ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2018 року м. Дніпро Справа № 904/957/18

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя                    Вечірко І.О. (доповідач)

судді                                        Березкіна О.В., Кузнецов В.О.

розглянувши без повідомлення учасників провадження у справі за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення          Господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2018 року (суддя - Петренко Н.Е., м. Дніпро, повний текст рішення складено та підписано 15.05.2018 року)

у справі          № 904/957/18

за позовом           Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до          Приватного акціонерного товариства "Нікопольський ремонтний завод", м. Нікополь Дніпропетровської області

про                     стягнення 38 063,91 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та розгляд справи судом першої інстанції:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі – позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Приватного акціонерного товариства "Нікопольський ремонтний завод" (надалі – відповідач) про стягнення за договором № 186/14-ПР купівлі-продажу природного газу від 27.12.2013 року заборгованості у розмірі 38 063,91 грн., з яких 13 368,50 грн. штрафу, 17 032,34 грн. пені, 1 742,73 грн. 3% річних, 5 920,34 грн. інфляційних втрат та 1 762,00 витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування доводів позовної заяви позивач посилався на неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором № 186/14-ПР купівлі-продажу природного газу від 27.12.2013 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено в судовому засіданні на 16.04.2018 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2018 року розгляд справи відкладено на 10.05.2018 року.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2018 року позов задоволено частково: стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Нікопольський ремонтний завод" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 6 684, 25 грн. штрафу, 8 516, 17 грн. пені, 1 742, 73 грн. 3% річних, 5 920, 37 грн. інфляційних втрат та 1 762, 00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Оскаржуване рішення мотивовано неналежним виконанням відповідачем грошових зобов’язань за договором № 186/14-ПР купівлі-продажу природного газу від 27.12.2013 року. При цьому, суд першої інстанції врахувавши позицію відповідача, ступінь виконання зобов'язання боржником, поведінку винної сторони, в тому числі вжиття нею заходів до виконання зобов'язання, той факт, що відповідачем сплачено борг повністю ще у 2015 році та незначний термін прострочення виконання зобов'язання зменшив розмір штрафних санкцій (пені та штрафу) на 50 %. Також, місцевий господарський суд зазначив, що інфляційні втрати та 3 % річних не є штрафними санкціями в розумінні статті 230 Господарського кодексу України, а є збитками, тому зменшення їхнього розміру нормами діючого законодавства не передбачено.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2018 року у даній справі в частині зменшення пені на 50% та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача пеню у повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилався на те, що судом, всупереч статті 233 Господарського кодексу України не було враховано особливості майнового стану позивача, ступінь виконання зобов'язань та період прострочення. Відповідно до консолідованого звіту про фінансовий стан на кінець 2016 року дебіторська заборгованість (основним видом діяльності є продаж газу) становить 49 209 млн. грн., (у порівнянні з 2015 роком збільшилась на 16 001 млн. грн.), розмір довгострокових позик складає 23 100 млн. грн., короткострокових позик - 47 744 млн. грн. Наведені дані свідчать про значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств, нестачу коштів для здійснення поточної діяльності позивача, у тому числі - для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювального сезону 2017-2018 років. Позивач забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом. Тобто, позивач як підприємство державного сектору економіки є об’єктом, що має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави. Відсутність можливості вчасно розрахуватись за природний газ, а як наслідок – відсутність можливості вчасно надати послуги з постачання природного газу спричинить значні соціальні та економічні негативні наслідки для всієї України. Доводи відповідача не мають ознак обставин непереборної сили, матеріали справи не містять доказів вжиття всіх належних заходів для недопущення правопорушення, відсутні також і будь-які докази неправомірних дій з боку позивача, а відтак відсутні підстави як для звільнення від відповідальності, так і для зменшення відповідальності шляхом зменшення пені.

