ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.06.2018 р.                                                             Справа№ 914/3239/16

За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амадеус», м. Бориспіль

про заміну сторони (стягувача) правонаступником

по справі №914/3239/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптимум Фактор», м. Київ

до відповідача: Львівського комунального автотранспортного підприємства №1, м. Львів

про стягнення 709 904, 10 грн.

Суддя Мороз Н. В.

При секретарі М. Бурак

Представники:

Від заявника: н/з

Від позивача (стягувача): н/з

Від відповідача (боржника): н/з

Суть спору:

На розгляд господарського суду Львівської області подано заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амадеус», м. Бориспіль про заміну сторони (стягувача) правонаступником по справі №914/3239/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптимум Фактор», м. Київ до Львівського комунального автотранспортного підприємства №1, м. Львів про стягнення 709 904, 10 грн.

Ухвалою суду від 07.06.2018р. заяву прийнято та призначено до розгляду в судовому засіданні на 18.06.2018р.

В судове засідання 18.06.2018р. представник заявника не з’явився, причин неявки суду не повідомив. Вимоги ухвали суду від 07.06.2018р. не виконав, витребуваних документів не надав.

Позивач (стягувач) та відповідач (боржник) явку повноважних представників в судове засідання не забезпечили, причин неявки суду не повідомили. Вимоги ухвали суду від 07.06.2018р. не виконали.

Відповідно до ч. 3 ст. 334 ГПК України, суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Розглянувши заяву та подані докази в їх сукупності, суд встановив:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 27.02.2017р. у справі №914/3239/16 позовні вимоги ТзОВ «Львівські автобусні заводи» задоволено частково та стягнуто Львівського комунального автотранспортного підприємства №1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» – 524400,00 грн. інфляційних втрат, 175052,05 грн. - 3% річних та 10488,84 грн. судового збору.

16.03.2017р. на примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 27.02.2017р. видано наказ у справі №914/3239/16. Однак, стягувачем наказ до виконання не пред’являвся, про що повідомив заявник у заяві про заміну сторони стягувача від 06.06.2018р.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.12.2017р. ТзОВ «Оптимум Фактор» зверталося до господарського суду із заявою про заміну сторони (позивача) – ТзОВ «Львівські автобусні заводи» на його правонаступника – ТзОВ «Оптимум Фактор» у справі №914/3239/16.

Ухвалою суду від 09.01.2018р. (Суддя Крупник Р.В.) заяву задоволено частково, замінено сторону стягувача у наказі Господарського суду Львівської області №914/3239/16 від 16.03.2015р., Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» на його правонаступника – Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптимум Фактор», в частині права вимоги до Львівського комунального автотранспортного підприємства №1 про стягнення 524400,00 грн. інфляційних втрат та 175052,05 грн. 3% річних.

03.05.2018р. між ТОВ «Оптимум Фактор» (за договором - клієнт) та ТзОВ «Фінансова компанія «Амадеус» (за договором - фактор) було укладено договір факторингу №03052018/01.

Відповідно до п. 2.1. договору, за цим договором фактор передає в розпорядження клієнта, грошові кошти в розмірі суми фінансування, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до боржника.

Згідно п. 1.3 договору передбачено, що боржником являється Львівське комунальне автотранспортне підприємство № 1 (ідентифікаційний код за ), юридична особа, зареєстрована за законодавством України, адреса реєстрації: 79066, м. Львів, вул. Грунтова, 1-Б.

Відповідно до п. 1.4. договору факторингу сторони погодили, що право вимоги - право грошової вимоги клієнта до боржника по зобов’язанням по договору про закупівлю, строк платежу за яким настав, а також таких, які можуть виникнути в майбутньому на підставі умов договору про закупівлю та норм чинного законодавства, щодо погашення (сплати) заборгованості, а також сплати інших платежів (в тому числі, але не обмежуючись: неустойка (штрафи, пеня), інфляційні втрати, проценти за безпідставне користування чужими коштами тощо), які виникли та/або можуть виникнути в майбутньому на підставі договору про закупівлю.

