ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" червня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1035/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Волкова Р.В., розглянувши матеріали заяви від 12.06.2018р. (зареєстрована за вхід. № 2-2917/18 від 13.06.2018р.) фізичної особи ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі №916/1035/18

за позовом: ОСОБА_1 (65058, АДРЕСА_1);

до відповідачів:

1) ОСОБА_2 (65014, АДРЕСА_2);

2) ОСОБА_3 (65014, АДРЕСА_3);

3) ОСОБА_4 (65088, АДРЕСА_4);

4) ОСОБА_5 (65121, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 12, кв.140);

5) Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-курорт-2" (65062, м.Одеса, вул.Каманіна, 2/1);

про розірвання договору купівлі продажу корпоративних прав, визнання права власності та скасування рішення загальних зборів учасників господарського товариства,

встановив:

Фізична особа ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до відповідачів: 1) ОСОБА_2, 2) ОСОБА_3, 3) ОСОБА_4, 4) ОСОБА_5, 5) Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-курорт-2" про розірвання договору купівлі продажу корпоративних прав, визнання права власності та скасування рішення загальних зборів учасників господарського товариства.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.06.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1035/18.

13.06.2018р. фізична особа ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Одеської області з заявою від 12.06.2018р. (зареєстрована за вхід. № 2-2917/18 від 13.06.2018р.) про забезпечення позову.

Відповідно до вказаної заяви просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

1. накладання арешту на частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-курорт-2» (м. Одеса, вул. Каманіна, 2/1, ):

- у розмірі 40%, що належить ОСОБА_2 (АДРЕСА_5, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1),

- у розмірі 20%, що належить ОСОБА_3 (АДРЕСА_5, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2),

2. накладання арешту на обєкт нерухомості - нежитлова будівля клубу-їдальні за адресою м. Одеса, вул. Каманіна, будинок 2/1, загальною площею 3 399, 3 кв.м., що належить ТОВ «Інвест-курорт-2» (м.Одеса, вул.Каманіна, 2/1, );

3. заборони державним реєстраторам та іншим посадовим особам, які відповідно до закону наділені повноваженнями державних реєстраторів, здійснювати будь-які реєстраційні дії та вносити записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно:

- частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-курорт-2» (м. Одеса, вул. Каманіна, 2/1, ) у розмірі 40%, що належить ОСОБА_2 (АДРЕСА_6, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1),

- частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-курорт-2» (м. Одеса, вул. Каманіна, 2/1, ) у розмірі 20%, що належить ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2),

4. Заборони державним реєстраторам (нотаріусам) та іншим посадовим особам, які відповідно до закону наділені повноваженнями державних реєстраторів, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі приймати рішення про державну реєстрацію зміни власника, площі, частки, реєстрації обтяжень та інше, та вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень стосовно нежитлової будівлі клубу-їдальні за адресою м. Одеса, вул. Каманіна, будинок 2/1, загальною площею 3399,3 кв.м., що належить ТОВ «Інвест- курорт-2», (м. Одеса, вул. Каманіна, 2/1, ).

Відповідно до ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст.137 ГПК України визначено перелік заходів забезпечення позову, а також регламентовано, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Частиною 4 ст.137 ГПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Статтею 140 ГПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати сторона, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

В обґрунтування заяви позивач зазначає про наявність спору між сторонами та несумлінну поведінку відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка свідчить про загрозу невиконання рішення у разі його задоволення.

Позивач зазначає, що 16.03.2015р. між нею (позичальник) та ОСОБА_6 (позикодавець) був укладений договір позики, за умовами якого фізична особа ОСОБА_1 отримано в борг від ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 5000000,00 грн., які ОСОБА_1 зобовязалась повернути кредитору ОСОБА_6 у строк до 05.06.2016р.

При цьому ОСОБА_1 вказує, що на момент отримання позики вона була учасником господарських товариств товариства з обмеженою відповідальністю Інвест-курорт-1 (ТОВ Інвест-курорт-1, ) та товариства з обмеженою відповідальністю Інвест-курорт-2 (ТОВ Інвест-курорт-2, ) та її частка у кожному із вказаних товариств складала по 60% статутного капіталу кожного товариства.

