ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 25/054-12

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Пєсков В.Г., Погребняк В.Я.

за участі секретаря судового засідання Кононенко Н.Б.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг"

(Товариство з обмеженою відповідальністю "Неос Лізинг", генеральний директор Лазоренко І.В.)

відповідач-1 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Аляска ЛД",

представник не з'явився

відповідач-2 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрхарчопромкомплекс"

представник - Закрасняна Р.Р. (довіреність від 08.02.2018)

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхарчопромкомплекс"

на постанову Київського апеляційного господарського суду

від 27.11.2017

у складі колегії суддів: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Зубець Л.П.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг"

(Товариства з обмеженою відповідальністю "Неос Лізинг")

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аляска ЛД" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхарчопромкомплекс"

про стягнення 1 059 922, 23 грн.

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

1. 04.12.2017 через Київський апеляційний господарський суд Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрхарчопромкомплекс" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 у справі №25/054-12 в порядку статей 107, 109 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в редакції до 15.12.2017.

2. 11.12.2017 Київським апеляційним господарським судом надіслано касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхарчопромкомплекс" разом з матеріалами справи №25/054-12 Господарського суду Київської області на адресу Вищого господарського суду України.

3. 04.01.2018, на підставі частини 5 статті 31 та підпункту 6 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, справа №25/054-12 Господарського суду Київської області передана до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

4. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №25/054-12 було визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Пєсков В.Г., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2018

5. Ухвалою Верховного Суду від 06.04.2018 у складі колегії суддів: Катеринчук Л.Й., Пєсков В.Г., Погребняк В.Я. відкрито касаційне провадження у справі №25/054-12 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхарчопромкомплекс" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 та призначено її розгляд на 29.05.2018 о 10 год. 45 хв., в якому оголошено перерву до 31.05.2018 14 год. 30 хв.

6. Товариство з обмеженою відповідальністю "Неос Лізинг" подало відзив на касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхарчопромкомплекс".

7. На розгляд касаційного суду винесено проблему застосування норм матеріального права - статей 526, 554, 599 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 80 ГПК України в редакції чинній до 15.12.2017.

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Короткий зміст позовних вимог

8. Товариство з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг", яке перейменовано у Товариство з обмеженою відповідальністю "Неос Лізинг" (позивач) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аляска ЛД" (відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхарчопромкомплекс" (відповідач-2) про солідарне стягнення з відповідачів 1 059 922, 23 грн. заборгованості, з яких 972 344, 19 грн. основного боргу, 54 252, 59 грн. неустойки, 11 637, 53 грн. інфляційних втрат та 21 687, 92 грн. - 3% річних.

8.1. Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем-1 своїх зобов'язань за договором фінансового лізингу №1412L09/00 від 16.09.2009 та неналежним виконанням відповідачем-2 зобов'язань за договором поруки №1412L09/00/SUR від 19.08.2011, за умовами якого відповідач-2 поручився перед позивачем за виконання відповідачем-1 зазначеного договору фінансового лізингу. Позивач керувався положеннями статей 509, 526, 543, 553, 554, 559 ЦК України.

Короткий зміст рішення першої інстанції

9. 08.09.2017 рішенням Господарського суду Київської області у складі судді Горбасенка П.В. провадження у справі в частині вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг", яке перейменовано у Товариство з обмеженою відповідальністю "Неос Лізинг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аляска ЛД" про стягнення 972 344, 19 грн. основного боргу, 54 252, 59 грн. неустойки, 11 637, 53 грн. інфляційних втрат, 21 687, 92 грн. - 3% річних припинено; у задоволенні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг", яке перейменовано у Товариство з обмеженою відповідальністю "Неос Лізинг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхарчопромкомплекс" про стягнення 972 344, 19 грн. основного боргу, 54 252, 59 грн. неустойки, 11 637, 53 грн. інфляційних втрат, 21 687, 92 грн. - 3% річних відмовлено.

10. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що 16.09.2009 між Товариством з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг" (лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аляска ЛД" (лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу №1412L09/00, згідно з яким лізингодавець зобов'язався придбати предмет лізингу у власність від продавця (відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, передбачених в договір фінансового лізингу, зокрема, у Додатку №1 до договору фінансового лізингу) та передати предмет лізингу в користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, визначених договором, з урахуванням того, що продавець був обраний лізингоодержувачем, а лізингоодержувач зобов'язувався сплачувати лізингові платежі згідно умов договору.