Згідно п. 1.7. договору визначено, що судові рішення – рішення Господарського суду Львівської області, що набрали законної сили та не виконані на день укладення договору факторингу, за якими стягнуто грошові кошти з боржника на користь клієнта. В даному договорі судовими рішеннями є, зокрема рішення Господарського суду Львівської області від 27.02.2017р. по справі №914/3239/16.

У відповідності до п. 2.2 договору, згідно цього договору, загальна сума права вимоги, що передається за цим договором дорівнює сумі заборгованості боржника перед клієнтом, що підтверджені судовими рішеннями, по договорам про закупівлю на день набуття права вимоги фактором відповідно цього договору. Загальна сума заборгованості боржника перед клієнтом зазначається в додатку № 1 (Розрахунок заборгованості боржника), який є невід’ємною частиною цього договору.

Згідно додатку № 1 - Розрахунок заборгованості боржника, сторони погодили що станом на дату укладання договору факторингу № 03052018/01 від 03 травня 2018 року, заборгованість боржника - Львівського комунального автотранспортного підприємства № 1 перед клієнтом - Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптимум Фактор», що підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили становить, зокрема по рішенню Господарського суду Львівської області по справі № 914/3239/16 від 27.02.2017р.:

-          інфляційних витрат за договором № 18/11 від 18 листопада 2009 року в сумі 524 400,00 грн. (п’ятсот двадцять чотири тисячі чотириста гривень 00 копійок);

-           3% річних за договором № 18/11 від 18 листопада 2009 року в сумі 175 052,05 грн. (сто сімдесят п’ять тисяч п’ятдесят дві гривні 05 копійок);

-          судовий збір в сумі 10 488,84 грн. (десять тисяч чотириста вісімдесят вісім гривень 84 копійки);

А загалом - 709 913,89 грн. (сімсот дев’ять тисяч дев’ятсот тринадцять гривень 89 копійок). Судове рішення набрало законної сили 13 березня 2017 року.

Відповідно до п. 2.3. договору, сторони домовились, що сума фінансування (ціна договору) становить суму 19 200 000,00 грн. (дев’ятнадцять мільйонів двісті тисяч гривень 00 копійок). Оплата ціни договору (суми фінансування) проводиться в валюті України. Фактор зобов’язаний перерахувати кошти суму фінансування в день укладання цього договору.

Як передбачено п. 3.1. договору, сума фінансування (ціна договору), визначена в п. 2.3 цього договору, має бути сплачена фактором, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів, у валюті України (гривня) на рахунок клієнта: Банк одержувача: Публічне акціонерне товариство «Банк «СІЧ», МФО: 380816, код ЄДРПОУ банка одержувача: 37716841, рахунок: 5; одержувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТИМУМ ФАКТОР», код ЄДРПОУ одержувача: 37194782; призначення платежу: оплата по договору факторингу № 03052018/01 від 03 травня 2018 року.

Заявником долучено до матеріалів справи платіжне доручення №3 від 03.05.2018р. на суму 19 200 000, 00 грн., як доказ оплати ТзОВ «Фінансова компанія «Амадеус» вартості прав вимоги за договором факторингу №03052018/01 від 03.05.2018р. Однак, оригінал такого документу на вимогу суду заявником для огляду надано не було.

Згідно п. 2.4. договору, в день укладання цього договору та зарахування грошових коштів в сумі Суми фінансування на рахунок клієнта, зазначений в п. 3.1. цього договору, клієнт зобов’язаний передати фактору документацію за актом прийому - передачі, а також письмово повідомити боржника про перехід права вимоги до фактора. Оригінали документів, що підтверджують таке повідомлення є документацією, і мають бути передані фактору.

Заявником долучено до заяви про заміну сторони повідомлення №03052018/04 від 03.05.2018р., згідно якого ТзОВ «Оптимум Фактор» повідомляє Львівське комунальне автотранспортне підприємство №1 про відступлення новому кредитору - ТзОВ «Фінансова компанія «Амадеус» права вимоги за договорами про закупівлю товарів за державні кошти №17/12/10 від 14.12.2010р. та №18/11 від 18.11.20009р. Проте, на вимогу суду заявником не подано доказів отримання боржником вказаного повідомлення.

