ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 912/19/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Міщенка І.С., Сухового В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Корнієнко О.В.,

за участю представників:

Публічного акціонерного товариства

"Державний експортно-імпортний банк України" - Мосійчук Я.І.,

Товариства з обмеженою відповідальністю

"Протеїн-Продакшн" - Терещенка Д.Л.,

Приватного акціонерного товариства "Креатив" - не з'явився,

Товариства з обмеженою відповідальністю

"Регіонпродукт-Україна" - не з'явився,

Компанії Формдрай Лімітед

(Formdray limited) - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Протеїн-Продакшн"

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.02.2018 (у складі колегії суддів: Іванов О.Г. (головуючий), Березкіна О.В., Дармін М.О.)

та рішення Господарського суду Кіровоградської області від 27.11.2017 (у складі колегії суддів: Макаренко Т.В. (головуючий), Вавренюк Л.С., Тимошевська В.В.)

у справі № 912/19/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Протеїн-Продакшн",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватного акціонерного товариства "Креатив",

про стягнення 10 382 823,57 доларів США та 142 408,60 грн;

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Протеїн-Продакшн"

до Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіонпродукт-Україна", Приватного акціонерного товариства "Креатив"

про визнання недійсними договорів про внесення змін до договорів поруки;

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Компанії Формдрай Лімітед (Formdray limited)

до Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", Товариства з обмеженою відповідальністю "Протеїн-Продакшн"

про визнання недійсними договорів про внесення змін до договорів поруки,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" (далі - ПАТ "Укрексімбанк") звернулося до суду з позовом, з урахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Протеїн-Продакшн" (далі - ТОВ "Протеїн-Продакшн") про стягнення з відповідача як поручителя за договорами поруки від 30.07.2014 № 151214Р27, від 21.08.2013 № 151213Р20, зі змінами і доповненнями, заборгованості в розмірі 26 009 244,34 доларів США та 316 165 130,71 грн, яка виникла внаслідок неналежного виконання Приватним акціонерним товариством "Креатив" (далі - ПрАТ "Креатив") своїх зобов'язань за кредитними договорами, забезпечених порукою відповідача.

У лютому 2016 року ТОВ "Протеїн-Продакшн" звернулося до суду з зустрічним позовом, у якому просило визнати недійсними договір про внесення змін від 30.06.2015 № 151214Р27-1 до договору поруки від 30.07.2014 № 151214Р27 та договір про внесення змін від 30.06.2015 № 151213Р20-1 до договору поруки від 21.08.2013 № 151213Р20, посилаючись на те, що оспорювані договори не відповідають вимогам статей 203, 216, 229 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), оскільки їх укладено під впливом помилки, а також у зв'язку з наявністю дефекту волі.

У лютому 2016 року Компанія Формдрай Лімітед (Formdray limited) (кінцевий бенефіціар ТОВ "Протеїн-Продакшн") як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, звернулася до суду з позовом до ПАТ "Укрексімбанк" і ТОВ "Протеїн-Продакшн" про визнання недійсними договору про внесення змін від 30.06.2015 № 151214Р27-1до договору поруки від 30.07.2014 № 151214Р27 та договору про внесення змін від 30.06.2015 № 151213Р20-1 до договору поруки від 21.08.2013 № 151213Р20 з підстав, передбачених статтями 203, 216, 229 ЦК.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 27.11.2017, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.02.2018, провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ "Укрексімбанк" припинено з підстав, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК, у редакції, чинній до 15.12.2017), у зв'язку з визнанням грошових вимог банку до ТОВ "Протеїн-Продакшн" у справі № 914/2618/16 про банкрутство ТОВ "Протеїн-Продакшн".

У задоволенні зустрічного позову ТОВ "Протеїн-Продакшн" і позову Компанії Формдрай Лімітед (Formdray limited) відмовлено у зв'язку з недоведеністю позовних вимог і не встановленням судом обставин і підстав, з якими закон пов'язує визнання правочинів недійсними.

Не погоджуючись із висновками судів першої та апеляційної інстанцій, у лютому 2018 року ТОВ "Протеїн-Продакшн" подало касаційну скаргу, у якій, з урахуванням заяви про уточнення вимог касаційної скарги, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 27.11.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.02.2018 в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції,.

Касаційну скаргу ТОВ "Протеїн-Продакшн" обґрунтовує, зокрема, неповним з'ясуванням судами обставин справи, що призвело до неправильного вирішення спору та незаконної відмови у зустрічному позові. Також скаржник посилається на неналежне повідомлення Компанії Формдрай Лімітед (Formdray limited) про дату, час і місце судового засідання, внаслідок чого справу було розгляну за відсутності представника третьої особи.

