КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2018 р. Справа№ 911/71/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тищенко О.В.

Тарасенко К.В.

за участю секретаря судового засідання Малайдах А.І.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гленц"

на рішення господарського суду Київської області

від 24.04.2018 (повний текст рішення складено 04.05.2018)

у справі №911/71/18 (суддя Черногуз А.Ф.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів Прикарпаттрансгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гленц"

про стягнення штрафних санкцій за договором

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів Прикарпаттрансгаз" звернулось до господарського суд Київської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гленц" про стягнення штрафних санкцій за договором щодо закупівлі робіт № від 01.08.2016.

В підготовчому засіданні 03.04.2018 судом була розглянута заява позивача №2601ВИХ-18-650 від 30.03.2018 про зменшення позовних вимог з урахуванням поданого клопотання від 03.04.2018 про уточнення суми позовних вимог, викладених у заяві №2601ВИХ-18-650 від 30.03.2018.

Суд задовольнив заяву позивача №2601ВИХ-18-650 від 30.03.2018 з урахуванням клопотання від 03.04.2018; позовні вимоги розглядалися у їх кінцевій редакції, а саме: стягнення на користь позивача штрафних санкцій у сумі 121812,15 грн, що складаються з 44199,86 грн пені, 77612,29 грн штрафу та стягнення 1827,18 грн витрат на оплату судового збору.

Рішенням господарського суду Київської області від 24.04.2018 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гленц" на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів Прикарпаттрансгаз" 77612,29 грн. штрафу, 44199,86 грн. пені, а також 1827,18 грн. судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Гленц" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення господарського суду Київської області від 24.04.2018 у справі №911/71/18 та прийняти нове, яким зменшити на 10% розмір штрафу та пені, що підлягають стягненню.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому скаржник посилається на те, що прострочення порушення терміну виконання робіт за договором виникло через прострочення позивача по оплаті вартості виконаних робіт, а тому до відповідача не можуть застосовуватися штрафні санкції. Також відповідач вказує на те, що судом першої інстанції обмежено право відповідача на реалізацію його процесуальних прав, зокрема звернення до суду з клопотанням про зменшення розміру штрафних санкцій; на думку скаржника, господарський суд першої інстанції в порушення ст. 233 Господарського кодексу України не скористався правом зменшення розміру штрафних санкцій.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Тищенко О.В., Тарасенко К.В.) від 25.05.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Гленц" на рішення господарського суду Київської області від 24.04.2018 у справі №911/71/18; призначено справу до розгляду на 12.06.2018.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч.10 ст. 270 ГПК України розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гленц" здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

01.08.2016 між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів Прикарпаттрансгаз" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гленц" (підрядник) було укладено договір № щодо закупівлі робіт (далі за текстом - договір), відповідно до п.п. 1.1., 1.2. якого підрядник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, відповідно до договірної ціни (Додаток № 1), яка є невід'ємною частиною даного договору, на свій ризик виконати за завданням замовника, а замовник зобов'язується прийняти і оплатити роботи. Під роботами, що є предметом договору розуміється: ремонт пункту вимірювання витрат газу на АГРС Чортків Богородчанського ЛВУМГ УМГ "Прикарпаттрансгаз" (встановлення газового обладнання).

Загальна сума договору становить 12534172,48 грн, в т.ч. ПДВ 2089028,75 грн (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 4.1. договору оплата за цим договором здійснюється по факту виконаних робіт після підписання Акту виконаних робіт, або за фактом поставки обладнання шляхом перерахування грошових коштів на рахунок підрядника на підставі довідки КБ-3 та видаткових накладних за умови фінансової можливості замовника.

Відповідно до п. 5.1., 5.2. договору підрядник повинен приступити до виконання робіт з моменту підписання договору і виконати роботи, передбачені п. 1.1. цього договору протягом одного року з дати підписання договору. Роботи виконуються відповідно до узгодженого підрядником і замовником календарного плану (Додаток № 2).