11. 19.08.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг" (лізингодавець), Товариством з обмеженою відповідальністю "Аляска ЛД" (лізингоодержувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрхарчопромкомплекс" (поручитель) укладено договір поруки №1412L09/00/SUR, згідно з яким поручитель зобов'язався протягом 5 днів з дати першої вимоги сплатити лізингодавцю платежі за договором фінансового лізингу загальною сумою в гривневому еквіваленті до 506 868, 33 доларів США, що на день укладання договору становить 4 057 480, 98 грн.

12. Звертаючись до суду, позивач доводив неналежне виконання відповідачем-1 зобов'язань за договором фінансового лізингу №1412L09/00/SUR від 16.09.2009 (лізингоодержувачем) та відповідачем-2 (поручителем) за договором поруки №1412L09/00/SUR від 19.08.2011.

13. Суд першої інстанції встановив, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2015 у справі №910/11251/13, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.05.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 29.07.2015 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аляска ЛД" про банкрутство, затверджено реєстр вимог кредиторів у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Аляска ЛД" та повністю визнано вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аляска ЛД", в тому числі за договором фінансового лізингу №1412L09/00 від 16.09.2009.

14. Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 08.09.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Аляска ЛД" є припиненим за наслідком ліквідації у процедурі банкрутства.

15. Місцевий господарський суд дійшов висновку про припинення провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача-1 на користь позивача 972 344, 19 грн основного боргу, 54 252, 59 грн неустойки, 11 637, 3 грн інфляційних втрат та 21 687, 92 грн - 3% річних на підставі пункту 2 частини 1 статті 80 ГПК України, оскільки згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач-1 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Аляска ЛД" припинено 01.10.2014.

16. Також, позивач просив стягнути з відповідача-2 - 972 344, 19 грн основного боргу, 54 252, 59 грн неустойки, 11 637, 53 грн інфляційних втрат та 21 687, 92 грн. - 3% річних.

17. Керуючись приписами статей 546, 553, 554, 559 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що порука припиняється у разі припинення основного зобов'язання, припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом є підставою припинення поруки, оскільки внаслідок ліквідації відповідача-1 та виключення його з державного реєстру, припинилося зобов'язання за кредитним договором.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

18. Київським апеляційним господарськиим судом 27.11.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Неос Лізинг" задоволено; рішення Господарського суду Київської області від 08.09.2017 у справі №25/054-12 скасовано частково та викладено його резолютивну частину в такій редакції:

"Позовні вимоги задовольнити частково.

Провадження у справі в частині вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг", яке перейменовано у Товариство з обмеженою відповідальністю "Неос Лізинг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аляска ЛД" припинити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхарчопромкомплекс" (08623, Київська область, Васильківський р-н, смт Калинівка, вул. Залізнична, 49-Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Неос Лізинг" (04210, м. Київ, пр-т Героїв Сталінграду, 25-Б, ) 972 344 (дев'ятсот сімдесят дві тисячі триста сорок чотири) грн. 19 коп. основного боргу, 54 252 (п'ятидесят чотири тисячі двісті п'ятидесят дві) грн. 59 коп. неустойки, 11 637 (одинадцять тисяч шістсот тридцять сім) грн. 53 коп. інфляційних втрат, 21 687 (двадцять одну тисячу шістсот вісімдесят сім) грн. 92 коп. 3% річних, 21 200 (двадцять одну тисячу двісті) грн. 00 коп. судового збору за подання позовної заяви та 23 318 (двадцять три тисячі триста вісімнадцять) грн. 30 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду Київської області.".

