РІШЕННЯ

Іменем України

14 червня 2018 року м. Чернігівсправа № 927/276/18

Суддею Господарського суду Чернігівської області Мурашко І.Г., за участю секретаря судового засідання Рослого В.В., розглянуто справу

Позивач: Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз",

Кловський узвіз, буд. 9/1, м. Київ, 01021

Відповідач: Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз", вул. Любецька, буд. 68, м. Чернігів, Чернігівська область, 14021

предмет спору: про стягнення заборгованості в сумі 118757573,77 грн.

За участю:

від позивача: Печерний С.Л., довіреність № 1-07 від 24.05.2018, представник

від відповідача: Чернінська Л.М., довіреність № 007ДР-151-1217 від 21.12.2017, Савченко С.В., довіреність № 007ДР-104-1217 від 12.12.2017, представники

У судовому засіданні 14.06.2018 року, після закінчення оголошеної судом перерви у судовому засіданні 11.06.2018, Господарським судом Чернігівської області на підставі ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» подано позов до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» про стягнення заборгованості в сумі 118757573,77 грн., з якої 92900919,64 грн. сума основного боргу за послуги з балансування за період лютий - березень 2016 року, червень - грудень 2016 року, січень - грудень 2017 року; 16480813,22 грн. грн. сума пені за прострочення відповідачем грошових зобов'язань по оплаті вартості послуг з балансування за період з 23.06.2017 по 28.03.2018; 1820396,31 грн. трьох відсотків річних за аналогічний період та 7555444,60 грн. інфляційних втрат за період з липня 2017 року по лютий 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем умов договору від 17.12.2015 за № транспортування природного газу та додаткової угоди від 29.11.2016 за № 1 до нього.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 16.04.2018 позов ПАТ «Укртрансгаз» прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, ухвалено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження (а.с.1-3, т.1/3). У підготовчому судовому засіданні 29.05.2018 судом на підставі пункту 3 частини 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України ухвалено закрите підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 11.06.2018, про що внесено відповідний запис до протоколу судового засідання (а.с.85, т.3/3). У судовому засіданні по розгляду справи по суті 11.06.2018 судом на підставі ч. 2 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 14.06.2018.

Відповідач відзивом на позов та повноважний представник відповідача у судових засіданнях проти задоволення позову заперечив в повному обсязі, вказавши на відсутність додатків №№ 1, 2 до договору від 17.12.2015 № , укладення яких, на його думку, є обов'язковим, оскільки саме у вказаних додатках сторони мали погодити обсяг послуг, що надаються відповідачу. Як вважає відповідач, відсутність додатків №№ 1, 2 до договору транспортування природного газу свідчить про те, що між сторонами не досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов, як наслідок, договір між сторонами є неукладеним, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Як ствердив відповідач, позивач безпідставно у травні 2017 року - липні 2017 року здійснив перерахунок вартості послуг з балансування, наданих ним відповідачу у період лютий - березень 2016 року, червень - грудень 2016 року, січень - квітень 2017 року, враховуючи що ані Кодексом газотранспортної системи, ані будь - яким іншим нормативно -правовим актом не передбачено право оператора газотранспортної системи корегувати попередні періоди після закінчення відповідних газових місяців. Відповідач звернув увагу суду, що попередній рік (2016) сторонами був закритий; станом на 31.03.2017 у позивача за договором від 17.12.2015 за № на дебетовому рахунку обліковувалось позитивне сальдо на суму 62878201,42 грн., про що свідчить акт звірки розрахунків, складений за підписом обох сторін, завірений печатками юридичних осіб. Відповідач також просив суд врахувати правову позицію Регулятора Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у листах від 25.03.2016 за № 2840/16.3/7-16 та від 27.06.2017 за № 7044/16.3.2/7-17, згідно яких оператор газотранспортної системи не має право проводити корегування розрахунків небалансу замовників послуг транспортування попередніх періодів, по яким оператор газотранспортної системи вже здійснив балансування. Належним чином завірені копії вказаних листів - роз'яснень були додані відповідачем до відзиву на позов (а.с.63-67, т.2/3).

Відповідач вказав на безпідставне застосування позивачем коефіцієнту 1,2 при визначені вартості послуг балансування у спірному періоді (за виключенням вересня 2017 року), так як негативний небаланс у період з лютого 2016 року - березня 2016 року, червня 2016 року - грудня 2016 року, січня 2017 року - серпня 2017 року та у період з жовтня 2017 року по грудень 2017 року не перевищував 5% від всього обсягу газу, відібраного відповідачем з газотранспортної системи у точках фізичного виходу для подальшого його розподілу замовникам.

Також відповідач звернув увагу суду на порушення позивачем вимог розділу 4 глави XIV Кодексу газотранспортної системи, а саме недотримання ПАТ «Укртрансгаз», встановленого вказаним Кодексом, порядку визначення небалансу. Відповідач ствердив, що не отримував від позивача звітів про надання послуг з балансування, як це передбачено пунктом 4 розділу 4 глави XIV Кодексу газотранспортної системи, що позбавило його можливості у встановлений строк врегулювати небаланс у системі.

Відповідач вказав на відсутність своєї вини у простроченні платежів за отримані послуги. Як ствердив відповідач, ПАТ «Чернігівгаз» було позбавлено можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків за послуги з транспортування природного газу (складовою яких є послуги балансування), враховуючи що їх оплату у спірному періоді проведено виключно за рахунок коштів субвенцій з державного бюджету, у день їх надходження на спеціальний рахунок, а тому правові підстави для нарахування та стягнення неустойки, відсотків річних та інфляційних витрат - відсутні (а.с.1-7, 63-67, 107-113, 114, т. 2/3; а.с. 53-62, т.3/3).

Позивач відповіддю на відзив проти доводів відповідача заперечив. Так, позивач вказав, що укладений сторонами договір транспортування газу від 17.12.2015 за № , неналежне виконання умов якого стало підставою заявленого позову, відповідає типовій формі договору транспортування природного газу, затвердженого постановою від 30.09.2015 за № 2497 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Позивач підтвердив, що до вказаного договору передбачено складання додатків 1, 2, на відсутність яких вказує відповідач, якими урегульовано питання розподілу потужності по точка виходу (додаток № 1) та обсягу фізичного транспортування природного газу по місяцях і кварталах відповідного року (додаток № 2), однак їх не підписання сторонами не свідчить про недосягнення ними згоди відносно всіх істотних умов договору. Позивач звернув увагу суду на те, що умови додатків № 1,2 спірного договору не мають жодного відношення до послуг балансування системи, які надаються в рамках даного правочину. Позивач вказав, що сторони позбавлені реальної можливості укласти додатки № 1,2 до спірного договору, у зв'язку з не затвердженням до цього часу НКРЕКП тарифів на відповідні послуги, про те відсутність вказаних додатків не виключає надання послуг балансування обсягів природного газу.