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 317 Господарського кодексу України будівництво об'єктів виробничого та іншого призначення, підготовка будівельних ділянок, роботи з обладнання будівель, роботи з завершення будівництва, прикладні та експериментальні дослідження і розробки тощо, які виконуються суб'єктами господарювання для інших суб'єктів або на їх замовлення, здійснюються на умовах підряду.

Договір № щодо закупівлі робіт за своєю правовою природою є договором підряду на капітальне будівництво.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Виходячи зі змісту ст. 318 Господарського кодексу України за договором підряду на капітальне будівництво одна сторона (підрядник) зобов'язується своїми силами і засобами на замовлення другої сторони (замовника) побудувати і здати замовникові у встановлений строк визначений договором об'єкт відповідно до проектно-кошторисної документації або виконати зумовлені договором будівельні та інші роботи, а замовник зобов'язується передати підряднику затверджену проектно-кошторисну документацію, надати йому будівельний майданчик, прийняти закінчені будівництвом об'єкти і оплатити їх. Договір підряду відповідно до цієї статті укладається на будівництво, розширення, реконструкцію та перепрофілювання об'єктів; будівництво об'єктів з покладенням повністю або частково на підрядника виконання робіт з проектування, поставки обладнання, пусконалагоджувальних та інших робіт; виконання окремих комплексів будівельних, монтажних, спеціальних, проектно-конструкторських та інших робіт, пов'язаних з будівництвом об'єктів.

Згідно ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі ст. 321 Господарського кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Статтею 846 Цивільного кодексу України встановлено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до акту надання послуг №5 від 26.10.2016 на суму 55000,00 грн (без ПДВ), накладної № 5 від 16.01.2017 на суму1229758,00 грн (без ПДВ), накладної № 6 від 16.01.2017 на суму 256433,00 грн (без ПДВ), накладної № 11 від 24.01.2017 на суму 854121,00 грн (без ПДВ), накладної № 12 від 24.01.2017 на суму 6712328,00 грн(без ПДВ), накладної № 19 від 26.01.2017 на суму 52000,00 грн (без ПДВ), накладної № 24 від 20.02.2017 на суму 9520,00 грн (без ПДВ), акту виконаних робіт № 1 від 31.03.2017 на суму 79856,41 грн (без ПДВ), акту виконаних робіт № 2 від 28.04.2017 на суму 13318,23 грн (без ПДВ) відповідач виконав, а позивач прийняв частину обумовлених договором робіт. Вказані документи підписані уповноваженими представниками сторін, претензій щодо якості або строків здачі вказаних робіт замовником не пред'являлось.

Отже, підрядником належним чином та в строк виконано роботи на загальну суму 11114801,57 грн.

Колегією суддів встановлено, що обсяг фактично виконаних робіт був зменшений на суму 310624,00 грн, що включає ті роботи, що були передбачені у кошторисі, проте не виконувались, у зв'язку з недоцільністю, тобто мала місце ощадливість підрядника в розмінні ст. 845 Цивільного кодексу України.

Відповідно до акту виконаних робіт № 3 за вересень 2017 року підрядник виконав, а замовник прийняв залишок робіт загальною вартістю 1108746,91 грн (з ПДВ), з яких 37504,39 грн (з ПДВ) вартість пусконалагоджувальних робіт, 1071242,52 грн (з ПДВ) вартість будівельно-монтажних робіт.

В обґрунтування позовних вимог, ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів Прикарпаттрансгаз" зазначало, що роботи, які були виконані та прийняті відповідно до акту № 3 за вересень 2017, було виконано замовником з пропуском строку, встановленого в додатку №2 до договору для будівельно-монтажних та пусконалагоджувальних робіт, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача 44199,86 грн пені, 77612,29 грн штрафу, нарахованих відповідно до п. 7.4. договору.

В додатку №2 до договору сторони погодили календарний план виконання робіт, яким, зокрема, встановили строк виконання будівельно-монтажних робіт до 25.07.2017, пусконалагоджувальних робіт до 29.07.2017.

