РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.06.2018Справа № 910/3601/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Бугаєнко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Комунального підприємства "Нововолинськтеплокомуненерго" Житлово-комунального об'єднання Нововолинської міської ради (45400, Волинська обл., м. Нововолинськ, вул. Св. Володимира, 3)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сав-Дістрибьюшн" (04119, м. Київ, вул. Дорожицька, буд. 1, пов. 6)

про стягнення 19 703,63 грн.

за участю представників:

від позивачів не з'явились
від відповідачаБаулін А.О.

В судовому засіданні 13.06.2018, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства "Нововолинськтеплокомуненерго" Житлово-комунального об'єднання Нововолинської міської ради з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сав-Дістрибьюшн" про стягнення 19 703,63 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в порушення умов укладеного між сторонами договору № 374 про надання послуг з централізованого опалення від 01.03.2016 та договору № 301-374 про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій (технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання) від 01.03.2016 відповідач належним чином не виконав своїх зобов'язань щодо своєчасної та повної оплати наданих послуг, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 19 703,63 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.04.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та запропоновано відповідачу у строк до п'ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали надати суду обґрунтований письмовий відзив на позовну заяву у порядку, передбаченому статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

19.04.2018 до Господарського суду м. Києва надійшов відзив, в якому відповідач зазначає, що останній користувався спірним приміщенням, по якому фактично отримував послуги від позивача на підставі договору суборенди № 0111-17/15 до 20.01.2017, проте з 20.01.2017 відповідач вказаним приміщенням не користується та надані послуги від позивача не отримує. Крім того, відповідач стверджує, що позивачем були надані послуги за договором № 374 від 01.03.2016 за період з жовтня 2016 року по 20 січня 2017 року, які визначені у актах, вказані послуги сплачені відповідачем у повному обсязі.

Крім того, відповідач просив суд проводити розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Разом з відзивом, відповідач подав до суду клопотання про залучення до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг", Товариство з обмеженою відповідальністю "КМ-Холдинг" в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору та заяву про забезпечення доказів у справі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.04.2018 у задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг", Товариства з обмеженою відповідальністю "КМ-Холдинг" в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору відмовлено, у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів у справі відмовлено, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи призначено на 16.05.2018.

03.05.2018 через загальний відділ діловодства надійшла відповідь на відзив, в якому позивач заперечує, що договори № 374 про надання послуг з централізованого опалення та № 301-374 про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій є діючими лише до 21.01.2017. Також, позивач не отримував від відповідача пропозиції щодо розірвання договору на підставі якого були нараховані зобов'язання в період лютого 2017 року.

16.05.2018 через загальний відділ діловодства надійшли заперечення на відповідь на відзив, з яких вбачається, що матеріали справи не містять доказів надсилання актів за адресою відповідача, а їх копії, які долучені до матеріалів справи, складені за відсутності підпису зі сторони позивача, що не доводять їх належне оформлення. Таким чином, відповідач вважає, що у матеріалах справи відсутні докази надання будь-яких послуг позивачем відповідачу за лютий 2018 року.

У судовому засіданні 16.05.2018, суд на місці вирішив оголосити перерву у судовому засіданні на 30.05.2018.

18.05.2018 та 29.05.2018 через загальний відділ діловодства суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача.

29.05.2018 до господарського суду надійшли заперечення, в яких позивач зазначає, що на виконання вказаних умов договору ним складались акти надання послуг та рахунки на їх оплату, що надсилались на адресу відповідача поштовим відправленням. Також, позивач звертає увагу, що акти та рахунки за листопад-грудень 2016 та січень 2017 року відповідач отримав та підписав, а докази додав до відзиву. Крім того, позивач вказує, що відповідачем систематично порушувався пункт 12.11. договору, відповідно до якого споживач зобов'язався щомісячно повертати на адресу виконавця належним чином оформлені акти здачі-прийняття робіт.

Судове засідання, яке призначене на 30.05.2018, не відбулось, а тому підготовче судове засідання підлягає повторному призначенню.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 30.05.2018 розгляд справи призначено на 13.06.2018.