Оскільки на час, коли спливав термін повернення позики, у ОСОБА_7 не було коштів для повернення позики ОСОБА_6, ОСОБА_1 вирішила продати належні їй частки у ТОВ Інвест-курорт-1 та ТОВ Інвест-курорт-2, а вилучені від продажу грошові кошти направити на повернення позики ОСОБА_6

03.06.2016 року укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав,, за яким частка позивача в статутному капіталі ТОВ Інвест-курорт-2 () у розмірі 40% перейшла у власність ОСОБА_2 та 40% перейшла у власність ОСОБА_3. Вказаний договір купівлі-продажу від 03.06.2016 посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований за №3095.

Позивач вказує, що сума коштів, яка мала бути сплачена їй ОСОБА_2 та ОСОБА_3 внаслідок продажу належної їй частки у розмірі 60% складала 3060000,00грн. однак, за її твердженням, в порушення умов договору купівлі продажу від 03.06.2016 року, вказані грошові кошти не були нею отримані ні в готівковій, ні в безготівковій формі, ні до підписання договору, ні в період після їх підписання та до теперішнього часу.

При цьому фізична особа ОСОБА_1 звертає увагу суду, що зважаючи на ціну договору, відповідно до норм чинного законодавства, що діяло на час укладення оспорюваного договору, покупці могли розрахуватися виключно в безготівковій формі. Розрахунки готівкою протягом одного дня станом на дату укладення оспорюваного договору купівлі-продажу були обмежені граничним розміром 150000,00 грн., визначеним чинною на той час Постановою Правління НБУ Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою від 06.06.2013 року № 210, якою визначено граничну суму розрахунків готівкою фізичних осіб між собою за договорами купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню, у розмірі 150000,00 грн..

Також позивач посилається на положення ст.ст. 651, 655, 692 ЦК України. Зокрема вказує, що невиконання покупцем за договором купівлі-продажу свого обовязку щодо сплати за отриманий товар певної грошової суми є порушенням положень ст. 655 ЦК України. Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 692 ЦК України, якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. При цьому зазначає, що під відмовою від договору мається на увазі розірвання договору в односторонньому порядку. Як визначено положеннями ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та у іншим випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За твердженням позивача, у разі розірвання договору купівлі-продажу у зв'язку з істотним порушенням умов договору потерпілій стороні повертається майно, яке було передано за розірваним договором купівлі-продажу.

Предметом даного позову є розірвання договору купівлі-продажу від 03.06.2016, за наслідком якого частка позивача у статутному капіталі ТОВ Інвест-курорт-2 у розмірі 60% перейшла у власність ОСОБА_2 (40%) та ОСОБА_3 (20%), визнання недійсним рішення загальних зборів товариства, яким схвалено вказаний договір, здійснено зміну учасників товариства та внесені зміни до його статуту, а також визнання за позивачем права власності на вказану частку. Метою подання позову є повернення у власність позивача корпоративних прав.

Позивач просить накласти арешт на частки в статутному капіталі ТОВ Інвест-курорт-2, які належать ОСОБА_2 (40%) та ОСОБА_3 (20%), оскільки існує ризик відчуження вказаних часток третім особам. Також позивач просить накласти арешт на єдиний цінний актив ТОВ Інвест-курорт-2 (обєкту нерухомості) клуб-їдальню, що розташована за адресою: м.Одеса, вул.Каманіна, буд.2/1, загальною площею 3399,3 кв.м.

У випадку невжиття зазначених заходів забезпечення позову відповідачі зможуть здійснити подальше відчуження як корпоративних прав, так і нерухомості, що значно ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення, призведе до неможливості відновлення порушених прав ОСОБА_1

Як додаткове обґрунтування необхідності накладення заявлених арештів позивач вказує на значну кількість судових спорів, що були ініційовані учасниками ТОВ Інвест-курорт-2 ОСОБА_4 та ОСОБА_9 За твердженням позивача, всі вказані судові спори були ініційовані після виникнення конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з приводу не отриманих грошових коштів. Також вважає, що вказані судові спори мають ознаки домовленості між поточними учасниками ТОВ Інвест-курорт-2 та спрямовані на єдину мету виведення з власності - виведення з власності ТОВ Інвест-курорт-2 єдиного ліквідного активу нерухомого майна, розташовано за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, буд. 2/1.

