ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.06.2018

Справа № 910/5249/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., при секретарі судового засідання Коноплянко Л.В., розглянувши господарську справу в порядку спрощеного позовного провадження

За позовом Інституту фізіології ім. О.О. Богомольця НАН України (01024, м.Київ, вул.Академіка Богомольця, 4, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІОНЕЛЬ" (04201, м.Київ, вул.Полярна, 15, )

про стягнення 68 088,00 грн.

Представники сторін: не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Інститут фізіології ім. О.О. Богомольця НАН України звернувся до Господарського суду міста Києва із вказаним позовом, про стягнення 66120,51 грн. основного боргу - заборгованості по орендним платежам, 1967,49 грн. пені, посилаючись на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю “ЛІОНЕЛЬ” зобов’язань з оплати орендних платежів по договору оренди обладнання № 022015ОБ від 15.01.2015.

Ухвалою від 21.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено на 19.06.2018.

У судове засідання 19.06.2018 представники сторін не з’явились, письмових пояснень по суті спору не надали.

Відповідач письмового відзиву на позов, у т.ч. у встановлений строк, не подав, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Ухвала суду від 27.04.2018 була надіслана відповідачу на адресу, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, повернена з адреси відповідача із зазначенням причини повернення "за закінченням встановленого строку зберігання".

Відповідно до ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Враховуючи викладене, відповідач вважається належно повідомленим про розгляд справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

15.01.2015 року між Інститутом фізіології ім. О.О. Богомольця НАН України (далі – орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛІОНЕЛЬ" (далі – орендар, відповідач) було укладено договір оренди обладнання, яке перебуває на балансі Інституту фізіології ім. О.О. Богомольця, що належить до майнового комплексу НАН України № 022015ОБ (далі - договір), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене державне майно, а саме паливно-розподільні колонки (ПРК) - 2 шт., баки для зберігання паливно-мастильних матеріалів (2 шт.), які розташовані на території Інституту (далі - обладнання), що перебуває на балансі Інституту фізіології ім. О.О. Богомольця НАН України за адресою: 01024, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 4, вартість якого згідно з висновком про вартість майна (актом оцінки) від 31.10.2014 року і становить за незалежною оцінкою станом на 31.10.2014 року - 40 564, 00 грн.

Майно передається в оренду для приведення у відповідність договору оренди асфальтного майданчика з метою розміщення АЗС (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору, орендар вступає в строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами договору (у разі оренди нерухомого майна на строк не менше ніж три роки - не раніше дати державної реєстрації договору) та акта приймання-передачі майна.

Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786 зі змінами, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку січень 2015 р. - 4 257, 58 грн. (Додаток № 3 до цього договору).

Згідно з п. 3.3. договору, орендна плата за кожний наступний місяць визначаються шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Індекси інфляції розраховуються Державною службою статистики України.

Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 15 січня 2015 року до 31 грудня 2017 року включно (п. 10.1. договору).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, 15.01.2015 року сторонами було підписано Акт приймання-передачі нерухомого майна до договору оренди від 15.01.2015 року № 022015ОБ, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування окреме індивідуально визначене державне майно.

З метою здійснення розрахунків позивачем були виставлені відповідачу рахунки на загальну суму 66 120,51 грн., за період лютий 2017, квітень 2017 – грудень 2017.

Відповідно до п. 3.4. договору, орендна плата перераховується орендарем у повному обсязі (незалежно від наслідків своєї господарської діяльності) відповідно до вимог чинного законодавства за весь час фактичного користування приміщенням щомісячно не пізніше 30 числа поточного місяця (п.3.4. договору).

Проте, ТОВ "ЛІОНЕЛЬ" не виконало своїх обов’язків щодо оплати орендних платежів, в зв’язку з чим виникла заборгованість у розмірі 66 120,51 грн.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до п. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи (актом приймання-передачі) підтверджується факт передачі майна в оренду.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доказів оплати суми у розмірі 66 120,51 грн. суду не надано.

Позивачем заявлено до стягнення 1 967,49 грн. пені за період з жовтень 2016 – квітень 2017.

Згідно з положеннями ст.546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч.1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується на користь орендодавця відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день сплати.

Перевіривши наданий розрахунок, суд приходить до висновку, що заявлена позивачем сума пені є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Враховуючи вище зазначене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі 66 120 грн. основного боргу, 1 967,49 грн. пені.

Приймаючи рішення у справі, суд також враховує відсутність будь-яких заперечень по суті позовних вимог з боку відповідача.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати, пов'язані з наданням правової допомоги у розмірі 3000,00 грн.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Проте, позивачем не додано до матеріалів справи доказу понесених витрат на правову допомогу.

Враховуючи вищевикладене та відсутність адвоката в судовому засіданні призначеному на 19.06.2018, суд дійшов висновку, що розмір заявлених судових витрат на правову допомогу є недоведений та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІОНЕЛЬ" (04201, м. Київ, вул. Полярна, 15; ) на користь Інституту фізіології ім. О.О. Богомольця НАН України (01024, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 4; ) 66 120 (шістдесят шість тисяч сто двадцять) грн. 51 коп. основного боргу, 1 967 (одну тисячу дев’ятсот шістдесят сім) грн.. 49 коп. пені, 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. витрати зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 21.06.2018.

Суддя О.М.Ярмак