Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/323/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Степанченко О.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Довгалюк Р.О., довіреність №007.1-77-1217 від 01.12.2017;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут"

до Відділу освіти Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області

про стягнення 198116,46грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз Збут" звернулося до Господарського суду Житомирської області із позовом до Відділу освіти Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області про стягнення 198116,46 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору №1141023Z4PGB038/41GBZhz237-18 від 01.03.2018 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів в частині оплати отриманого природного газу в березні 2018 року.

Ухвалою суду від 04.05.2018 зазначену вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду від 05.06.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/323/18 до судового розгляду по суті на 19.06.2018.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відзиву на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.33).

Відповідно до ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.03.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" (постачальник, позивач) та Відділом освіти Ружинської районної державної адміністрації (споживач, відповідач) укладено договір №1141023Z4PGB038/41GBZhz237-18 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (далі - Договір), згідно якого постачальник зобов'язується передати у власність споживачу у 2018 році природний газ (далі - газ), а споживач зобов'язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, визначені в Договорі (а.с.14-16).

Відповідно до п.1.3. Договору планові обсяги постачання газу у березні 2018 року становлять 13 тис.куб.м.

Згідно п.3.2. Договору ціна газу становить 10817,76грн з ПДВ. Загальна сума Договору складається із місячних сум вартості газу, поставленого споживачеві за даним Договором (п.3.6. Договору). Оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника. Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу (п.п.4.2.3. Договору).

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за Договором сторони несуть відповідальність згідно з Договором і чинним законодавством України (п.6.1. Договору).

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01.03.2018 до 31.03.2018, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.11.1. Договору).

30.03.2018 сторонами підписано акт №ЖТЗ00005873 приймання-передачі природного газу до договору на постачання природного газу №1141023Z4PGB038/41GBZhz237-18 від 01.03.2018, згідно якого постачальник передав, а споживач прийняв у березні 2018 природний газ обсягом 18,314 тис.куб.м. на суму 198116,46грн (а.с.17).

11.04.2018 сторонами підписано акт звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2018 - 01.04.2018 за договором №1141023Z4PGB038/41GBZhz237-18 від 01.03.2018, згідно якого заборгованість відповідача на користь позивача становить 198116,46грн (а.с. 18).

З огляду на викладене вище, позивач, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов Договору в частині оплати, звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовними вимогами про стягнення боргу в розмірі 198116,46грн.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Відповідно до ст.714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (ч.2 ст.714 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Підпунктом 4.2.3. Договору передбачено строки сплати відповідачем місячної вартості газу.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Виходячи з наведеного, момент виникнення зобов'язання щодо здійснення оплати за отриманий природний газ у відповідача виник з моменту прийняття товару (природного газу).

Позивачем доведено факт постачання природного газу у березні 2018 року на суму 198116,46грн.

Однак матеріали справи свідчать про те, що обов'язок по сплаті заборгованості відповідачем не виконано.

Згідно ч.2, ч.3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач позов щодо підстав та предмету не оспорив, доказів сплати боргу суду не надав, в судове засідання не з'явився.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Відділу освіти Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області (13601, Житомирська обл., Ружинський район, смт. Ружин, вул. Леніна, буд. 36, ідентифікаційний код 02143169) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз збут» (10002, м.Житомир, вул. Фещенка-Чопівського, буд. 35, ідентифікаційний код 39577504):

-198116,46грн боргу;

-2971,75грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 25.06.18

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу;

2, 3 - сторонам (рек. з пов.)