У відзиві на подану касаційну скаргу ПАТ "Укрексімбанк" зазначає, що судові рішення у справі прийнято із додержанням норм матеріального та процесуального права, з наданням належної оцінки всім доказам та з урахуванням усіх встановлених фактичних обставин справи, тому просить залишити ці судові акти без змін.

ПрАТ "Креатив", ТОВ "Регіонпродукт-Україна", Компанія Формдрай Лімітед (Formdray limited) в судове засідання своїх представників не направили, хоча були повідомлені про дату, час і місце судового засідання належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Ураховуючи наведене, те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов'язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, Верховний Суд у складі колегії дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги по суті за відсутності зазначених представників.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій установлено, що 17.11.2008 між ПАТ "Укрексімбанк" і ПрАТ "Креатив" укладено генеральну кредитну угоду № 151308N2. У рамках цієї угоди між тими ж сторонами укладено кредитні договори від 21.08.2013 № 151213К17, від 10.06.2014 № 151214К12, від 19.09.2014 № 151214К16/EEP-17-EXIM.

У забезпечення виконання зобов'язань за генеральною угодою 30.07.2014 між ПАТ "Укрексімбанк" (кредитор), ПрАТ "Креатив" (позичальник 1), ТОВ "Регіонпродукт-Україна" (позичальник 2), ТОВ "Протеїн-Продакшн" (поручитель) укладено договір поруки № 151214Р27, за умовами якого (пункт 3.1) поручитель зобов'язався перед кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником основного зобов'язання за генеральною угодою від 17.11.2008 № 151308N2 з усіма чинними кредитними договорами, які укладаються в рамках цієї генеральної угоди; у випадку невиконання позичальником основного зобов'язання кредитор має право вимагати виконання цього зобов'язання у поручителя та/або позичальника, як у солідарних боржників (пункт 3.2).

30.06.2015 між тими ж сторонами укладено договір про внесення змін № 151214Р27-1 до договору поруки від 30.07.2014 № 151214Р27, за умовами якого поручитель підтверджує, що він ознайомлений і погоджується з усіма змінами, що були внесені до генеральної кредитної угоди від 17.11.2008 № 151308N2 після дати укладення договору поруки, починаючи з додаткової угоди від 30.07.2014 № 151308N2-31 до додаткової угоди від 22.08.2014 № 151308N2-32 (пункт 1); поручитель підтверджує, що він ознайомлений і погоджується з усіма умовами кредитних договорів, що були укладені між кредитором і позичальником в рамках генеральної угоди, а також з усіма змінами до них, а саме, кредитні договори: від 21.08.2013 № 151213К17 (зі змінами, прочинаючи з додаткового договору від 22.08.2014 № 151213К17-20 до додаткового договору від 30.06.2015 № 151213К17-25), від 10.06.2014 № 151214К12 (зі змінами, прочинаючи з додаткового договору від 22.08.2014 № 151214К12-1 до додаткового договору від 30.06.2015 № 151214К12-2), від 19.09.2014 № 151214К16/EEP-17-EXIM (зі змінами, прочинаючи з додаткового договору від 02.12.2014 № 151214К16/EEP-17-EXIM-1 до додаткового договору від 30.06.2015 № 151214К16/EEP-17-EXIM-2) (пункт 2). Поручитель підтвердив, що зміни, які були внесені після дати укладення договору поруки до генеральної угоди і кредитних договорів, зазначених у пунктах 1 і 2 цього договору про внесення змін, вносилися за його попередньою згодою (пункт 3). Поручитель підтвердив, що після укладення кредитних договорів від 21.08.2013 № 151213К17, від 10.06.2014 № 151214К12, від 19.09.2014 № 151214К16/EEP-17-EXIM та внесення до них та до генеральної угоди змін, зазначених у пунктах 1 і 2 цього договору про внесення змін до договору поруки, порука, надана згідно з договором поруки, залишається чинною.

21.08.2013 між ПАТ "Укрексімбанк" (кредитор), ПрАТ "Креатив" (позичальник), ТОВ "Протеїн-Продакшн" (поручитель) укладено договір поруки № 151213Р20, за умовами якого поручитель зобов'язався перед кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником основного зобов'язання за кредитним договором від 21.08.2013 № 151213К17, відповідно до якого кредитор відкриває позичальнику відновлювану кредитну лінію з лімітом заборгованості, еквівалентним 87 555 000,00 доларів США, на визначених договором умовах строком погашення 20.08.2016 з нарахуванням процентів, комісій та інших платежів відповідно до умов кредитного договору.