Позивач ствердив, що неустойка (пеня), відсотки річних та інфляційні втрати за прострочення відповідачем оплати вартості послуг балансування системи нараховані та заявлені до стягнення виключно в частині зобов'язань відповідача з оплати таких послуг, які фактично погашались ним без підписання спільних протокольних рішень. Позивач вказав, що штрафні санкції ним не нараховувались в частині зобов'язань відповідача по розрахунку за отримані послуги, які погашались відповідачем на підставі спільних протокольних рішень, складених з урахуванням вимог Порядку перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою КМУ від 11.01.2005 за № 20 (який втратив чинність з 01 січня 2018 року).

Як пояснив позивач, при визначені розміру коефіцієнту компенсації, що застосований при розрахунку вартості послуг з балансування обсягів природного газу для врегулювання негативних небалансів відповідача, він виходив з умов пункту 9.2 договору, згідно якого при розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1, а в інших випадках встановлено використання коефіцієнту 1,2. Позивач ствердив, що відповідач, як замовник послуг транспортування у спірні газові місяці через точку входу до газотранспортної системи не подав жодних обсягів природного газу, однак, при цьому здійснював відбір природного газу з точки виходу з газотранспортної системи, які склали обсяги його негативних місячних небалансів за відповідні періоди, для врегулювання яких були надані послуги балансування. З наведеного слідує, що обсяг природного газу, відібраного відповідачем з газотранспортної системи в спірні газові місяці склав 100% розміру його небалансу, внаслідок чого при визначені вартості послуг балансування позивачем застосований коефіцієнт 1,2.

Позивач заперечив проти доводів відповідача, що при визначені коефіцієнту для послуг балансування має враховуватись не лише обсяги природного газу, що відбираються самим відповідачем з газотранспортної системи, а й обсяги природного газу, що відбираються з газотранспортної системи іншими замовниками послуг транспортування (замовникам, яким відповідач, як оператор газорозподільної системи, здійснює розподіл природного газу). При цьому, позивач підтвердив, що всі обсяги природного газу на точці виходу дійсно фізично отримує відповідач, як оператор газорозподільної системи, для наступного розподілу природного газу третім особам, про те такі дії не є відбором природного газу, який здійснюється виключно замовниками послуг транспортування відносно замовлених ними обсягів. Як вважає позивач, відповідач у спірних правовідносинах є замовником послуг транспортування виключно стосовно обсягів природного газу, які він відбирає для власного споживання, в тому числі для виробничо - технічних витрат та нормативних витрат. Відтак позивач при визначені коефіцієнту для послуг балансування обсягів природного газу враховував обсяги природного газу, які відбирались саме відповідачем у спірних газових місяцях з фізичних точок виходу з газотранспортної системи.

Разом з тим, позивач зауважив, що згідно інформації ПАТ «Чернігівгаз», відображеною в алокаціях про фактичні обсяги (об'єми) природного газу, відібраного з точки виходу відповідача, між замовниками послуги транспортування (постачальниками) за спірні газові місяці, - відповідач у спірних періодах не здійснював подачі природного газу через точки входу до газотранспортної системи, однак при цьому ним було здійснено відбір природного газу, що і склав обсяги його негативних небалансів за такі місяці. У вказаних алокаціях відповідача також зазначено, що інші обсяги природного газу були відібрані не відповідачем, а іншими споживачами природного газу, зокрема підприємствами промисловості, теплогенеруючими підприємствами та іншими суб'єктами господарювання. При цьому обсяги природного газу інших споживачів не можуть бути віднесені на відповідача, який такі обсяги не споживав та не придбавав, а лише здійснював його розподіл на договірних умовах для замовників таких послуг. З наведеного на думку позивача слідує, що обсяги природного газу, які фізично були відібранні відповідачем у точках виходу з газотранспортної системи та розподілені ним третім особам, не приймають участі у визначені обсягу негативного місячного небалансу відповідача та коефіцієнту компенсації.

Позивач вказав, що листи НКРЕКП від 25.03.2016 за № 2840/16.3/7-16 та від 27.06.2017 за № 7044/16.3.2/7-17, надані відповідачем до матеріалів справи, не є належними доказами, так як виходячи з вимог чинного законодавства, а саме ЗУ «Про ринок природного газу», ЗУ «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України від 10.09.2014 за № 715/2014, голову НКРЕКП не наділено жодними повноваженнями стосовно надання роз'яснень чи тлумачень нормативно - правових актів, у зв'язку з чим висновки, наведені у вказаних листах, не мають жодної правової сили.

Позивач підтримав заявлений позов в повному обсязі та додатково повідомив суд, що станом на теперішній час відповідач повністю розрахувався за отримані послуги балансування природного газу у спірному періоді (а.с.141-145 - т.2/3; а.с. 1-15 - т.3/3).

У судовому засіданні по розгляду справи по суті 14.06.2018 позивачем було заявлено клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових пояснень від 13.06.2018, до яких останнім, на підтвердження факту надання відповідачу послуг з балансування, додано ксерокопії податкових накладних, оформлених за результатами наданих позивачем послуг у спірному періоді; а також ксерокопія звернення позивача від 06.09.2017 за № 1001ВИХ-17-4130 до ГПУ щодо перевірки в діях службових осіб операторів ГРМ складу злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Поважність причин пропуску строків подання доказів, встановлених ст. 80 ГПК України, представник позивача пояснив тим, що у відповідач у судових засіданнях заперечував проти надання спірних послуг.

Відповідач проти задоволення клопотання позивача та приєднання поданих ним до суду документів заперечив, зазначивши про відсутність поважних причин пропуску процесуальних строків для подання доказів, оскільки позивач був завчасно ознайомлений з правовою позицією відповідача, наведеною ним у відзиві на позов за № 18/45, доповненнях до відзиву за № 18/61 та запереченнях на відповідь на відзив № 18/59, які були подані відповідачем на стадії підготовчого судового засідання, разом із доказами їх направлення ПАТ «Укртрансгаз», при чому всупереч твердженням позивача, правова позиція відповідача відносно заявлених до нього вимог була незмінною протягом усього судового розгляду.

