ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/847/18
Господарський суд Одеської області у складі:

судді Волкова Р.В.,

секретар судового засідання - Кришталь Д.І

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Технічний центр «АНКОМТЕХ»

до відповідача: фізичної особи-підприємця Березова Ігоря Івановича

про стягнення 19295,47 грн.

Представники сторін:

Від позивача: Шамотій Ю.В. (за довіреністю);

Від відповідача: не з`явився.

встановив:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Технічний центр «АНКОМТЕХ» звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до фізичної особи-підприємця Березова Ігоря Івановича про стягнення заборгованості 19295,47 грн., з яких 15303,64 грн. основного боргу, 2682,12 грн. - пені, 1038,02грн. - інфляційні витрати, 271,69грн. - 3% річних.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору (№ТО-ПР-237/130812 від 13.08.2012р.) про сервісне обслуговування та продаж запасних частин.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.05.2018р. відкрито провадження у справі № 916/847/18, прийнято справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 04.06.2018р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.06.2018р. розгляд справи відкладено на 18.06.2018р.

Відповідач, фізична особа-підприємець Березов Ігор Іванович явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про поважність причин відсутності не повідомив, витребувані документи та відзив на позовну заяву не надав, у зв'язку з чим, справа розглядається за наявними документами в матеріалах справи.

У судовому засіданні від 18.06.2018р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

13.08.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Технічний центр «АНКОМТЕХ» (далі- позивач, ТОВ «ТЦ «АНКОМТЕХ», виконавець) та фізичною особою - підприємцем Березовим Ігорем Івановичем (далі- відповідач, ФОП Березов І.І., покупець) укладено Договір № ТО- ПР-237/130812 на сервісне обслуговування та продаж запасних частин (далі - Договір), за умовами якого виконавець надає Замовнику на платній основі послуги по мийці, технічному обслуговуванню, поточному та капітальному ремонту вантажних автомобілів, причепів, напівпричепів та автобусів європейського виробництва (транспортні засоби), здійснює продаж запасних частин, автомобільних шин (нових та відновлених), автомобільних шин після регенерації, автохімії, мастил (олив), супутніх товарів для вантажного автотранспорту (товар), за цінами, в асортименті (за номенклатурою) і кількості, що остаточно погоджуються сторонами в видаткових накладних, які є невід'ємною частиною даного Договору, а Замовник зобов'язаний приймати послуги та/або товар і оплачувати їх на встановлених даним Договором умовах.

Відповідно до п.8 Договору строк дії Договору автоматично продовжується до 31 грудня наступного календарного року включно в разі відсутності повідомлення про розірвання. Сторони повідомлення про розірвання Договору одна одній не направляла. Договір вважається діючим.

Відповідно до умов Договору між сторонами після продажу товару позивачем формуються видаткові накладні та надаються відповідачу чи його представнику.

Загальний обсяг та асортимент товару, що поставляється, визначається кількістю та асортиментом (номенклатурою) товару, за всіма видатковими накладними відповідно до умов договору. Загальна сума договору складає суму ціни товару.

Згідно п. 2.1. Договору: «Продаж Товару здійснюється Виконавцем згідно заявки від Замовника, здійсненої в усній або письмовій формі, в якій вказується найменування та кількість Товару. На підставі заявки від Замовника, Виконавцем оформлюється рахунок-фактура на замовлений Товар, в якому вказується ціна, кількість, асортимент, строк сплати суми ціни Товару та надається Замовнику для погодження. У разі погодження Замовником рахунку-фактури, Виконавцем здійснюється відвантаження Товару».

Відповідно до п.5.1. Договору: «Замовник зобов'язується провести розрахунок за придбану по видатковій накладній партію Товару та/або за отримання по акту виконаних робіт послуг, у встановлений сторонами термін».

Позивачем виконано всі взяті на себе зобов'язання перед відповідачем за договором, а відповідач не здійснив в повному обсязі розрахунки за Договором, зокрема в розмірі 15303,64 грн. за видатковою накладною № 34340 від 07.09.2017.

По видатковій накладній № 34340 від 07.09.2017 Відповідач частково розрахувався 16.03.2018р. на суму 3391,84 грн., 13.04.2018 на суму 2500,00грн. Залишковий борг по даній накладній складає 15303,64 грн.