30.06.2015 між тими ж сторонами укладено договір про внесення змін № 151213Р20-1 до договору поруки від 21.08.2013 № 151213Р20, за умовами якого поручитель підтверджує, що він ознайомлений і погоджується з усіма змінами, що були внесені до кредитного договору після дати укладення договору поруки, починаючи з додаткового договору від 28.08.2013 № 151213К17-1 до додаткового договору від 30.06.2015 № 151213К17-25 (пункт 1); поручитель підтвердив, що всі зміни, які були внесені до кредитного договору після дати укладення договору поруки, вносилися за його попередньою згодою (пункт 2); поручитель підтвердив, що після укладення кредитного договору та внесення до нього змін, зазначених у пункті 1 цього договору про внесення змін до договору поруки, порука, надана згідно з цим договором поруки, залишається чинною.

ТОВ "Протеїн-Продакшн", звертаючись до суду із зустрічним позовом до ПАТ "Укрексімбанк", ПрАТ "Креатив", ТОВ "Регіонпродукт-Україна" про визнання недійсними: договору про внесення змін від 30.06.2015 № 151214Р27-1 до договору поруки від 30.07.2014 № 151214Р27 та договору про внесення змін від 30.06.2015 № 151213Р20-1 до договору поруки від 21.08.2013 № 151213Р20, зазначало, що до укладення цих договорів задля уникнення потенційних ризиків позивач провів аналіз річної фінансової звітності боржника - ПрАТ "Креатив", наявної у вільному доступі у мережі Інтернет, станом на кінець 2014 року, і при укладенні оспорюваних угод він орієнтувався на отриману інформацію. Проте, зазначена інформація не відображала реального фінансового стану ПрАТ "Креатив" на 30.06.2015, оскільки, як з'ясувалося згодом, боржник мав значні фінансові труднощі, що в подальшому призвело до невиконання останнім зобов'язань за господарськими договорами і зобов'язань перед банківськими установами.

ТОВ "Протеїн-Продакшн", посилаючись на те, що у випадку обізнаності з реальним фінансовим станом боржника на час укладення оспорюваних договорів, ці договори ним не були б укладені або були б укладені на інших умовах, однак внаслідок помилки їх було укладено в існуючій редакції, позивач просив визнати договори про внесення змін від 30.06.2015 № 151214Р27-1 і № 151213Р20-1 недійсними з підстав, передбачених статтями 203, 216, 229 ЦК.

Причиною виникнення спору між сторонами у справі стало питання, зокрема, наявності чи відсутності підстав для визнання зазначених правочинів недійсними.

Так, відповідно до частини 1 статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Згідно із частиною 3 статті 203 ЦК волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина 1 статті 229 ЦК).

Отже, правочин, вчинений під впливом помилки, є оспорюваним і у разі встановлення судом певних обставин може бути визнаний недійсним. Водночас при вирішенні такого спору слід ураховувати, що обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення.

Суть поруки як способу забезпечення зобов'язання полягає в тому, що поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником свого обов'язку, який існує у відносинах боржника і кредитора (частина 1 статті 553 ЦК); якщо боржник порушує своє зобов'язання перед кредитором, то кредитор має право вимагати виконання цього зобов'язання від поручителя (стаття 555 ЦК), при цьому поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо договором поруки не встановлено інше (частина 2 статті 554 ЦК).

Предметом договорів поруки від 30.07.2014 № 151214Р27 та від 21.08.2013 № 151213Р20, укладених між сторонами у справі, визначено зобов'язання поручителя (ТОВ "Протеїн-Продакшн") перед кредитором (ПАТ "Укрексімбанк") солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником (ПрАТ "Креатив") основного зобов'язання. Ці договори є чинними і у встановленому законом порядку недійсними не визнавалися. Разом із тим умовами оспорюваних договорів про внесення змін до зазначених договорів поруки предмет цих правочинів залишився незмінним, як залишилися незмінними права та обов'язки сторін.

Разом із тим відповідно до пунктів 2.1.7 договорів поруки поручитель надав згоду на забезпечення цією порукою всіх зобов'язань позичальника за кредитними договорами, у тому числі з урахуванням всіх змін та доповнень до цих договорів, що будуть укладені в майбутньому.

При цьому судами не встановлено, що позивач за зустрічним позовом на обґрунтування своїх позовних вимог посилався на обставини, за якими внесення змін до договорів поруки на підставі оспорюваних правочинів призвело до неправомірного збільшення обсягу його відповідальності.

