номер провадження справи 15/42/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2018 Справа № 908/782/18

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова Ігоря Сергійовича,

при секретарі судового засідання Чернетенко А.С. розглянувши

позовну заяву Концерну Міські теплові мережі, 69091, м. Запоріжжя, бул. Гваврдійський, 137

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Геркон, 69002, м. Запоріжжя, вул. Поштова, 159; адреса обєкту надання послуг: 69095,м. Запоріжжя, вул. Поштова, 159-б

про стягнення коштів

За участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача ОСОБА_2, довіреність №258/20-19 від 02.05.2018;

від відповідача не зявився.

Суть спору:

02.05.2018 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Концерну Міські теплові мережі, м. Запоріжжя до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Геркон, м. Запоріжжя про стягнення заборгованості в розмірі 7134,54 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2018, справу передано на розгляд судді Горохову І.С.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.05.2018 судом відкрито провадження у даній справі, присвоєно справі номер провадження 15/42/18. Вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи по суті призначено на 29.05.2018 о 14 год. 30 хв.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.05.2018, у звязку з тим, що відзив на позовну заяву до суду не надходив, відкладено розгляд справи у порядку спрощеного провадження на 13.06.2018 о 10 год. 00 хв.

Розгляд справи відповідно до вимог ст. 222 ГПК України здійснювався за допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме, програмно апаратного комплексу Оберіг.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору про постачання теплової енергії в гарячій воді щодо оплати спожитої теплової енергії за період з жовтня 2016 по березень 2017 в сумі 5861,67 грн. Відповідно до умов договору позивач нарахував і просить стягнути з відповідача пеню за ставкою 1,0% від суми заборгованості, що складає 702,75 грн., за період з 20.12.2016 по 19.10.2017. Також, приймаючи до уваги положення ст. 625 ЦК України позивач нарахував і просить стягнути 3% річних у розмірі 121,46 грн. за період з 20.11.2016 по 27.10.2017 та інфляційні втрати у розмірі 448,66 грн. за період з грудня 2016 по вересень 2017. Позов заявлено на підставі ст. 19 Закону України Про теплопостачання, п. 40 Правил користування тепловою енергією, ст. ст. 11, 15, 16, 258, 509, 526, 530, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 2, 193, 276 Господарського кодексу України, ст. ст. 1, 2, 12, 162-164, 171 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач заявлені позовні вимоги не спростував, відзив на позов суду не надав, представник відповідача в судове засідання за викликом не зявився. Матеріали справи містять поштові повідомлення від 04.05.2018, відповідно до яких уповноважена особа ПАТ "Геркон" Плотніков за довіреністю 10.05.2018 отримала примірник ухвали про відкриття провадження у справі та призначення судового засідання. Таким чином відповідач про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в порядку ст. 176 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, за наявними в матеріалах справи документами.

В судому засіданні 13.06.2018 судом, в порядку ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складено протягом 10 днів.

Заслухавши доводи представника позивача та дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

01 серпня 2002 року Концерн "Міські теплові мережі" (енергопостачальна організація, позивач у справі) та відкрите акціонерне товариство "Геркон", яке в подальшому змінило назву на публічне акціонерне товариство "Геркон" (споживач, відповідач у справі) уклали договір про постачання теплової енергії в гарячій воді №730 (надалі договір) з наступними змінами та доповненнями.

Відповідно до п. 1.1 договору при виконанні цього договору сторони керуються "правилами користування тепловою енергією", "Правилами обліку, відпускання і споживання теплової енергії", "Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні" і діючим законодавством України.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що за цим договором енергопостачальна організація бере на себе зобовязання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, згідно п. 1.3, а споживач зобовязується оплачувати одержану теплову енергію разом з втратами теплової енергії на теплотрасі, що перебуває на балансі споживача за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 5.1 договору облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку, або розрахунковим способом. Опалення розрахунковим способом. Гаряче водопостачання за приладами обліку.

Пунктом 6.1 договору встановлено, що розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі в національній грошовій одиниці (гривні) відповідно до встановлених тарифів.

Відповідно до п. 6.2 договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Пунктом 6.3 договору встановлено, що енергопостачальна організація після 7-го числа місяця, наступного за розрахунковим, надає споживачу рахунок за фактично спожиту теплову енергію, акт надання послуг і податкову накладну. Споживач зобовязаний оформити акт надання послуг і до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, повернути його енергопостачальній організації

Споживач не з'явився до позивача для отримання зазначених документів в порядку, визначеному договором. Тому, Концерн "Міські теплові мережі" направив розрахункові документи за спірний період в необхідній кількості примірників на адресу споживача поштовою кореспонденцією (докази направлення рахунків та актів приймання-передачі теплової енергії на адресу боржника додаються) (арк. с. 26-31).

Споживач, згідно з п. 6.3 договору, отриманий акт приймання-передачі теплової енергії повинен, оформити належним чином та повернути на адресу теплопостачальної організації на протязі до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим.

В разі неотримання акту приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін встановлений п. 6.3 Договору, акт підписується теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його Споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому період.

Згідно з п. 6.4 договору розрахунок кількості теплової енергії, яка відпущена споживачу, проводиться на підставі показань розрахункових приладів обліку з урахуванням втрат, або розрахунковим способом при відсутності приладів обліку.

Пунктом 6.5 договору встановлено, що споживач зобовязаний до 20 числа поточного місяця перерахувати на розрахунковий рахунок енергопостачальної організації суму заборгованості за фактично спожиту теплову енергію.

Об'єкт теплопостачання розташований на цокольному поверсі п'ятиповерхового житлового будинку. Приміщення вбудоване, теплоносій подається одночасно жилому будинку, технічна можливість не подавати теплоносій на даний об'єкт відсутня, що підтверджується Актом обстеження системи теплоспоживання об'єкту теплопостачання від 05.06.2014 (арк. с. 20).