Відповідно до статті 118 Господарського процесуального кодексу України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків передбачених цим Кодексом. За приписами частини 2 ст. 80 ГПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. З огляду на частину 4 вказаної статті, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Частиною 8 статті 80 ГПК України встановлено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Виходячи з наведених вище норм, суд не прийняв до розгляду надані позивачем документи в судовому засіданні по розгляду справи по суті 14.06.2018, враховуючи пропуск ним процесуальних строків для подання доказів по справі, що встановлені ст. 80 ГПК України. Доводи позивача про поважність причин пропуску строків подання доказів по справі судом залишено поза увагою, оскільки, як вбачається з матеріалів справи (а.с. 106, 140 - т.2/3; а.с.75 - т.3/3), позивач на стадії підготовчого судового засідання отримав відзив на позов, доповнення до відзиву та заперечення відповідача на відповідь на відзив, у яких ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» навів свої доводи та заперечення проти заявленого до нього позову, які були незмінними у процесі розгляду справи, як на стадії підготовчого провадження так і на стадії розгляду справи по суті.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що подані позивачем ксерокопії податкових накладних не є належним доказом у розмінні статті 76 ГПК України, якими є відповідні акти та звіти встановленої форми. Звернення позивача до Генеральної прокуратури із заявою про перевірку в діях службових осіб операторів ГРМ складу злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, - не створює будь - яких правових наслідків для вирішення наявного спору між сторонами в межах даної справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, заслухавши повноважних представників сторін, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України встановлені Кодексом газотранспортної системи (надалі - Кодекс ГТС), затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 за № 2493, зареєстрованого в МЮУ 06.11.2015 за № 1378/27823.

Частиною 1 статті 20 ЗУ «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 за № 329 -VIII передбачено, що оператор газотранспортної системи (позивач по справі) на виключних засадах відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання в належному стані та розвиток, включаючи нове будівництво та реконструкцію, газотранспортної системи з метою задоволення очікуваного попиту суб'єктів ринку природного газу на послуги транспортування природного газу, враховуючи поступовий розвиток ринку природного газу. При цьому, з огляду на приписи пункту 4 частини 2 статті 22 вказаного Закону, саме на оператора газотранспортної системи покладено обов'язок здійснювати балансування та функції оперативно-диспетчерського управління газотранспортною системою в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб.

Одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування (п. 1 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС).

Як встановлено судом, 17 грудня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (надалі - позивачем по справі; оператором газотранспортної системи за договором) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» (надалі - відповідачем по справі; замовником за договором) укладено договір № транспортування природного газу, виходячи з умов якого позивач надає відповідачу послуги транспортування природного газу, а відповідач сплачує позивачу встановлену в цьому договорі вартість таких послуг. Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі ГТС, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором. До послуг, які можуть бути надані відповідачу за цим договором належать: послуги замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (надалі - розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (надалі - транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи та відбираються з неї (надалі - балансування) (п.п. 2.1 - 2.3 договору № ) (а.с.22-36, т.1/3).

Сторони погодили, що приймання - передача газу, документальне оформлення та подання звітності позивачу здійснюється відповідно до вимог Кодексу ГТС (п. 2.5 договору № ). Порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання - передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи, визначення та перевірки параметрів якості в цих точках здійснюється сторонами відповідно до вимог Кодексу ГТС та з урахуванням цього договору (п. 5.1 договору № ).

Виходячи з умов розділу ІХ договору № «Визначення вартості послуг балансування та порядок розрахунків за них», у разі виникнення у відповідача негативного місячного небалансу та не врегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу ГТС в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу за послуги балансування. Негативний місячний небаланс визначається відповідно до Кодексу ГТС. Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про місячний небаланс відповідача за формулою : Вбалансування= БЦГ х К х QБГ, де БЦГ - базова ціна газу; QБГ - обсяг негативного місячного небалансу відповідача; К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1. При цьому, базова ціна газу визначається позивачем відповідно до Кодексу ГТС. Позивач визначає базову ціну газу щомісяця в строк до 10 числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на своєму веб - сайті.

Пунктом 9.4 договору № , в редакції додаткової угоди від 29.11.2017 за № 1, умови якої застосовуються до відносин сторін з 29 грудня 2016 року, передбачено, що позивач до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає відповідачу на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок - фактуру. Відповідач, крім вартості послуг вказаних у абзаці другому даного пункту, зобов'язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5-ти банківських днів.

Абзацом 2 вказаного пункту встановлено, що оплата вартості послуг балансування оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою КМУ від 11.01.2005 за № 20, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період (а.с.35-36, т. 1/3).

У відповідності до умов пункту 11.4 договору № послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом позивача на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого відповідачем відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього договору.

Сторони погодили, що договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31 грудня 2016 року, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 грудня 2015 року. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 17.1 договору № ).

Як ствердив позивач, ним у період січень - грудень 2017 року були надані відповідачу послуги балансування обсягів природного газу на загальну суму 251 992 023,46 грн., про що свідчать односторонні акти, складені позивачем у спірному періоді, а саме: № 01-17- від 31.01.2017 на суму 37 778 555,30 грн. (за січень 2017 року); № 02-17- від 28.02.2017 на суму 35 535 521,11 грн. (за лютий 2017 року); № 03-17- від 31.03.2017 на суму 26 618 024,84 грн. (за березень 2017 року); № 04-17- від 30.04.2017 на суму 10 845 556,63 грн. (за квітень 2017 року); № 05-17- від 31.05.2017 на суму 6 433 818,43 грн. (за травень 2017 року); № 06-17- від 30.06.2017 на суму 4 602 905,52 грн. (за червень 2017 року); № 07-17- від 31.07.2017 на суму 8 557 140,98 грн. (за липень 2017 року); № 08-17- від 31.08.2017 на суму 5 086 673,51 грн. (за серпень 2017 року); № 09-17- від 30.09.2017 на суму 21 913 330,88 грн. (за вересень 2017 року); № 10-17- від 31.10.2017 на суму 21 602 426,35 грн. (за жовтень 2017 року); № 11-17- від 30.11.2017 на суму 34 481 921,68 грн. (за листопад 2017 року) та № 12-17- від 31.12.2017 на суму 38 536 148,23 грн. (за грудень 2017 року) (а.с.38, 43, 48, 53, 69, 99, 115, 120, 126, 130, 135, 140, т. 1/3). Вказані акти разом з розрахунком вартості послуг балансування, а також рахунками на оплату були направлені на адресу відповідача разом з супровідними листами - 21.02.2017; 17.03.2017; 20.04.2017; 18.05.2017; 17.06.2017; 18.07.2017; 18.08.2017; 19.09.2017; 19.10.2017; 16.11.2017; 20.12.2017; 17.01.2018, про що свідчать матеріали справи (а.с.41, 46, 51, 56, 72, 102, 118, 123, 128, 133, 138, 143).