05.06.2018 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшли письмові пояснення відповідача на заперечення позивача, відповідно до яких останній зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази направлення листів на адресу відповідача, а також відсутні належним чином оформлені акти, докази їх отримання відповідачем та погодження з боку сторін. Крім того, відповідач зауважує, що подання до суду копії актів, не підписаних відповідальними особами позивача, не можна ототожнювати з надсиланням відповідачу належним чином оформлених актів. Відповідач також заперечує щодо долученої до заперечень нечитабельної копії фіскального чеку, оскільки остання не була подана у встановлений законом строк і позивачем не було обґрунтовано причини їх неподання разом з позовною заявою.

11.06.2018 до господарського суду надійшло клопотання позивача, у якому останній підтримує позовні вимоги та просить суд розглядати справу без його участі.

У судове засідання, призначене на 13.06.2018, з'явився представник відповідача, який проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно із ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Таким чином, незважаючи на те, що позивач не з'явився у судове засідання, при цьому подав письмове клопотання про розгляд справи без його участі, справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

01 березня 2016 року між Комунальним підприємством Нововолинськтеплокомуненерго" Житлово-комунального об'єднання Нововолинської міської ради (надалі - позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сав-Дістрибьюшн" (надалі - відповідач, споживач) укладено договір 374 про надання послуг з централізованого опалення (надалі - договір).

Відповідно до п.п. 1, 2 договору виконавець зобов'язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення торгівельного залу за адресою: м. Нововолинськ, пр-т Перемоги, 2 опалювальною площею 511 м.кв., а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Тарифи на теплову енергію, відповідно до п. 4 договору, на момент укладення договору становлять (з ПДВ) - 1 643,87 грн./Гкал.

При зміні тарифів на теплову енергію та послуги центрального опалення виконавець зобов'язаний надавати споживачеві інформацію про затверджені тарифи у письмовій формі. Нові тарифи є обов'язковими для сторін з дня введення їх в дію (п. 14.12. договору).

Згідно з умовами п. 6 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 25 числа за поточний місяць щомісячно на протязі опалювального періоду.

Пунктами п. 14.4. та п. 14.10 встановлено, що виконавець зобов'язаний надавати споживачеві в установленому законом порядку інформацію про перелік послуг, їх вартість, загальну суму місячного платежу, структуру тарифів, нормативи (норми) споживання, режими надання послуг, їх споживчі властивості, якісні показники надання послуг, граничні строки усунення аварій або інших порушень порядку надання послуг; звільняти від плати за послуги у разі їх ненадання. Крім того, виконавець зобов'язаний щомісячно надавати споживачеві рахунок на оплату послуг централізованого опалення та протягом місяця, наступного за звітним, надавати споживачеві акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) (п.п. 14.13, 14.14 договору).

Відповідно до п. 27 договору цей договір діє в частині реалізації теплової енергії з 1 березня 2016 по 28 лютого 2021, а в частині проведення розрахунків за надані послуги - до повного погашення заборгованості.

З матеріалів справи також вбачається, що 01 березня 2016 року між сторонам був укладений договір №301-374 про надання послуг з утримання будинків та прибудинкової території (технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання) (надалі - договір № 301-374), предметом якого є забезпечення виконання виконавцем надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій (технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання), у будинку №2а, загальною площею 490,0 кв.м., за адресою: пр-т. Перемоги, м. Нововолинськ, Волинської області, а споживачем своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених договором (п.п. 1, 3 договору).

Згідно з п. 4 договору № 301-374 розмір щомісячної плати за надані послуги на момент укладення цього договору становлять 57,67 грн., в т.ч. ПДВ 9,61 грн. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Плата нараховується відповідно до затвердженого тарифу. Нові тарифи є обов'язковими для сторін з дати введення їх в дію.