З матеріалів справи вбачається, та не заперечується відповідачем, що роботи загальною вартістю 1108746,91 грн, зазначені в акті виконаних робіт №3 за вересень 2017 року, були виконані відповідачем з пропуском строку, встановленого договором на їх виконання.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст. 322 Господарського кодексу України за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за договором підряду на капітальне будівництво винна сторона сплачує штрафні санкції, а також відшкодовує другій стороні збитки (зроблені другою стороною витрати, втрату або пошкодження її майна, неодержані доходи) в сумі, не покритій штрафними санкціями, якщо інший порядок не встановлено законом.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 231 Господарського кодексу України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, зокрема, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до Переліку підприємств державного сектору економіки, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.05.2015 №600-р, позивач відноситься до підприємства державного сектору економіки, відповідно до правовідносин між сторонами застосовуються положення ст. 231 Господарського кодексу України.

Відповідно до п. 7.4. договору за порушення строків виконання робіт або виконання робіт в менших обсягах, ніж передбачено цим договором, відмову від виконання робіт або виконання робіт в обсягах та за ціною, що вказані в даному договорі, підрядник виплачує замовникові пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості робіт, з яких допущено прострочення надання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості, що повністю кореспондується з ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України.

Перевіривши розрахунок штрафних санкцій, відповідно до якого позивачем нараховано 42849,70 грн пені та 74986,98 грн штрафу за період з 26.07.2017 по 03.09.2017 за пропущення строку виконання будівельно-монтажних робіт; 1350,16 грн пені та 2625,31 грн штрафу за пропущення строку виконання пусконалагоджувальних робіт, відповідно до їх вартості з урахуванням ПДВ згідно акту № 3 за вересень 2017, позаяк вартість вказаних робіт була погоджена сторонами та обраховувалась з урахуванням ПДВ, колегія суддів вважає його арифметично вірним, складеним відповідно до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів звертає увагу на те, що доданий до відзиву на позовну заяву контррозрахунок штрафних санкцій відповідає тому, що наданий позивачем.

Твердження відповідача про те, що прострочення порушення терміну виконання робіт за договором виникло через прострочення позивача по оплаті вартості виконаних робіт, а тому до відповідача не можуть застосовуватися штрафні санкції є безпідставними, оскільки в договорі відсутні положення, які б ставили обов'язок підрядника виконати роботи у встановлений строк в залежність від виконання замовником своїх зобов'язань з оплати вже прийнятих робіт, водночас, відповідно до п. 5.1., 5.2. договору підрядник повинен приступити до виконання робіт з моменту підписання договору і виконати роботи, передбачені п. 1.1. цього договору протягом одного року з дати підписання договору; роботи виконуються відповідно до узгодженого підрядником і замовником календарного плану.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги про стягнення 344199,86 грн пені, 77612,29 грн штрафу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі щодо обмеження судом права відповідача на реалізацію його процесуальних прав, зокрема звернення до суду з клопотанням про зменшення розміру штрафних санкцій, є безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів справи, відповідачем реалізовано свої процесуальні права шляхом подання суду відзиву на позовну заяву, в якому відсутнє звернення щодо зменшення розміру штрафних санкцій відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України; крім того, до відзиву додано контррозрахунок штрафних санкцій, який відповідає тому, що наданий позивачем.

Посилання скаржника на те, що місцевий господарський суд, в порушення ст. 233 Господарського кодексу України, не скористався правом зменшення розміру штрафних санкцій з власної ініціативи є безпідставним, оскільки положеннями вищевказаної статті встановлено право суду, а не обов'язок зменшення розміру штрафних санкцій.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування, зміни чи визнання нечинним оскаржуваного рішення суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гленц" залишити без задоволення, рішення господарського суду Київської області від 24.04.2018 у справі №911/71/18 - без змін.

Матеріали справи №911/71/18 повернути до господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді О.В. Тищенко

К.В. Тарасенко

повний текст постанови складено 18.06.2018