РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.06.2018Справа №910/4256/18

Суддя господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна"

до Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське"

про стягнення 28 151,76 грн.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року Приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" (надалі - ПАТ "АСК "ІНГО Україна") звернулось до господарського суду міста Києва із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" (надалі - ПАТ "СТ "Іллічівське") про стягнення 28 151,76 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПАТ "АСК "ІНГО Україна" на підставі договору страхування №250512890.16 від 25.03.2016 та у зв'язку з настанням страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля Renault Dokker, державний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля Hyundai Sonata, державний номер НОМЕР_2, яким скоєно ДТП, застрахована ПАТ "СТ "Іллічівське" на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/8857435, а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування спричинених збитків у розмірі 28 151,76 грн. покладається на відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.04.2018 відкрито провадження у справі №910/4256/18, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено учасникам справи строки для подання заяв по суті спору.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Вказана ухвала суду від 11.04.2018 була надіслана відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується відтисками печаток про відправлення на зворотному боці ухвал та у відповідності до рекомендованого повідомлення про вручення №273 була вручена ПАТ "СТ "Іллічівське" 25.04.2018.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений судом у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив наступне.

25.03.2016 між ПАТ "АСК "ІНГО Україна" (страховик) та ТОВ "ОТП Лізинг" (страхувальник) укладено договір страхування №250512890.16 добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків (надалі - "Договір"), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням, зокрема, автомобілем Renault Dokker, державний номер НОМЕР_1 (у відповідності до пункту 46 Додатку №1 до Договору).

21.11.2016 о 14:50 год. по вул. Миколи Грінченка біля будинку 18 у м. Києві сталася ДТП за участі застрахованого автомобіля Renault Dokker, державний номер НОМЕР_1, та автомобіля Hyundai Sonata, державний номер НОМЕР_2, а саме: ОСОБА_1, керуючи автомобілем Hyundai Sonataперед, початком руху та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам руху, у зв'язку з чим здійснив зіткнення з автомобілем Renault Dokker, під керуванням ОСОБА_2, чим було спричинено механічні пошкодження обом автомобілям.

Факт скоєння ДТП підтверджується довідкою Національної поліції України №865745 про дорожньо-транспортну пригоду.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_1 п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 16.12.2016 у справі №752/20076/16-п, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У зв'язку із зверненням страхувальника із заявою на виплату страхового відшкодування від 20.03.2017, на підставі страхового акту №151362 від 10.04.2017 та рахунку ТОВ "Арма Моторс" №АМСС109057 від 30.11.2016, позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної ДТП шляхом виплати коштів страхувальнику у сумі 28 151,76 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4664 від 13.05.2017.

Тобто, фактично позивачем сплачено страхувальнику страхове відшкодування у загальному розмірі 28 151 76 грн.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 16.12.2016 у справі №752/20076/16-п вбачається, що транспортний засіб - автомобіль Hyundai Sonata, державний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю Renault Dokker, державний номер НОМЕР_1, знаходився під керуванням ОСОБА_1.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем Hyundai Sonata, державний номер НОМЕР_2, - ОСОБА_1, встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Hyundai Sonata, державний номер НОМЕР_2, застрахована ПАТ "СТ "Іллічівське" на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/8857435, що підтверджується доданою позивачем до позову копією вказаного договору.

Наведеним договором (поліс №АЕ/8857435) передбачено, що франшиза становить 0, а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 100 000,00 грн.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Тобто, наведеними положеннями встановлено, що розмір відповідальності страховика за полісом обмежується розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в межах встановлених відповідним полісом ліміту відповідальності та франшизи.

За змістом ст. 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може бути визначено як експертом, так і аварійним комісаром.

Отже, належним доказом розміру відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу може бути висновок особи, яка згідно чинного законодавства України має право на проведення експертної оцінки майна (суб'єкт оціночної діяльності або аварійний комісар).

В матеріалах справи наявний доданий позивачем до позову звіт №0387 про оцінку автомобіля Renault Dokker, держномер НОМЕР_1, складений 02.12.2016 суб'єктом оціночної діяльності - фізичною особою-підприємцем Кузьменко М.В. (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності НОМЕР_3, виданий Фондом державного майна України 16.02.2015), відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових автомобіля Renault Dokker, держномер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при спірному ДТП, дорівнює 23 045,41 грн., а вартість відновлювального ремонту без застосування коефіцієнту фізичного зносу складає 32 177,57 грн. (п. 3.5 Звіту №0387 від 02.12.2016).

При цьому, оцінювачем було визначено коефіцієнт фізичного зносу з урахуванням того, що автомобіль Renault Dokker, державний номер НОМЕР_1, має сліди відновлювального ремонту кузова, та встановлено, що він складає 0,3605 (пункт 3.4 Звіту №0387 від 02.12.2016).

Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджено вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 23 045,41 грн.

З наявного в матеріалах справи платіжного доручення №№4664 від 13.05.2017 вбачається, що позивачем було перераховано страхувальнику (ТОВ "ОТП Лізинг") кошти у розмірі 28 151,76 грн.

Отже, розмір фактично виплачених коштів перевищує розмір відновлювального ремонту, розрахованого згідно ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а тому обов'язок відповідача по сплаті коштів обмежується сумою, визначеною у звіті - 23 045,41 грн.

Різниця між розміром фактично виплачених позивачем коштів та розміром відновлювального ремонту, обов'язок по відшкодуванню якого покладено на відповідача, може бути відшкодована в порядку ст. 1194 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що до позивача перейшли всі права потерпілого згідно ст. 512 Цивільного кодексу України, а тому, оскільки правовідносини між потерпілим та страховиком за полісом ОСЦВВТЗ (відповідач) регулюються Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", заміна кредитора в зобов'язанні не змінює їх суті та норми, якою вони регулюються.

З метою отримання страхового відшкодування позивач на підставі ст.ст. 11, 509, 530 Цивільного кодексу України та ст.ст. 35, 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" звернувся до відповідача із претензією (вих. №2007 від 20.07.2017), в якій просив відповідача сплатити на його користь кошти в розмірі 28 151,76 грн. в якості страхового відшкодування за вказаними реквізитами. Дана претензія була отримана ПАТ "СТ "Іллічівське" 24.07.2017, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №989.

Однак, на день розгляду даної справи відповідачем не надано доказів на спростування твердження позивача, що ПАТ "СТ "Іллічівське" не здійснило відшкодування шкоди, а відтак строк виконання відповідачем зобов'язання по страховому відшкодуванню шкоди, завданої автомобілю Renault Dokker, державний номер НОМЕР_1, станом на день звернення ПАТ "АСК "ІНГО Україна" до суду за захистом своїх прав настав.

Абзацом 2 пункту 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Враховуючи, що полісом №АЕ/8857435 визначено франшизу, яка дорівнює 0, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 23 045,41 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що правомірним буде задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з ПАТ "СТ "Іллічівське" на користь ПАТ "АСК "ІНГО Україна" суму страхового відшкодування у розмірі 23 045,41 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 13, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 38 Б; ідентифікаційний код 25186738) на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 33; ідентифікаційний код 16285602) суму страхового відшкодування у розмірі 23 045 (двадцять три тисячі сорок п'ять) грн. 41 коп. та судовий збір у розмірі 1 442 (одна тисяча чотириста сорок два) грн. 40 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Київського апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 19.06.2018.

Суддя Р.В. Бойко