2.2 п. 6.2 договору в разі нездійснення ЕК повної поточної оплати за куплену в ДПЕ різницю перетоків електричної енергії до 14-го числа (включно) місяця наступного за розрахунковим, з 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, ДПЕ має право нарахувати пеню ЕК у розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення) за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягнути штраф у розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу.

Позивачем також заявлено до стягнення 34 849 078,91 грн. пені за період з 20.02.2017р. по 31.10.2017р. за зобовязаннями січня 2017р. - липня 2017р. та 315 881,58 грн. 0,1 % штрафу від суми простроченого платежу понад 30 днів за зобовязаннями січня 2017р. - липня 2017р.

Перевіривши розрахунок пені, який здійснений позивачем господарським судом встановлено, що розрахунок пені містить арифметичні помилки. Тому, господарським судом самостійно, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобовязання, здійснений розрахунок пені, згідно з яким сума пені становить 34 849 077,76 грн.

Перевіривши розмір нарахованого позивачем штрафу, господарський суд встановив, що 0,1% штрафу від суми заборгованості 315 881 581,20 грн. за зобовязаннями січня 2017р. липня 2017р. становить 315 881,58 грн., а отже, розрахунок позовних вимог в зазначеній частині є арифметично вірним.

Разом з тим, згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У п.3.2 рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013р. зазначено, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

В інформаційному листі ВГСУ від 07.04.2008р. №01-8/211 зазначено, що при застосуванні частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України слід мати на увазі, що поняття «значно» та «надмірно» є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. При цьому слід враховувати, що правила частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов'язання боржником.

Враховуючи наведене, а також надмірно великий розмір заявлених до стягнення пені та штрафу, загальний розмір нарахованих сум у відповідності до ст.625 ЦК України, проведення антитерористичної операції в Донецькій області, що безпосередньо ускладнює господарську діяльність відповідача та, як наслідок, впливає на його фінансовий стан, відсутність в матеріалах справи доказів завдання збитків позивачу, приймаючи до уваги, що пеня у розмірі 34 849 077,76 грн. (із врахуванням здійсненого судом перерахунку) та штраф у розмірі 315 881,58 грн. фактично спотворюють їх дійсне правове призначення, та із способу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання, перетворюються на несправедливо непомірний тягар та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором, господарський суд вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідача та зменшити розмір заявлених позивачем до стягнення пені та штрафу на 99%.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення пені та штрафу задовольняються господарським судом частково в розмірі 348 490,78 грн. та 3 158,82 грн. відповідно.

Посилання відповідача на необхідність застосування до спірних відносин положень Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово - комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» не прийняті судом з огляду на наступне.

Законом України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» №85-VІІІ від 13.01.2015р. встановлено мораторій на час, визначений у статті 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції (ст.2 Закону).

Метою цього Закону є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція (ст.1 Закону).

Сферою застосування даного нормативного акту є субєктний та обєктний склад, географічне (територіальне) його розповсюдження.

Частиною 2 ст.2 ЗУ «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» №85-VІІІ від 13.01.2015р. встановлено мораторій на нарахування штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

За визначеннями ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги.

Разом з тим, у розумінні ст.275 ГК України енергопостачальним підприємством (енергопостачальником) є субєкт господарювання, що відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (енергію) споживачеві за договором.

Енергопостачальниками, за визначеннями термінів, приведених у ЗУ «Про електроенергетику», є учасники оптового ринку електричної енергії України, які купують електричну енергію на цьому ринку з метою її продажу та/або постачання споживачам або з метою її експорту та/або імпорту.

Таке тлумачення знаходить своє відображення у наказі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України «Про затвердження Порядку здійснення заходів щодо часткового або повного припинення різниці перетоків електричної енергії у точках її обліку» №440 від 10.07.2015р.

За визначеннями ЗУ «Про електроенергетику» енергія - електрична чи теплова енергія, що виробляється на об'єктах електроенергетики і є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу.

Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики «Про затвердження Правил користування електричною енергією» до електричної енергії (активна) віднесено енергоносій, який виступає на ринку як товар, що відрізняється від інших товарів особливими споживчими якостями та фізико-технічними характеристиками (одночасність виробництва та споживання, неможливість складування, повернення, переадресування), які визначають необхідність регулювання та регламентації використання цього товару, до електричної енергії (реактивна) - технологічно шкідливу циркуляцію електричної енергії між джерелами електропостачання та приймачами змінного електричного струму, викликана електромагнітною незбалансованістю електроустановок.

Відтак, здійснивши аналіз приведених термінів, виходячи з визначень ЗУ «Про теплопостачання», «Про електроенергетику», ст.275 ГК України та мети і сфери застосування ЗУ «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси», слідує висновок, додержання суб'єктного складу, яким є наявність обох означених у Законі учасників, а саме суб'єкт, якому встановлені обмеження в силу приведеного Закону як енергопостачальна компанія, діяльність якої пов'язана з постачанням безпосередньо самої енергії, як різновиду товару, що виробляється, виходячи з її властивостей, у результаті перетворення енергетичних ресурсів/джерела енергії, та суб'єкт, як підприємство - виконавець/виробник житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги громадянам у районі проведення антитерористичної операції.