Узагальнені доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу:

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2018 року у даній справі без змін. Відповідач звертає увагу на те, що він ніколи не ухилявся від виконання своїх зобов’язань та здійснював всі можливі заходи для їх виконання у зв’язку з чим основний борг погашено відповідачем в повному обсязі ще 12.02.2015 року. На період 2014 року відповідач перебував у скрутному становищі у зв’язку з нестабільною та складною політичною та економічною ситуацією в країні. Основними причинами зниження попиту в замовленнях на той період була нестабільна ситуація, що склалась на підприємствах трубної промисловості, інших організацій та підприємств м. Нікополя та в Україні в цілому. Споживачі не замовляли послуг відповідача, бо вони стосувалися безпосередньо ремонтів обладнання та виготовлення запасних частин для обладнання трубної промисловості та інших заводів, що виробляли свою продукцію, бо попит на їх продукцію впав внаслідок втрати ринку збуту, відсутністю замовлень, брак коштів та у зв’язку з простоюванням власного виробництва. Більш того, у зв’язку з енергетичною кризою, що виникла внаслідок бойових дій на сході України та дефіцит вугілля, в період 2014-2015 років Державою були встановлені ліміти на споживання електроенергії, що призвело майже до зупинки підприємств трубної промисловості їх простоїв та великих збитків. На світовому ринку була тенденція зниження цін на металопродукцію, подорожчання енергоносіїв, постійне підвищення постачальниками цін на сировину, що закуповувалася підприємствами трубної промисловості та призвела до різкого подорожчання їх продукції, зниження замовлень. Також, енергетична криза торкнулася й відповідача, бо технологічний процес задля виготовлення деталей та запасних частин несе в собі не тільки газову складову, а й енергетичну. Враховуючи той факт, що дохід та фінансова стабільність відповідача повністю залежала і залежить від підприємств трубної промисловості, цін на енергоносії та природний газ, господарські витрати, що понесені відповідачем на оплату комунальних платежів, заробітної плати із нарахуванням, податків, інших обов’язкових платежів за 2014-2015 роки сплачувалися підприємством не за рахунок доходів, отриманих від реалізації продукції та послуг, а із власних резервів. На підставі вищевикладеного, відповідач просить суд врахувати факт повного погашення суми основного боргу, незначний проміжок часу, на який приходиться прострочення платежу за природний газ, та відсутність значних фінансових збитків та втрат позивачем при розгляді питання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.06.2018 року (головуючий суддя – Вечірко І.О., судді – Березкіна О.В., Євстигнеєв О.С.) відкрито апеляційне провадження у справі, постановлено розглядати апеляційну скаргу без повідомлення учасників провадження у справі за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Автоматизованою системою документообігу у зв'язку із звільненням з посади судді Євстигнеєва О.С. 25.06.2018 року для розгляду даної справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя – Вечірко І.О. (доповідач), судді – Березкіна О.В., Кузнецов В.О.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції:

27.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Приватним акціонерним товариством "Нікопольський ремонтний завод" (покупець) укладено договір на купівлю-продаж природного газу № 186/14-ПР (надалі – Договір), за умовами якого продавець зобов’язався передати у власність покупця з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року газ обсягом до 695,0 тис. куб. м., а покупець зобов’язався прийняти та оплачувати газ на умовах цього Договору (пункти 1.1., 2.1. Договору).

Ціна природного газу, погоджена сторонами в розділі 5 Договору, в подальшому змінювалась додатковими угодами № 1 від 30.01.2014 року, № 2 від 30.09.2014 року, № 3 від 11.11.2014 року, № 4 від 20.12.2014 року.

Пунктом 6.1 Договору встановлено, що оплата за природний газ з урахуванням вартості транспортування територією України проводиться покупцем виключно грошовими коштами в такому порядку: оплата в розмірі 30 % від вартості запланованих місячних обсягів проводиться не пізніше ніж за 5 банківських днів до початку місяця поставки газу; оплати в розмірі по 35% від вартості запланованих місячних обсягів проводиться до 5 числа та до 15 числа поточного місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 Договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційною до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 Договору він у безспірному порядку повинен сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 відсотків від суми простроченого платежу (пункт 7.2 Договору).

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків – до їх повного здійснення (пункту 11.1 Договору).

Договір підписаний представниками сторін та скріплений печатками підприємств.

На виконання умов договору позивач передав у власність покупцю протягом вересня-грудня 2014 року природний газ у обсязі 168,54 тис. куб. м. на загальну суму 1 130 537,49 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: від 30.09.2014 року на суму 316 617,07 грн., від 31.10.2014 року на суму 295 774,12 грн., від 30.11.2014 року на суму 213 029,28 грн. та від 31.12.2014 року на суму 305 117,02 грн.