Враховуючи, що в рахунку-фактурі № 27952 від 07.09.2017 зазначена дата до сплати 20.09.2017, наступний день, а саме 21.09.2017, є днем прострочення платежу, у зв'язку з чим на підставі ст. 625 ЦК України у Боржника виникають зобов'язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханнями врегулювати спір позасудовому порядку, позивач направляв вимогу про виконання зобов'язання, вих. № 7 від 17.01.2018.

Залишення відповідачем вказаних рахунків без оплати, спричинило звернення позивача з позовом в рамках провадження у даній справі.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями до ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

П.1 ст.202 Цивільного Кодексу України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст.193 ГК України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного Кодексу України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або зміну його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст.629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами було укладено договір (№ТО-ПР-237/130812 від 13.08.2012р.) про сервісне обслуговування та продаж запасних частин.

Матеріали справи містять видаткову накладну № 34340 від 07.09.2017р., яка підписана сторонами та скріплена печатками контрагентів, та рахунок-фактуру № 27952 від 07.09.2017р.

Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, вважає за необхідне задовольнити позов в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 15303,64 грн.

Відповідно до п.1 ст.692 ЦК якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст.530 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В ч.1 ст.548 ЦК України закріплено, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 230 Господарського кодексу встановлено що пеня є одним із різновидів штрафних санкцій які учасник господарських зобов'язань повинен сплати за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

Згідно п. 6.1. Договору: «В разі не дотримання Замовником умов п. 5.1.-5.4. даного Договору, Виконавець має право стягнути з Замовника борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення платежу, а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми простроченого платежу за кожен день прострочення до моменту повного погашення заборгованості».

Позивачем до позовної заяви додано розрахунок боргу (а.с.27-29), згідно якого позивачем нараховано до стягнення з відповідача: 2682,12 грн. - пені, 1038,02грн. - інфляційні витрати, 271,69грн. - 3% річних.

Суд перевірив доданий до позовної заяви розрахунок, вважає, що вимоги про стягнення 1038,02грн. - інфляційних витрат, 271,69грн. - 3% річних нарахованих за період з 21.09.2017р. по 24.04.2018р. обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч.6 ст.232 ГКУ нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Що стосується вимог позивача щодо стягнення пені в сумі 2682,12грн. нарахованих позивачем за період з 21.09.2017р. по 24.04.2018р., суд вважає, що вказані вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 2186,95 грн. за період з 21.09.2017р. по 21.03.2018р. (181 день), оскільки позивачем нараховано пеню на період більш ніж шість місяців.

Згідно ч.1 ст.73 Господарського процесуального Кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з п.1 ст.86 Господарського процесуального Кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, суд вважає вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: 15303,64 грн. - основного боргу, 2186,95 грн. - пені, 1038,02 грн. - інфляційних витрат, 271,69 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст.ст.123, 129 Господарського процесуального Кодексу України, у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 15, 16, 202, 230, 525, 526, 530, 548, 549, 611, 612, 625, 626, 629, 692 Цивільного Кодексу України, ст.ст.46, 73, 74, 75, 77, 79, 86, 91, 98, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Технічний центр «АНКОМТЕХ» до фізичної особи-підприємця Березова Ігоря Івановича про стягнення 19295,47 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Березова Ігоря Івановича (65069, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Технічний центр «АНКОМТЕХ» (03081, Київська обл., Києво-Стятошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, пров. Чорновола,1, код 34702857) 15303/п'ятнадцять тисяч триста три/грн. 64коп. - основного боргу, 2186/дві тисячі сто вісімдесят шість/грн. 95коп. - пені, 1038/одну тисячу тридцять вісім/грн 02коп. - інфляційних витрат, 271/двісті сімдесят одну/грн. 69коп. - 3% річних, 1716/одну тисячу сімсот шістнадцять/грн. 78 коп. - витрат пов'язаних зі сплатою судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом двадцяти днів з моменту складення повного рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 18.06.2018р. Повний текст рішення складений та підписаний 22 червня 2018 р.

Суддя Р.В. Волков