Згідно ч.1 ст.73 Господарського процесуального Кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з п.1 ст.86 Господарського процесуального Кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після предявлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Судом досліджено надану позивачем до заяви про забезпечення позову Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої вбачається, що активом ТОВІнвест-курорт-2 є обєкт нерухомості - будівля спального корпусу за адресою: м.Одеса, вул. Каманіна, будинок 2/1, загальною площею 3399,3 кв.м., зазначені в обґрунтування поданої заяви договори, укладені позивачем по справі (позики та купівлі-продажу).

Також судом проаналізовано відомості про інші судові спори між сторонами, які в теперішній час розглядаються господарським судом Одеської області.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, повязаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Для належної реалізації завдань господарського судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги вищевказані норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості, наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо забезпечення позову обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправя сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до вирішення спору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1) Заяву (зареєстрована за вхід. № 2-2917/18 від 13.06.2018р.) фізичної особи ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі № 916/1035/18 задовольнити.

2) Накласти арешт на частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-курорт-2» (м. Одеса, вул. Каманіна, 2/1, ):

1.частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-курорт-2» (м.Одеса, вул.Каманіна,2/1, ) у розмірі 40%, що належить фізичній особі ОСОБА_2 (АДРЕСА_7, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1),

2.частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-курорт-2» (м. Одеса, вул.Каманіна,2/1, ) у розмірі 20%, що належить фізичній особі ОСОБА_3 (АДРЕСА_7, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2).

3) Накласти арешт на обєкт нерухомості - нежитлова будівля клубу-їдальні за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, будинок 2/1, загальною площею 3399,3 кв.м., що належить ТОВ «Інвест-курорт-2» (м. Одеса, вул.Каманіна,2/1, ).

4) Заборонити державним реєстраторам та іншим посадовим особам, які відповідно до закону наділені повноваженнями державних реєстраторів, здійснювати будь-які реєстраційні дії та вносити записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно:

1. частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-курорт-2» (м.Одеса, вул.Каманіна,2/1, ) у розмірі 40%, що належить фізичній особі ОСОБА_2 (АДРЕСА_7, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1),

2. частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-курорт-2» (м.Одеса, вул.Каманіна,2/1, ) у розмірі 20%, що належить фізичній особі ОСОБА_3 (АДРЕСА_7, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2).

5) Заборонити державним реєстраторам (нотаріусам) та іншим посадовим особам, які відповідно до закону наділені повноваженнями державних реєстраторів, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі приймати рішення про державну реєстрацію зміни власника, площі, частки, реєстрації обтяжень та інше, та вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень стосовно нежитлової будівлі клубу-їдальні за адресою: м.Одеса, вул.Каманіна, будинок 2/1, загальною площею 3399,3 кв.м., що належить ТОВ «Інвест- курорт-2», (м.Одеса, вул.Каманіна,2/1, ).

6) Забезпечити позов даною ухвалою до закінчення розгляду справи №916/1035/18.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" для виконання судових рішень.

Стягувач за ухвалою: фізична особа ОСОБА_1 (паспорт серії КМ № 819603, виданий Малиновським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області 27 грудня 2012 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, яка мешкає за адресою: м. Одеса, пр-т. Шевченка, 12АДРЕСА_8).

Боржники за ухвалою:

1. фізична особа ОСОБА_2 (паспорт серії КЕ № 289453, виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області 07 червня 1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_9),

2. фізична особа ОСОБА_3 (паспорт серії КЕ № 289611, виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області 10 червня 1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_10),

3. Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест-курорт-2» (місце знаходження: 65062, Одеська обл., м. Одеса, вул. Каманіна, будинок 2/1; ).

Ухвала дійсна до пред'явлення до виконання згідно положень ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала набрала чинності 14.06.18 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання законної сили ухвали Господарського суду Одеської області.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Р.В. Волков