В зв'язку з тим, що об'єкт теплопостачання має спільну з житловим будинком № 159 по вул. Поштова у м. Запоріжжі систему опалення, то факт отримання теплоносія підтверджується рішеннями про початок та закінчення опалювального сезону 2016-2017 року, відповідно до якого Концерном "Міські теплові мережі" було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі.

Крім того, п. 6.5. Договору передбачено, що Споживач зобов'язався щомісячно, у строки, визначені Договором, повертати Теплопостачальній організації підписаний уповноваженою особою та належним чином оформлений акт приймання-передачі теплової енергії в гарячій воді.

Сторони не надали доказів припинення дії договору, отже його умови є чинними на момент розгляду даного спору судом.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач у період з жовтня 2016 по березень 2017 включно постачав відповідачу теплову енергію, виписував акти приймання-передачі теплової енергії та рахунки для оплати спожитої теплової енергії (копії яких містяться в матеріалах справи) на загальну суму 5861,67 грн. Підставою постачання гарячої води в актах позивачем зазначений договір № 730. Згідно з поясненнями представника позивача акти приймання-передачі теплової енергії за вказаний період відповідач позивачу не повертав, будь-яких заперечень з приводу даних, зазначених в актах, не висловлював. Акти приймання передачі теплової енергії підписані та скріплені печаткою відповідача без зауважень.

Відповідач зобовязання щодо своєчасної та повної оплати наданих послуг не здійснив, чим порушив умови договору.

З метою досудового врегулювання спору, на адресу відповідача були спрямовані претензії № 3715-04 від 10.01.2017, № 4906-04 від 06.04.2017, № 6100-04 від 06.07.2017, № 6581-04 від 05.10.2017 з вимогами терміново вирішити питання погашення заборгованості.

Претензії залишені відповідачем поза увагою, борг за надані послуги не погашений.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязань за договором, наявність заборгованості, стало підставою для звернення позивача за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді №730 від 01.08.2002 у розмірі 5861,67 грн. законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Правовідносини врегульовані договором на відпуск теплової енергії № 730 від 01.08.2002, який за змістом закріплених у ньому прав та обовязків сторін є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У пункті 6.5 договору № 730 встановлено, що споживач зобов'язаний до 20 числа поточного місяця перераховувати суму заборгованості за фактично спожиту теплову енергію.

Відповідач не надано доказів оплати боргу.

За таких обставин суд визнав законними та обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 5861,67 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення пеню в розмірі 1,0% від простроченої суми за кожен день (за період з 20.12.2016 по 19.10.2017) в сумі 702,75 грн.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань (далі Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін. При цьому статтею 3 Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В свою чергу, п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Відповідно до п. 7.2.3. споживач несе відповідальність перед постачальником теплової енергії за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію пеня в розмірі 1,0% від належної до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше 100% загальної суми боргу.

Перерахувавши заявлену до стягнення суму пені з урахуванням подвійної облікової ставки Національного банку України, враховуючи наведені норми права та встановлений факт неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань, суд відзначає, що вимога про стягнення пені підлягає частковому задоволенню в сумі 699,85 грн.

В іншій частині позову про стягнення пені слід відмовити внаслідок безпідставності нарахування.

За порушення виконання відповідачем грошового зобовязання позивач просив стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 121,46 грн. за період з 20.11.2016 по 27.10.2017 та 448,66 грн. інфляційних втрат за період з грудня 2016. по вересень 2017 включно.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати повязані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником. Вказана правова позиція викладена в інформаційному листі Верховного Суду України № 3.2-2005 від 15.07.2005 року.

Наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат суд визнав виконаними вірно, а вимогу про стягнення з відповідача 448,66 грн. інфляційних втрат за період з грудня 2016. по вересень 2017 включно, такою, що підлягає задоволенню.

Наданий позивачем розрахунок 3% річних суд визнав виконаними невірно, через допущені помилки при округлені, у звязку із чим позовні вимоги про стягнення 3% річних за вказаний позивачем період, задовольняються в частині стягнення 121,45 грн., в іншій частині щодо стягнення 0,01 грн. (одна копійка) 3% річних у позові відмовляється.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів.

Доказів оплати наявної заборгованості, штрафних та компенсаційних санкцій відповідач суду не надав, викладені в позові обставини не спростував.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 202, 232, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства "Гекон" (69002, м. Запоріжжя, вул. Поштова, 159; ідентифікаційний код 22116418) на користь Концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; ідентифікаційний код 32121458, п/р зі спеціальним режимом використання №42813 у Філії Запорізьке обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України", код МФО 313957) заборгованості в розмірі 5861,67 грн. (пять тисяч вісімсот шістдесят одну гривен 67 коп.). Видати наказ.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства "Гекон" (69002, м. Запоріжжя, вул. Поштова, 159; ідентифікаційний код 22116418) на користь Концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; ідентифікаційний код 32121458, п/р №1951 у Філії Запорізьке обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України", код МФО 313957) суму 3% річних у розмірі 121,45 грн. (сто двадцять одну гривну 45 коп.), суму пені в розмірі 699,85 грн. (шістсот девяносто дев'ять гривен 85 коп.), суму інфляційних втрат у розмірі 448,66 грн. (чотириста сорок вісім гривен 66 коп.), судовий збір у розмірі 1761,28 грн. (одну тисячу сімсот шістдесят одну гривен 28 коп.). Видати наказ.

У задоволені позову в частині стягнення 3% річних в розмірі 0,01 грн. та пені в розмірі 2,9 грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України 21 червня 2018 року.

Суддя І. С. Горохов