Надаючи оцінку доводам ТОВ "Протеїн-Продакшн" щодо підстав для визнання договорів про внесення змін до договорів поруки недійсними як укладених під впливом помилки, суди попередніх інстанцій з урахуванням тверджень позивача стосовно системного моніторингу і аналізу фінансового стану боржника з метою уникнення потенційних ризиків дійшли висновку, що позивачем не доведено, що при укладенні цих договорів волевиявлення позивача як учасника правочину не було вільним і не відповідало його внутрішній волі.

Як убачається з договорів поруки сторони погодили такі його умови, за якими, зокрема, на кредитора покладено обов'язок надавати на вимогу поручителя документи, що засвідчують стан заборгованості позичальника перед кредитором за основним зобов'язанням, яке забезпечене порукою (підпункти 4.2.1 пункту 4.2 договорів поруки від 30.07.2014 № 151214Р27, від 21.08.2013 № 151213Р20).

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалів справи, зокрема доданим до позову ПАТ "Укрексімбанк" розрахунком заборгованості за кредитними договорами, забезпеченими порукою ТОВ "Протеїн-Продакшн", між іншим за період з 01.01.2015 по 30.11.2015, що охоплює період протягом якого укладено договори про внесення змін до договорів поруки, що за боржником рахувалася значна заборгованість зі сплати процентів, комісій та інших платежів відповідно до умов кредитного договору.

Судами не встановлено, а позивачем не доведено належними і допустимим доказами наявність обставин, що перешкоджали поручителю на час укладення відповідних договорів отримати інформацію про дійсний фінансовий стан боржника, як то ознайомитися з балансом позичальника, іншими документами фінансової звітності, необхідними для повного усвідомлення поручителем ризиків укладення договорів про внесення змін до договорів поруки, або скористатися своїм правом, передбаченим умовами договорів поруки, щодо з'ясування стану заборгованості позичальника перед кредитором за основним зобов'язанням.

Крім того, пунктами 7.5 договорів поруки передбачено, що послуга щодо надання поруки поручителем за цими договорами є безоплатною. Отже, посилання позивача на те, що при обізнаності стосовно реального фінансового стану боржника поручитель уклав би оспорювані договори на інших умовах, зокрема за плату, правомірно визнано судами неприйнятними у контексті заявлених підстав для визнання договорів про внесення змін недійсними, оскільки не має правового значення помилка у мотивах правочину, тобто в обставинах, у зв'язку з якими особа вчиняє правочин, зокрема щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину.

Ураховуючи наведене, суди попередніх інстанцій у сукупності оцінивши надані сторонами докази, на підставі встановлених фактичних обставин у справі правомірно відмовили у задоволенні зустрічного позову з тих підстав, що ТОВ "Протеїн-Продакшн" не доведено в контексті статей 203, 215, 216, 229 ЦК і відповідно до положень статей 32, 33 ГПК у редакції, чинній до 15.12.2017, підстав, з якими закон пов'язує визнання правочинів недійсними.

Водночас інших обставин, які б свідчили про те, що на момент укладення договорів про внесення змін до договорів поруки сторони неправильно сприймали фактичні обставини цього правочину, що вплинуло на їх волевиявлення, за відсутності якого можна б було вважати, що правочин не був би вчинений, судами встановлено не було.

Посилання скаржника щодо помилковості зазначених висновків судів першої та апеляційної інстанцій спростовуються встановленими у справі фактичними обставинами та нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, щодо неналежного повідомлення третьої особи Компанії Формдрай Лімітед (Formdray limited) про дату, час та місце розгляду справи у суді першої інстанції суд касаційної інстанції відхиляє з огляду на те, що судами попередніх інстанцій установлено, це зазначено у судових рішеннях і підтверджено матеріалами справи, що представника цієї юридичної особи, який підписав і подав позовну заяву від імені Компанії на підставі довіреності, що підтверджує його повноваження, належним чином повідомлено про розгляд справи шляхом надіслання ухвали від 13.11.2017 за адресою робочого місця адвоката.

При цьому слід зазначити, що матеріали справи не містять відомостей про уповноваження ТОВ "Протеїн-Продакшн" на представництво інтересів Компанії Формдрай Лімітед (Formdray limited) у суді, тому твердження скаржника про порушення прав Компанії без відповідного звернення з касаційною скаргою самої третьої особи стосовно ймовірного порушення її процесуальних прав внаслідок неналежного повідомлення про розгляд справи, що є підставою для скасування постановлених у справі рішень, є безпідставними.

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Наведені у касаційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування постановлених у справі судових рішень, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки встановлених судом обставин.

Судовий збір за подання касаційної скарги у порядку статті 129 ГПК покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Протеїн-Продакшн" залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.02.2018 та рішення Господарського суду Кіровоградської області від 27.11.2017 у справі № 912/19/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.С. Берднік

Судді: І.С. Міщенко

В.Г. Суховий