Судом встановлено, що розрахунок вартості послуг балансування у період з січня 2017 року по квітень 2017 року проведений позивачем на підставі пункту 9.2 договору № , виходячи зі коефіцієнта компенсації рівного одиниці, тобто по закінченню зазначених вище газових місяців позивач встановив, що негативний небаланс відповідача у вказаному вище періоді не перевищив 5 % від обсягу відібраного відповідачем природного газу з газотранспортної системи. Однак, в травне 2017 року позивач збільшив вартість послуг балансування за попередній рік (лютий- березень 2016 року, червень - грудень 2016) та за минулі газові місяці поточного року (січень - квітень 2017 року), застосувавши коефіцієнт 1,2. Так з матеріалів справи вбачається, що позивач у травні 2017 року провів перерахунок вартості послуг балансування обсягів природного газу, наданих відповідачу у період лютий - березень 2016 року та червень 2016 року, про що склав односторонні акти від 30.05.2017 за № 02-16--БАЛАНС/КОР/1 (за лютий 2016 року) на суму 4488917,58 грн., за № 03-16--БАЛАНС/КОР (за березень 2016 року) на суму 2832001,16 грн., за № 06-16--БАЛАНС/КОР (за червень 2016 року) на суму 756909,98 грн. (а.с.58, 61, 64, т.1/3). Вказані акти разом з розрахунком вартості послуг балансування після проведення коригування, а також рахунками на оплату скорегованої вартості послуг балансування, були направлені відповідачу 27.06.2017 разом з супровідним листом від 20.06.2017 за № 1001ВИХ-17-1750/1001.14 (а.с.57-67, т.1/3).

У період травень - грудень 2017 року позивач збільшив вартість наданих відповідачу послуг з балансування на 23 535 727,59 грн. за рахунок зміненого коефіцієнта (на 19 883 505,77 грн. - без урахування вересня 2017 року).

У червні 2017 року позивач провів перерахунок вартості послуг з балансування обсягів природного газу, наданих відповідачу у період з липня 2016 року по листопад 2016 року та березень 2017 року, про що склав односторонні акти від 26.06.2017 за № 07-16--БАЛАНС/КОР (за липень 2016 року) на суму 775097,76 грн., за № 08-16--БАЛАНС/КОР (за серпень 2016 року) на суму 876184,69 грн., за № 09-16--БАЛАНС/КОР (за вересень 2016 року) на суму 1058154,28 грн.,за № 10-16--БАЛАНС/КОР (за жовтень 2016 року) на суму 3540217,69 грн., за № 11-16--БАЛАНС/КОР (за листопад 2016 року) на суму 5930597,40 грн., за № 03-17--БАЛАНС/КОР (за березень 2017 року) на суму 5323604,96 грн. (а.с. 79, 82, 85, 88, 91, 93, т. 1/3). Вказані акти разом з розрахунком вартості послуг балансування після проведення коригування, а також рахунками на оплату збільшеної вартості послуг балансування, були направлені відповідачу 27.07.2017 разом з супровідним листом від 19.07.2017 за № 1001ВИХ-17-2955/1001.14.01.01 (а.с.78-97, т.1/3). Окремо у червні 2017 року позивачем також збільшено вартість послуг з балансування за квітень 2017 року, про що складено односторонній акт від 14.06.2017 за № 04-17--БАЛАНС/КОР на суму 2169111,32 грн., що був направлений відповідачу разом з розрахунком збільшеної вартості послуги балансування та рахунком на його оплату супровідним листом від 27.06.2017 за № 1001ВИХ-17-1975/1001.14 (а.с.73-77, т.1/3).

У липні 2017 року позивачем проведено перерахунок вартості послуг з балансування обсягів природного газу, наданих відповідачу у період з грудня 2016 року по лютий 2017 року, про що ним складено односторонні акти від 27.07.2017 за № 12-16--БАЛАНС/КОР (за грудень 2016 року) на суму 3839196,52 грн., за № 01-17--БАЛАНС/КОР (за січень 2017 року) на суму 7555711,06 грн. та за № 02-17--БАЛАНС/КОР (за лютий 2017 року) на суму 7107104,22 грн. (а.с.104, 107, 110, т. 1/3). Вказані акти разом з розрахунком вартості послуг балансування після проведення коригування, а також рахунками на оплату збільшеної вартості послуг балансування, були направлені відповідачу 08.08.2017 разом з супровідним листом від 03.08.2017 за № 1001ВИХ-17-3294/1001.14.01.01 (а.с.103-113, т.1/3).

Судом встановлено, що за рахунок проведеного позивачем збільшення із застосуванням коефіцієнту 1,2, вартість послуг з балансування природного газу за минулий рік збільшилась на 24 097 277,06 грн., а у період з січня 2017 року по квітень 2017 року - на 22 155 531,56 грн.

Відповідач проти проведеного позивачем перерахунку вартості наданих послуг з балансування природного газу за 2016 рік та за минулі місяці 2017 року заперечив, посилаючись на відсутність в оператора газотранспортної системи права коригування розрахунків небалансу попередніх періодів, по яких позивач вже здійснив балансування. Більш того, відповідач вважає, що у вказаних періодах його негативний небаланс не перевищував 5 % від обсягу природного газу відібраного ним у точках виходу з газотранспортної системи, а відтак правові підстави для застосування позивачем коефіцієнту компенсації 1,2 взагалі відсутні.

Судом враховано доводи відповідача виходячи з наступного.

За приписами частини 1 ст. 32 ЗУ «Про ринок природного газу», транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. Проаналізувавши умови договору від 17.12.2015 за № транспортування природного газу, суд встановив, що укладений сторонами правочин відповідає типовому договору транспортування природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 за № 2497, зареєстрованого в МЮУ 06.11.2015 за № 1383/27828.