Відповідач сплатив суму основного боргу з порушенням встановлених договором строків оплати, у зв’язку з чим позивачем нараховано пеню у розмірі 17 032,34 грн., штраф у розмірі 13 368,50 грн., 3% річних у розмірі 1 742,73 грн. та інфляційні втрати в сумі 5 920,37 грн.

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом.

Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції:

Матеріали справи свідчать про те, що за несвоєчасне здійснення відповідачем оплати вартості природного газу позивачем було нараховано суму пені в розмірі 17 032,34 грн., яку позивач просив місцевий господарський суд стягнути з відповідача на свою користь.

Відповідач подав до місцевого господарського суду відзив на позовну заяву, в якому просив зменшити суму пені, інфляційних збитків, 3 % річних, штрафу та судового збору на 50 %. При цьому, відповідач послався на норму статті 233 Господарського кодексу України. У клопотанні відповідач зазначив, що від виконання своїх зобов'язань за Договором не ухилявся, оплати з його боку мають постійний характер та основний борг було погашено ще 12.02.2015 року, термін прострочення платежу є незначним. Просив врахувати, що на період 2014 року він знаходився у скрутному становищі у зв'язку із нестабільною та складною політичною та економічною ситуацією в країні, що і стало причиною прострочення.

Позивач проти вказаного клопотання заперечував, мотивуючи тим, що доводи відповідача не свідчать про наявність обставин непереборної сили, не мають посилання на вжиття всіх належних заходів для недопущення правопорушення, доказів неправомірних дій з боку позивача, у зв'язку з чим, на його думку, відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені з урахуванням заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру неустойки на 50 %, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що місцевий господарський суд дійшов до правомірного висновку про стягнення пені в розмірі 8 516,17 грн. з огляду на наступне.

У відповідності до статті 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до пункту 7.2 Договору, укладеного сторонами у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 Договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційною до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 Договору він у безспірному порядку повинен сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 відсотків від суми простроченого платежу.

За змістом статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені та штрафу є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу.

До того ж, як необхідність використання права на зменшення неустойки, так і розмір, до якого вона підлягає зменшенню закон відповідно до статті 233 Господарського кодексу України це питання відносить на розсуд суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів звертає увагу, що зменшення розміру пені є правом суду. При цьому, розмір такого зменшення ґрунтується на обставинах справи, встановлених судом при дослідженні поданих сторонами доказів.

Отже, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі, вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано враховано, що період прострочки проведення відповідачем розрахунків є незначним (28 днів). Відповідачем зобов'язання з оплати поставленого природного газу за спірним договором виконані в повному обсязі 12.02.2015 року.

Суд першої інстанції правомірно зазначив, що відповідачем не завдано позивачу збитків простроченням такої оплати.

За наведених обставин, висновок місцевого господарського суду про наявність правових підстав, передбачених частиною першою статті 233 Господарського кодексу України, частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України, для зменшення на 50% розміру заявлених до стягнення пені та штрафу при прийнятті рішення у даній справі відповідає вимогам чинного законодавства та обставинам справи.

Посилання позивача, на те, що судом першої інстанції не було враховано особливості майнового становища позивача протягом 2016-2017 року не можуть бути взяті до уваги апеляційним господарським судом, оскільки повне погашення відповідачем суми боргу відбулось в 2015 році, тобто в інший період.

При цьому, колегія суддів зазначає, що в даному випадку місцевим господарським судом дотримано баланс інтересів обох сторін та, зокрема, правомірно зменшено розмір пені до 50 % нарахованої суми.

На підставі викладеного, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом рішенням суду в оскаржуваній частині повно встановлені фактичні обставини справи, яким надана вірна оцінка у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення пені у сумі 8 516,17 грн.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції має бути залишено без змін.

Відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись статтями 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2018 року у справі № 904/957/18 в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "Нікопольський ремонтний завод" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 8 516,17 грн. пені. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає відповідно до статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя ___________________           І.О. Вечірко

Суддя ___________________           О.В. Березкіна

Суддя ___________________           В.О. Кузнецов