Послуги оплачуються готівкою або в безготівковій формі на розрахунковий рахунок або в касу виконавця до 25 числа за поточний місяць щомісячно на протязі року. Споживач може застосувати авансові платежі (п. 5 договору № 301-374).

Цей договір укладається на 5 років і набирає чинності з 01.03.2016 (п. 18 договору № 301-374).

За доводами позивача, спір у справі виник внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної та повної оплати наданої в період з жовтня 2016 по лютий 2017 теплової енергії та послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, що стало підставою виникнення у відповідача заборгованості за договором № 374 у розмірі 16 131,68 грн. та за договором № 301-374 у розмірі 60,76 грн.

Відповідач заперечуючи проти позовних вимог зазначає, що оскільки ТОВ "Сав-Дістрибьюшн" на підставі договору суборенди №0111-17/15 від 01.11.2015 користувалось приміщенням до 21.01.2017 (акт приймання-передачі об'єкта суборенди від 20.01.2017 до договору суборенди), останнім в період з жовтня 2016 по січень 2017 здійснювалась повна оплата вартості фактично отриманих послуг за договором № 374 від 01.03.2016 та договором № 301-374 від 01.03.2016, про що свідчать підписані між сторонами акти наданих послуг, виставлені рахунки на оплату та банківські виписки по рахунку відповідача.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Укладені між сторонами договори за своєю правовою природою є договорами про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона - виконавець, зобов'язується за завданням другої сторони - замовника, надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов договору № 374 від 01.03.2016 позивачем в період з жовтня 2016 по лютий 2017 складались акти наданих послуг та виставлялись відповідні рахунки на оплату, а саме:

- рахунок на оплату послуг № 342 від 24.10.2016 на суму 1 111,24 грн. (акт надання послуг № 5044 від 31.10.2016);

- рахунок на оплату послуг № 780 від 28.11.2016 на суму 7 955,95 грн. (акт надання послуг № 6242 від 30.11.2016);

- рахунок на оплату послуг № 387 від 22.12.2016 на суму 10 561,74 грн. (акт надання послуг № 6586 від 30.12.2016);

- рахунок на оплату послуг № 344 від 27.01.2017 на суму 14 751,60 грн. (акт надання послуг № 328 від 31.01.2017)

- рахунок на оплату послуг №742 від 28.02.2017 на суму 13 877,52 грн. (акт надання послуг № 1437 від 28.02.2017).

Також, 29.03.2017 позивачем було виставлено рахунок на оплату № 744 від 29.03.2017 (акт надання послуг № 2226 від 31.03.2017) за отримання теплової енергії та послуг з обслуговування тепломереж за лютий 2017 у розмірі 2 254,15 грн. та березень 2017 у розмірі 3 394,39 грн.

Однак, приймаючи до уваги, що 01.03.2017 між позивачем та ФОП Кухарук Г.А. (споживач) був укладений новий Договір № 374 про надання послуг з централізованого опалення за адресою: м. Нововолинськ, пр-к. Перемоги, 2 а, загальною площею 520 кв.м., позивачем було виявлено допущену помилку та здійснено коригування зобов'язання відповідача за березень 2017 шляхом виключення суми у розмірі 3 394,39 грн., про що свідчить рахунок № 62 від 14.04.2017.

Судом також встановлено, що в період з жовтня 2016 по лютий 2017 позивачем виставлялись рахунки за договором № 301-374 від 01.03.2016, зокрема:

- рахунок на оплату послуг № 341 від 24.10.2016 на суму 60,76 грн. (акт надання послуг №5043 від 31.10.2016);

- рахунок на оплату послуг №122 від 21.12.2016 на суму 60,76 грн. (акт надання послуг №6370 від 30.12.2016);

- рахунок на оплату послуг №343 від 27.01.2017 на суму 60,76 грн. (акт надання послуг №327 від 31.01.2017);

- рахунок на оплату послуг № 741 від 28.02.2017 на суму 60,76 грн. (акт надання послуг № 1436 від 28.02.2017).

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Статтею 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено судом, оплата послуг за договором здійснюється щомісячно не пізніше 25 числа за поточний місяць (п. 6 договору, п. 5 договору № 301-374).

Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та пунктом 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 визначено обов'язок споживача своєчасно вносити платежі за послуги теплопостачання.

З доданих відповідачем до матеріалів справи банківських виписок вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Сав-Дістрибьюшн" на виконання умов договорі № 374 від 01.03.2016 та № 301-374 від 01.03.2016 було здійснено повну оплату рахунків позивача, які виставлялись останнім включно по січень 2017 року, в іншій частині наданих позивачем послуг, а саме за лютий 2017 року, відповідач оплати не здійснив, посилаючись на неотримання від позивача жодних рахунків на оплату чи актів наданих послуг, які б підтверджували їх надання, а також у зв'язку з поверненням орендарю ТОВ "Пакко Холдинг" 20.01.2017 приміщення за адресою: м. Нововолинськ, пр-к. Перемоги, 2 а, власником якого є ТОВ "КМ-Холдинг".

Так, частиною 2 ст. 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з п. 11.1. договору відповідач має право на отримання в установленому порядку інформації про перелік послуг, їх вартість, загальну суму місячного платежу.

Відповідно до п. 14.4. та п. 14.10 сторони встановили, що позивач зобов'язаний надавати відповідачу в установленому законом порядку інформацію про перелік послуг, їх вартість, загальну суму місячного платежу, структуру тарифів, нормативи (норми) споживання, режими надання послуг, їх споживчі властивості, якісні показники надання послуг, граничні строки усунення аварій або інших порушень порядку надання послуг; звільняти від плати за послуги у разі їх ненадання.

Крім того, за умовами договору позивач зобов'язаний щомісячно надавати відповідачу рахунок на оплату послуг централізованого опалення та протягом місяця, наступного за звітним, надавати відповідачу акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) (п.п. 14.13, 14.14 договору).

Вказані права та обов'язки сторін визначені також Правилами, які регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі- виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує послуги з централізованого опалення.

Пунктом 20 Правил встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Тобто, підставою здійснення розрахунків між споживачем та виконавцем є надання останнім відповідних актів надання послуг та рахунків на їх оплату.

Судом встановлено, що позивач в підтвердження наданих у лютому 2017 року послуг за договором № 374 від 01.03.2016 на суму 16 131,68 грн. та договором № 301-374 від 01.03.2016 на суму 60,76 грн. посилається на долучені до матеріалів справи акти надання послуг № 1437 від 28.02.2017, № 2226 від 31.03.2017, № 1436 від 28.02.2017 та рахунки на оплату послуг №742 від 28.02.2017, № 744 від 29.03.2017 (з урахуванням здійсненого коригування шляхом виставлення рахунку № 62 від 14.04.2017) та № 741 від 28.02.2017.

Однак, належних та достатніх доказів в підтвердження виконання позивачем умов п.п. 14.13, 14.14 договору щодо надання відповідачу вказаних рахунків на оплату послуг та актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) за лютий 2017 року матеріали справи не містять.

При цьому, надані позивачем до матеріалів справи копії реєстрів про отримання рахунків на оплату за теплову енергію та послуги обслуговування ВБС та по 2-х екземплярів актів надання послуг теплової енергії та обслуговування ВБС за лютий, березень 2017 року не приймаються судом до уваги, оскільки не містять жодних даних про отримання вказаних документів відповідачем, зокрема, відсутні відомості щодо дати вручення, посади, прізвища та підпису отримувача, а також та не підтверджують факт направлення їх на адресу відповідача.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Оскільки матеріали справи не містять, а позивачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження обставини на які він посилався, як на підставу своїх вимог, чи на спростування наведених вище висновків, суд на підставі наявних у матеріалах справи доказах та з урахуванням встановлених під час розгляду справи обставин, вважає заявлені позовні вимоги не доведеними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Отже, дійшовши висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення основного боргу у розмірі 16 192,44 грн., у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови в позові, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.06.2018

Суддя Пукшин Л.Г.