Однією із складових послуги транспортування природного газу, що надається позивачем відповідачу в рамках укладеного договору, є послуга балансування обсягів природного газу, який подається відповідачем до газотранспортної системи та відбирається ним з газотранспортної системи (пункт 9 глави 1 розділу VІІІ Кодексу ГТС).

Виходячи з приписів пункту 2 розділу ХІІІ Кодексу ГТС, замовники послуг транспортування зобов'язані своєчасно врегульовувати свої небаланси. Оператор газотранспортної системи надає послуги балансування виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій. З метою забезпечення безпечності функціонування та цілісності газотранспортної системи, у тому числі балансування газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи управляє потоками природного газу, які закачуються та відбираються до/з газосховища, що є в управлінні оператора газотранспортної системи, а також частиною газосховищ відповідно до пункту 3 цього розділу (п. 9 розділу ХІІІ Кодексу ГТС).

Главою 1 розділу ХІV Кодексу ГТС «Комерційне балансування» встановлено, що при розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів)(п.2).Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом (п. 3).

Частиною 3 статті 35 ЗУ «Про ринок природного газу» передбачено, що оператор газотранспортної системи (позивач) повинен забезпечити замовників безкоштовною, достатньою, своєчасною та достовірною інформацією про статус балансування в межах інформації, що знаходиться у розпорядженні оператора газотранспортної системи у відповідний момент часу. Така інформація має надаватися відповідному замовнику в електронному форматі. З огляду на умови пункту 4 глави 1 розділу ХІV Кодексу ГТС, оператор газотранспортної системи надсилає замовнику послуг транспортування відомості для визначення статусу небалансу замовника послуг транспортування. Відомості про статус небалансу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної системи.

Виходячи з вимог пунктів 1 - 2 глави 2 розділу ХІV Кодексу ГТС, оператор газотранспортної системи розраховує добовий небаланс щодо кожного замовника послуг транспортування для кожної газової доби як різницю між обсягом природного газу, яку замовник послуг транспортування передав у точках входу, і обсягом природного газу, який відібрав з газотранспортної системи у точках виходу за цю газову добу. Оператор щодоби до 15.00 години UTC (17:00 за київським часом) для зимового періоду та 14:00 години UTC (17:00 за київським часом) для літнього періоду наступної газової доби інформує замовника послуг транспортування про добовий небаланс на підставі розрахункових даних, одержаних у процесі алокації, відповідно до положень розділу XII цього Кодексу. Рівень інформації, що надсилається замовнику послуг транспортування, буде відповідати тому рівню, яким володіє оператор газотранспортної системи на час надання.

Відповідно до пунктів 1 - 2 глави 3 розділу ХІV Кодексу ГТС (в редакції діючій з 28.04.2017), оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи.

Згідно пунктів 4, 7 глави 3 розділу ХІV Кодексу ГТС, у разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця: здійснює купівлю природного газу в інших замовників послуг транспортування; здійснює відбір природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації для врегулювання небалансу за цей газовий місяць. Місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи при негативному місячному небалансі - за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.

Главою 4 розділу ХІV Кодексу ГТС встановлено, що розрахунок вартості послуг балансування (ПБ), що були надані замовнику послуг транспортування за місяць, проводиться оператором газотранспортної системи після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3-5 глави 3 цього розділу (п. 1).Оператор газотранспортної системи визначає базову ціну газу щомісяця у строк до 10-го числа поточного місяця та розміщує відповідну інформацію на своєму веб-сайті (п.2). Підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є односторонній акт про надання послуг балансування обсягів природного газу, оформлений оператором газотранспортної системи відповідно до умов договору транспортування природного газу (п.3). Оператор газотранспортної системи до 14-го числа місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування односторонній акт про надання послуг балансування на обсяги природного газу, місячного небалансу замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3-5 глави 3 цього розділу, рахунок на оплату, звіт по точкам входу/виходу замовника послуг транспортування (що має містити деталізацію по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу). Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів з дня отримання ним зазначених документів.

Таким чином, проаналізувавши норми Кодексу ГТС, суд дійшов висновку, що даним нормативно - правовим актом чітко встановлені строки, в межах яких оператор газотранспортної системи має визначити небаланс замовника послуги, як добовий так і місячний, та вчинити відповідні дії по його усуненню. При цьому, оператор газотранспортної системи не наділений правом корегувати, тобто перераховувати, місячні небаланси попередніх газових місяців, по яким ним вже було надано послуги з балансування обсягів природного газу.

Аналогічних висновків дійшов Регулятор Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у листі від 27.06.2017 за № 7044/16.3.2/7-17 (а.с.66-67, т.2/3). Згідно вказаного листа Регулятор роз'яснив операторам газорозподільних систем, що чинними нормативно - правовими актами не передбачено здійснення операторами газотранспортної системи (ГТС) коригування небалансу замовників послуг транспортування попередніх періодів, по яким оператор ГТС вже здійснив балансування. Надання оператором ГТС замовникам послуг транспортування коригуючих актів суперечить положенням розділу ХІV Кодексу ГТС.

Доводи позивача про неналежність доказів, листів - роз'яснень НКРЕКП, судом відхилено, оскільки саме даний орган відповідно до покладених на нього завдань розглядає звернення споживачів та надає роз'яснення з питань застосування нормативно-правових актів НКРЕКП, в тому числі норм Кодексу ГТС (підпункт 25 пункту 4 Положення про НКРЕКП).

З огляду на наведене вище, суд дійшов висновку, що позивач безпідставно у травні - липні 2017 року провів перерахунок місячних небалансів відповідача за минулий рік, а саме за лютий - березень 2016 року, червень - грудень 2016 року, а також за минулі газові місяці поточного року, а саме січень - квітень 2017 року, на загальну суму 46 252 808,62 грн. (24 097 277,06 грн. + 22 155 531,56 грн.).

При цьому, судом було встановлено, що в межах іншої справи № 927/823/16 вже розглядались позовні вимоги ПАТ «Укртрансгаз» до ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» про стягнення 40389143,66 грн. боргу за тим самим договором від 17.12.2015 № транспортування природного газу за лютий, березень, червень, липень, серпень 2016 року, 4704359,01 грн. пені за період з 30.03.2016 по 25.08.2016; 2562321,56 грн. штрафу; 400030,46 грн. відсотків річних за період 30.03.2016 по 25.08.2016; 822165,17 грн. інфляційних нарахувань з квітня по липень 2016 року. Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 29.03.2017 по справі № 927/823/16, залишеним в силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 03.10.2017, було припинено провадження в частині основного боргу, за відсутності предмету спору, та відмовлено в іншій частині позову. Тобто в межах вказаної справи судом вже було досліджено та встановлено чинним рішенням суду відсутність заборгованості відповідача перед позивачем за послуги з балансування обсягів природного газу у період з лютий, березень, червень, липень, серпень 2016 року за договором від 17.12.2015 за № .