Як свідчать статутні документи відповідача ПАТ «ДТЕК «Донецькобленерго» здійснює розподілення електроенергії.

У свою чергу, ДП «Енергоринок» є підприємством, предметом діяльності якого, зокрема, визначено купівля електричної енергії у виробників, потужність чи обсяг відпуску яких більші ніж граничні показники (крім електричної енергії, виробленої на теплоелектроцентралях, що входять до складу енергопостачальників, для споживання на території здійснення ліцензованої діяльності), а також у суб'єктів підприємницької діяльності, які є власниками електричної енергії, виробленої з давальницької сировини; купівля в учасників оптового ринку електричної енергії електроенергії, отриманої ними за угодами на її імпорт; оптове постачання електричної енергії.

Виходячи з умов договору №11296/01 від 12.06.2015р. поряд із наведеними нормами чинного законодавства, останній укладено між ДП «Енергоринок» та ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» як учасниками (членами) оптового ринку електроенергії України задля здійснення ліцензованої діяльності відповідача.

З наведеного можна зробити висновок, що за видом господарської діяльності та результатом її здійснення, ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» є, зокрема, у межах спірного питання, енергопостачальною компанією, тобто, спірними є правовідносини між двома підприємствами - енергопостачальниками.

За таких обставин, відповідач не є суб'єктом, якому обмежено відповідальність, у розумінні приведених приписів ЗУ «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» №85-VІІІ від 13.01.2015р., а тому положення зазначеного закону не можуть бути застосовані до спірних відносин.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 10.08.2016р. по справі № 913/282/16.

Посилання відповідача на наявність вини позивача у виникненні спірної заборгованості не прийняті судом до уваги з огляду на те, що п. 3 Порядку здійснення заходів щодо часткового або повного припинення різниці перетоків електричної енергії у точках її обліку, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 10.07.2015 р. № 440, передбачено, що часткове або повне припинення різниці перетоків електричної енергії енергопостачальнику, що провадить діяльність на неконтрольованій території можливе лише після попереднього погодження такого припинення з центральним органом виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі (Міністерство енергетики та вугільної промисловості України). Як вбачається з матеріалів справи, позивач, отримавши відповідне повідомлення відповідача про неможливість виконання зобовязань за договором №11296/01 від 12.06.2015р. неодноразово звертався до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України щодо питання погодження припинення відповідачу різниці перетоків електричної енергії. Між тим, таке погодження було отримано лише 18.07.2018р., що повністю виключає наявність вини позивача у даному випадку.

Посилання відповідача на втрату контролю над власною господарською діяльністю, неможливість відмови від договору, як на причини неможливості виконання грошових зобовязань за договором, також не прийняті судом до уваги, оскільки укладення вказаного договору відбувалось вже в умовах проведення антитерористичної операції та кожна із сторін усвідомлювала ризики настання всіх можливих наслідків, повязаних з його виконанням. Крім того, відповідачем не доведено настання обставин форс-мажору та того, що неможливість виконання зобовязання повязана саме з цими обставинами, а також не надано документів (обвинувального акту та сертифікату ТПП), які б підтверджували встановлення органами досудового розслідування фактів, зазначених в заяві про вчинення кримінального правопорушення від 16.03.2017р., засвідчували настання обставин непереборної сили.

Клопотання позивача про застосування до відповідача заходу процесуального примусу, передбаченого ст.135 ГПК України, відхилено господарським судом з огляду на те, що в діях відповідача не встановлено жодного зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог (із врахуванням покладення судового збору на відповідача за позовними вимогами про стягнення штрафних санкцій, розмір яких зменшено судом).

Керуючись ст. ст. 129, 231-233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Державного підприємства «Енергоринок» задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» (84302, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Островського, буд. 8, ) на користь Державного підприємства «Енергоринок» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 27, ) основний борг у розмірі 315 881 581 (триста пятнадцять мільйонів вісімсот вісімдесят одна тисяча пятсот вісімдесят одна) грн. 20 коп., 3% річних у розмірі 5 009 168 (пять мільйонів девять тисяч сто шістдесят вісім) грн. 98 коп., інфляційні втрати у розмірі 19 733 754 (девятнадцять мільйонів сімсот тридцять три тисячі сімсот пятдесят чотири) грн. 89 коп., пеню у розмірі 348 490 (триста сорок вісім тисяч чотириста девяносто) грн. 78 коп., штраф у розмірі 3 158 (три тисячі сто пятдесят вісім) грн. 82 коп., судовий збір у розмірі 239 995 (двісті тридцять девять тисяч девятсот девяносто пять) грн. 42 коп.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 07 травня 2018р.

Суддя Л.В. Ніколаєва