До матеріалів справи заявником долучено підписаний фактором та клієнтом акт приймання-передачі послуг фінансування згідно договору факторингу №03052018/01 від 03.05.2018р., згідно якого сторони засвідчили взаємне виконання зобов’язань по договору факторингу №03052018/01 від 03.05.2018р. та відсутність претензій по об’єму та якості наданих послуг.

ТзОВ «Фінансова компанія «Амадеус» посилаючись на вказані обставини, звернулось до господарського суду із заявою про заміну сторони правонаступником та просить суд замінити стягувача у наказі Господарського суду Львівської області №914/3239/16 від 16.03.2017р. – Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптимум Фактор» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амадеус» на підставі договору факторингу №03052018/01 від 03.05.2018р.

Відповідно до ч. 2 ст. 334 ГПК України, заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором.

У відповідності до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або

юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або фінансова установа, а також фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг встановлює Закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", відповідно до п. 11 ст. 4 якого, факторинг віднесено до фінансових послуг.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку.

На вимогу суду заявником не надано доказів реєстрації ТзОВ «Фінансова компанія «Амадеус» (фактора) як фінансової установи, яка має право здійснювати факторингові операції.

Предметом розгляду щодо встановлення обґрунтованості правонаступництва ТзОВ «Фінансова компанія «Амадеус» у даній справі є з'ясування підтвердженості та дійсності основного зобов'язання до боржника, а також факт наявності та підтвердженості правочину уступки (переходу) цього права до нового кредитора (Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного суду від 16.04.2018р. по справі №5023/1704/12).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Так згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

У відповідності до вимог ст. 1079 ЦК України, стороною договору факторингу, зокрема фактором, може бути фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Таким чином, не надавши суду доказів реєстрації ТзОВ «Фінансова компанія «Амадеус» як фінансової установи, заявник не підтвердив своєї правоздатності на укладення договору факторингу, а відтак не підтвердив дійсності договору факторингу №03052018/01 від 03.05.2018р. Крім того, суд звертає увагу, що на вимогу ухвали суду від 07.06.2018р. заявником не було подано оригіналів документів, долучених до заяви про заміну сторони, зокрема, оригіналу договору факторингу, а також доказів отримання боржником повідомлення про відступлення прав вимоги. За таких обставин, суд вважає заяву ТзОВ «Фінансова компанія «Амадеус» про заміну сторони стягувача не необґрунтованою та непідтвердженою належними та допустимими доказами передбаченими законом.

Згідно ст. 512 ЦК України, однією з підстав заміни кредитора у зобов'язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У відповідності до норм ст. 514 ЦК України та положень ст. 195 ГК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 09.01.2018р. (Суддя Крупник Р.В.) було замінено сторону стягувача у наказі Господарського суду Львівської області №914/3239/16 від 16.03.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» на його правонаступника – Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптимум Фактор», в частині права вимоги до Львівського комунального автотранспортного підприємства №1 про стягнення 524400,00 грн. інфляційних втрат та 175052,05 грн. 3% річних., без судового збору в розмірі 10488,84 грн.

Суд звертає увагу, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптимум Фактор» не набуло право вимоги до Львівського комунального автотранспортного підприємства №1 в частині суми судового збору в розмірі 10488,84 грн., а відтак вказане право вимоги не може передаватись за договором факторингу №03052018/01 від 03.05.2018р.

Враховуючи наведене, а також те, що заявником не подано належних доказів реєстрації ТзОВ «Фінансова компанія «Амадеус» як фінансової установи, суд дійшов висновку в задоволенні заяви ТзОВ «Фінансова компанія «Амадеус» про заміну сторони стягувача відмовити.

Проте, суд зазначає, що заявник не позбавлений права повторно звернутись до суду з заявою про заміну сторони, в порядку ст. 334 ГПК України.

Керуючись ст. 234, 334 ГПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амадеус» від 06.06.2018р. вх. №1530/18 про заміну сторони стягувача у справі № 914/3239/16 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя                                                                                 Мороз Н.В.