Перевіряючи алгоритм розрахунку вартості послуг з балансування обсягів природного газу у період з вересня 2016 року по грудень 2017 року, що проведений позивачем, виходячи із коефіцієнту 1,2, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 9.2 договору № сторони погодили, що вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про місячний небаланс відповідача за формулою В балансування = БЦГ х К х QБГ, де БГЦ - базова ціна газу; QБГ - обсяг негативного місячного небалансу відповідача; К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

За звітом позивача про надані послуги з транспортування за договором від 17.12.2015 за № , негативний небаланс відповідача у вересні 2016 року склав 782,427 тис. куб. м., у жовтні 2016 року - 2493,392 тис. куб. м., у листопаді 2016 року - 3801,665 тис. куб. м., у грудні 2016 року - 2237,920 тис. куб. м., у січні 2017 року - 4510,980 тис. куб. м., у лютому 2017 року - 3860,878 тис. куб. м., у березні 2017 року - 2819,945 тис. куб. м., у квітні 2017 року - 1426,917 тис. куб. м., у травні 2017 року - 725,325 тис. куб. м., у червні 2017 року - 541,101 тис. куб. м., у липні 2017 року - 976,429 тис. куб. м., у серпні 2017 року - 567,775 тис. куб. м., у вересні 2017 року - 2230,638 тис. куб. м., у жовтні 2017 року - 2245,126 тис. куб. м., у листопаді 2017 року - 3295,779 тис. куб. м., у грудні 2017 року - 3491,548 тис. куб. м. (а.с.149-164, т.1/3). Аналогічні дані надані позивачем в інформаційних довідках про надходження по точках входу та розподіл на точках виходу обсягів природного газу віднесених на оператора газорозподільних мереж, з зазначенням обсягів небалансу, складених у період вересень 2016 року - грудень 2017 року (а.с.151-166, т.2/3).

Відповідач підтвердив, що позивач вірно визначив місячні негативні небаланси у спірному періоді, про що також свідчить наданий ним до матеріалів справи контррозрахунок вартості послуг балансування (а.с.72-74, т.3/3), а також листи-звернення відповідача до позивача у спірному періоді (а.с.68-69, 80-81, 88-90, 94-99, 101-103, т. 2/3).

Разом з тим, як встановлено судом, розходження у розрахунках сторін щодо вартості послуг балансування природного газу пов'язано з тим, що позивач при визначенні співвідношення негативного небалансу до обсягу відібраного природного газу з точки виходу з газотранспортної системи враховує лише обсяги газу, що відібрані відповідачем на власні потреби та обсяги відібрані ним для покриття виробничо - технічних витрат.

При цьому, спір відносно обсягів природного газу фізично відібраного відповідачем з точок виходу з газотранспортної системи між сторонами відсутній та підтверджується алокаціями (звітами) про поділ фактичного обсягу (об'ємів) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Чернігівгаз», між замовниками послуги транспортування (постачальниками) (а.с.116-139; 167-186, т.2/3).

Пунктом 2 глави 1 розділу ХІV Кодексу ГТС встановлено, що при розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги природного газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів). Негативний небаланс утворюється у разі перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу.

Водночас, пунктом 9.2 договору № , на підставі якого позивачем проведено розрахунок вартості послуг балансування, сторони погодили, що коефіцієнт 1,2 застосовується у випадку, коли негативний небаланс перевищує 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи.

З наведеного слідує, що коефіцієнт компенсації слід розраховувати, виходячи з співвідношення небалансу до загального обсягу газу, відібраного з газотранспортної системи, а не лише того, що був відібраний відповідачем для власного споживання для покриття виробничо - технічних витрат, як вважає позивач.

Аналогічних висновків дійшов Регулятор Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у листі - роз'ясненні від 25.03.2016 за № 2840/16.3/7-16, згідно якого для визначення коефіцієнта компенсації при розрахунку вартості послуг балансування природного газу для оператора газорозподільної системи необхідно враховувати весь об'єм природного газу, отриманий оператором газорозподільної системи у фізичних точках виходу з газотранспортної системи для подальшого розподілу споживачам (а.с.63-65, т.2/3).

Таким чином, при розрахунку коефіцієнту компенсації слід враховувати загальний обсяг природного газу, відібраного з газотранспортної системи у фізичних точках виходу з газотранспортної системи, який у вересні 2016 року склав 15725,239 тис. куб. м., у жовтні 2016 року - 49938,223 тис. куб. м., у листопаді 2016 року - 76073,294 тис. куб. м., у грудні 2016 року - 82041,59 тис. куб. м., у січні 2017 року склав 90235,02 тис. куб. м., у лютому 2017 року - 77297,556 тис. куб. м., у березні 2017 року - 56465,758 тис. куб. м., у квітні 2017 року - 28542,344 тис. куб. м., у травні 2017 року - 14508,512 тис. куб. м., у червні 2017 року - 10827,182 тис. куб. м., у липні 2017 року - 19540,114 тис. куб. м., у серпні 2017 року - 11375,502 тис. куб. м., у вересні 2017 року - 14058,347 тис. куб. м., у жовтні 2017 року - 44950,557 тис. куб. м., у листопаді 2017 року - 65955,585 тис. куб. м., у грудні 2017 року - 69893,878 тис. куб. м. (а.с. 117, 119, 121, 123, 125, 127, 129, 131 - 139, 172-186, т. 2/3).

Судом встановлено, що негативні баланси відповідача у період з вересня 2016 року по серпень 2017 року та з жовтня 2017 року по грудень 2017 року не перевищують 5% від зазначених вище обсягів природного газу, фізично відібраного відповідачем з газотранспортної системи, а відтак при розрахунку вартості послуг балансування у вказаному періоді має бути застосований коефіцієнт компенсації, що дорівнює одиниці. У вересні 2017 року негативний небаланс відповідача перевищив 5% від обсягу природного газу, фізично відібраного відповідачем у точках виходу з газотранспортної системи, а тому при розрахунку вартості послуг балансування у даному місяці коефіцієнт компенсації складає 1,2.

Відтак позивачем безпідставно проведено перерахунок вартості послуг з балансування обсягів природного газу у період вересень 2016 року - грудень 2016 року та збільшено їх вартість на суму 14 368 165,89 грн., тобто на 20 % за рахунок коефіцієнту компенсації.

Провівши перерахунок вартості послуг балансування обсягів природного газу за договором № у період з січня 2017 року по грудень 2017 року, суд встановив, що позивачем були надані відповідачу послуги з балансування обсягів природного газу на загальну суму 232 108 517,69 грн., з яких у січні 2017 року на суму 37 778 555,30 грн. (обсяг небалансу 4510,98 тис. куб. м., коефіцієнт компенсації 1); у лютому 2017 року на суму 35 535 521,11 грн. (обсяг небалансу 3860,878 тис. куб. м., коефіцієнт компенсації 1); у березні 2017 року на суму 26 618 024,84 грн. (обсяг небалансу 2819,945 тис. куб. м., коефіцієнт компенсації 1); у квітні 2017 року на суму 10 845 556,63 грн. (обсяг небалансу 1426,917 тис. куб. м., коефіцієнт компенсації 1); у травні 2017 року на суму 5 361 515,36 грн. (обсяг небалансу 725,325 тис. куб. м., коефіцієнт компенсації 1); у червні 2017 року на суму 3 835 754,60 грн. (обсяг небалансу 541,101 тис. куб. м., коефіцієнт компенсації 1); у липні 2017 року на суму 7 130 950,82 грн. (обсяг небалансу 976,429 тис. куб. м., коефіцієнт компенсації 1); у серпні 2017 року на суму 4 238 894,60 грн. (обсяг небалансу 567,775 тис. куб. м., коефіцієнт компенсації 1); у вересні 2017 року на суму 21 913 330,88 грн. (обсяг небалансу 2230,638 тис. куб. м., коефіцієнт компенсації 1,2); у жовтні 2017 року на суму 18 002 021,96 грн. (обсяг небалансу 2245,126 тис. куб. м., коефіцієнт компенсації 1); у листопаді 2017 року на суму 28 734 934,73 грн. (обсяг небалансу 3295,779 тис. куб. м., коефіцієнт компенсації 1); у грудні 2017 року на суму 32 113 456,86 грн. (обсяг небалансу 3491,548 тис. куб. м., коефіцієнт компенсації 1).

Судом встановлено, що відповідач за надані послуги балансування обсягів природного газу у спірному періоді розрахувався в повному обсязі станом на 30.03.2018 року, тобто до подачі позову до суду (06.04.2018), виключно за рахунок коштів у вигляді субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно вимог постанови КМУ від 11.01.2005 за № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій», між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Чернігівській області, Департаментом фінансів Чернігівської обласної державної адміністрації, ТОВ «Чернігівгаз Збут», ПАТ «Чернігівгаз», ПАТ «Укртрансгаз» та НАК «Нафтогаз України» було підписано спільні протокольні рішення (надалі - СПР) про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за договором від 17.12.2015 за № 151200712 на загальну суму 111 805 557,00 грн., а саме: СПР № 1293/у від 20.02.2017 на суму 17 778 550,00 грн. (кошти за яким перераховані 23.03.2017 згідно платіжного доручення № 50 від 23.03.2017), № 1294/у від 20.02.2017 на суму 20 000 000,00 грн. (кошти за яким перераховані 23.03.2017 згідно платіжного доручення 51 від 23.03.2017), № 1884/у від 20.03.2017 на суму 20 000 000,00 грн. (кошти за яким перераховані 20.07.2017 згідно платіжного доручення № 52 від 19.07.2017), № 2769/у від 23.05.2017 на суму 10 845 557,00 грн. (кошти за яким перераховані 11.09.2017 згідно платіжного доручення від 08.09.2017 за № 55), № 1885/у від 20.03.2017 на суму 15 535 525,00 грн. (кошти за яким перераховані 06.10.2017 згідно платіжного дорученні № 56 від 05.10.2017), № 3751/у від 19.10.2017 на суму 1 027 900,00 грн. (кошти за яким перераховані 01.12.2017 згідно платіжного доручення № 57 від 30.11.2017), № 2437/у від 20.04.2017 на суму 26 618 025, 00 грн. (кошти за яким перераховані 20.12.2017 згідно платіжного доручення № 54 від 20.12.2017) (а.с. 23-62, т. 2/3).

Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затверджений постановою КМУ від 11.01.2005 за № 20, на підставі якого сторони здійснювали взаєморозрахунки до 01 січня 2018 року, визначав механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату природного газу.

Виходячи зі змісту пункту 7 Порядку № 20, для проведення розрахунків всі учасники відкривають рахунки в органах Казначейства. Органи Казначейства на підставі платіжних доручень головних розпорядників коштів місцевих бюджетів перераховують кошти на рахунки постачальників ресурсів (товарів, послуг). Розрахунки проводились на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків. До розрахунків включались нараховані суми пільг лише в межах обсягів фактичного використання (споживання) ресурсів (товарів, послуг) відповідно до довідки, що надається постачальниками ресурсів (товарів, послуг).

08 листопада 2017 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 951 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», згідно якої з 01 січня 2018 року втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій", з одночасним внесенням змін до Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою КМУ від 04.03.2002 за № 256 (надалі - Порядок № 256).

Згідно внесених змін Порядок № 256 було доповнено, в тому числі пунктом 8-1, який встановив механізм перерахування коштів на оплату пільг і субсидій, в тому числі за послуги з транспортування природного газу (складовою яких є балансування обсягів природного газу).

Виходячи з абзацу 4 пункту 5 Порядку № 256 (що введений в дію з 01 січня 2018 року), підприємства, установи, організації, що надають послуги, в тому числі транспортування природного газу (позивач по справі), готують реєстри обсягів спожитих енергоносіїв та наданих послуг, що підлягають перерахуванню, відповідно до фактичних обсягів спожитих енергоносіїв та наданих послуг (замість довідки згідно Порядку №20) і надсилають їх протягом місяця, але не пізніше 10-го числа місяця, що настає за звітним періодом, фінансовим органам райдержадміністрації, виконавчих органів міських рад (міст республіканського АРК та обласного значення), об'єднаних територіальних громадта головним розпорядникам коштів місцевих бюджетів., які узагальнюють реєстри та надають їх Головним управлінням Казначейства. Згідно абз. 13 вказаного пункту (введеного в дію у новій редакції з 01 січня 2018 року) Казначейство перераховує протягом місяця, але не пізніше 20 числа місяця, що настає за звітним періодом, субвенцію для виплати пільг та житлових субсидій населенню на оплату, зокрема послуг з транспортування природного газу.

Порядок проведення розрахунків органами Казначейства встановлюється Мінфіном. Так наказом Мінфіну від 04.01.2018 за № 1, зареєстрованого в МЮУ 16.01.2018 за № 64/31516 було затверджено Порядок проведення органами Казначейства розрахунків, передбачених пунктом 8-1 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року № 256, та взаємодії учасників таких розрахунків.

Для проведення розрахунків відповідно до пункту 8-1 Порядку № 256 всі учасники так само відкривають поточні рахунки із спеціальним режимом використання в органах Казначейства. Усі учасники розрахунків, що проводяться згідно із цим пунктом, у графі "Призначення платежу" платіжних доручень додатково зазначають "постанова Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 р. N 256" та вказують вид послуги (енергоносія), за який проводиться розрахунок. Казначейство не пізніше ніж протягом наступного операційного дня після надходження платіжних доручень учасників розрахунків, передбачених цим пунктом, здійснює їх виконання.

Таким чином, з огляду на те, що з 01 січня 2018 року втратив чинність Порядок № 20, який встановлював механізм перерахування субвенцій з державного бюджету на оплату пільг, субсидій, компенсацій, в тому числі щодо послуг з постачання природного газу, на підставі якого учасниками розрахунків складались акти звіряння по обсягу наданих послуг та спільні протокольні рішення щодо порядку їх оплати, - був введений новий механізм проведення відповідних розрахунків, учасниками якого з огляду на зміст Порядку № 256 є ПАТ «Укртрансгаз» (оператор газотранспортної системи) та ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» (оператор газорозподільної системи).

Судом встановлено, що кошти у вигляді субвенцій з державного бюджету на загальну суму 120 302 960,69 грн., що перераховані позивачу після 01 січня 2018 року, сплачені відповідачем, у порядку встановленому постановою КМУ від 04.03.2002 за № 256. Вказані кошти, перераховані позивачу в рахунок оплати вартості послуг з балансування, отриманих відповідачем у період з травня 2017 року по грудень 2017 року згідно платіжних доручень № 61 від 01.02.2018 на суму 51 538 355,44 грн. (оплату проведено 02.02.2018), № 67 від 01.03.2018 на суму 42 000 000,00 грн. (оплату проведено 01.03.2018) та № 69 від 30.03.2018 на суму 69 750 964,29 грн. (оплату проведено 30.03.2018, в рахунок спірного періоду зараховано 26 764 605,25 грн.), підстава платежу постанова КМУ від 04.03.2002 за № 256, договір № від 17.12.2015 (а.с.63, 65, 66, т. 3/3).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в позові в частині стягнення основного боргу в сумі 92 900 919,64 грн. за послуги з балансування обсягів природного газу згідно договору від 17.12.2015 за № за заявлений період.

Позивачем також заявлено до відповідача вимоги про стягнення пені в сумі 16 480 813,22 грн. за період з 23.06.2017 по 28.03.2018; 1 820 396,31 грн. відсотків річних за аналогічний період та 7 555 444,60 грн. інфляційних витрат за період липня 2017 року по лютий 2018 року, за порушення відповідачем грошових зобов'язань за договором від 17.12.2015 за №

Як встановлено судом, оплата за послуги з балансування у спірному періоді проведена відповідачем виключно за рахунок коштів, що виділялись у вигляді субвенцій на оплату пільг та житлових субсидій населенню щодо послуг з транспортування природного газу згідно Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою КМУ від 11.01.2005 за № 20 (діючого до 01 січня 2018 року) та згідно Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою КМУ від 04.03.2002 за № 256 (зі змінами введеними в дію з 01 січня 2018 року).

Проаналізувавши зміст Порядків № 20 та № 256, суд дійшов висновку, що проводячи розрахунок за надані послуги у визначений у Порядку спосіб, сторонами було змінено порядок і строки виконання відповідачем грошових зобов'язань, які зазначені у договорі від 17.12.2015 за № на транспортування природного газу. Крім того, суд виходить з того, що така зміна порядку передбачалась сторонами в договорі (п.9.4). Виходячи зі змісту абзацу 2 пункту 9.4 договору № (у редакції додаткової угоди №1), який відповідає типовій формі затвердженій постановою НКРЕКП від 30.09.2015, сторони додатково погоджували, що при оплаті оператором газорозподільної системи послуг з балансування за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету, - строки та процедура розрахунків між сторонами урегульовуються відповідним нормативно - правовим актом, зокрема Порядком № 20, а після втрати ним чинності таким відповідним нормативно-правовим актом є Порядок № 256 (з урахуванням внесених до нього змін).

Враховуючи вищевикладене, суд встановив, що для застосування штрафних санкцій, зокрема пені, передбаченої пунктом 13.5 договору № , та наслідків порушення грошових зобов'язань, встановлених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених Порядками № 20 та № 256.

Доказів, які підтверджують, що перерахування коштів було здійснено з порушенням строків, встановлених Порядками № 20 та № 256, - до суду позивачем не надано.

У відповідності до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З платіжних документів, належним чином завірені копії яких наявні в матеріалах справи, вбачається, що кошти в сумі 232 108 517,69 грн. перераховані відповідачем з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання № 0062 ( № 3609) банк платника ГУ ДКСУ у Чернігівській області м. Чернігів, МФО 853592. З наведеного слідує, що відповідач не міг самостійно впливати на порядок оплати послуг з балансування обсягів природного газу, що надавались йому позивачем на підставі договору від 17.12.2015 за № 512000712, оскільки такі послуги погашались виключно за рахунок бюджетних коштів у вигляді субвенцій з державного бюджету на оплату пільг, субсидій та компенсацій населенню, які мають цільовий характер використання та окремий порядок перерахування, встановлений Порядками № 20 (діючого до 01 січня 2018 року) та № 256 (діючого з 01 січня 2018 року, з урахуванням внесених змін, в тому числі пункту 8-1).

З наведеного слідує, що права позивача відповідачем порушені не були.

Враховуючи все вищезазначене , суд дійшов висновку про відмову у позові повністю.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 178, 184, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити в повному обсязі.

Повне рішення складено 15.06.2018

Рішення суду набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.Г. Мурашко

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/