19. Апеляційний господарський суд не погодився з висновком місцевого господарського суду про припинення зобов'язань відповідача-2 за договором поруки, зазначивши про таке:

-на виконання умов договору лізингу №1412L09/00/SUR від 16.09.2009, лізингодавець придбав в обраного лізингоодержувачем продавця визначений предмет лізингу та передав його у користування лізингоодержувачу, що підтверджується актами приймання-передачі від 29.10.2009, 27.04.2010 та фінальними актами приймання-передачі від 04.03.2010, 23.07.2010, що є доказом належного виконання лізингодавцем взятих на себе зобов'язань. У свою чергу, лізингоодержувач був зобов'язаний сплачувати за користування предметом лізингу лізингові платежі згідно з графіком платежів (додаток №2 до договору лізингу);

- лізингоодержувач (відповідач-1) не виконував грошові зобов'язання за договором лізингу належним чином, у зв'язку з чим утворилась заборгованість зі сплаті лізингових платежів за договором лізингу;

- виконання зобов'язань ТОВ "Аляска ЛД" за договором лізингу забезпечено порукою, пунктом 1.1 договору поруки №1412L09/00/SUR від 16.09.2009 поручитель (ТОВ "Укрхарчопромкомплекс"), як солідарний боржник, зобов'язався безвідклично та безумовно сплатити лізингодавцю за його першою вимогою всі необхідні платежі за договором фінансового лізингу загальною сумою в гривневому еквіваленті до 506 868, 33 доларів США, що на день підписання договору становить 4 057 480, 98 грн. та сплатити всі інші платежі, що належать до сплати лізингоодержувачем відповідно до умов договорів фінансового лізингу, в тій же сумі, валюті та в той же самий час, як це визначено в договорах фінансового лізингу;

- згідно з пунктом 1.2 договору поруки, поручитель зобов'язався сплатити платежі, зазначені в пункті 1.1 договору, якщо йому надіслана лізингодавцем письмова вимога впродовж 5 робочих днів з дати такої вимоги;

- позивачем було направлено ТОВ "Укрхарчопромкомплекс" вимогу (вих. №827) від 25.04.2012, якою повідомлено про те, що станом на 23.04.2012 заборгованість ТОВ "Аляска ЛД" зі сплати лізингових платежів становить 972 344, 25 грн., тому кредитор вимагає від поручителя протягом п'яти днів з дати отримання даної вимоги сплатити зазначену суму простроченої заборгованості;

- ТОВ "Укрхарчопромкомплекс" не виконало свої зобов'язання за договором поруки та не сплатило заборгованість ТОВ "Аляска ЛД" за договором лізингу в зазначений у вимозі строк, тому в травні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно з боржника та поручителя (ТОВ "Укрхарчопромкомплекс") боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат на суму 1 059 922, 23 грн., яка слухається судами по даний час;

- апеляційний суд прийняв до уваги те, що ухвалою Господарського суду Київської області від 18.03.2015 у справі №910/11251/13 ліквідовано ТОВ "Аляска ЛД" у зв'язку з визнанням його банкрутом, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено відповідний запис;

- суд апеляційної інстанції зазначив, що укладаючи договір поруки, поручитель приймає на себе всі ризики, пов'язані з невиконанням зобов'язання боржником, в тому числі й ті, що виникають внаслідок банкрутства боржника з його подальшим виключенням із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а тому припинення юридичної особи боржника у зобов'язанні не означає безумовного припинення зобов'язань поручителя, якщо кредитор звернувся до суду про стягнення грошової суми з поручителя до моменту припинення боржника і така справа перебуває у провадженні суду;

- зазначені висновки апеляційного суду ґрунтуються на застосуванні статей 526, 554, 599 ЦК України. Суд дійшов висновку висновку про те, що право на стягнення заборгованості з поручителя шляхом пред'явлення йому письмової вимоги, яка була ним отримана, та шляхом звернення до суду з позовом про стягнення відповідної заборгованості з поручителя реалізовано кредитором до ліквідації боржника, а звернувшись до суду з позовом про стягнення з боржника та поручителя заборгованості, позивач, як кредитор, реалізував своє право отримати задоволення своїх грошових вимог за рахунок особи, яка видала забезпечення, - поручителя і його право підлягає судовому захисту.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ В КАСАЦІЙНОМУ СУДІ

Доводи скаржника (відповідач-2 у справі)

20. Скаржник доводив, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку у даній справі та зазначав про неправильне тлумачення апеляційним судом поняття реалізації права на стягнення посилаючись, при цьому, на частину 5 статті 11 ЦК України, статті 559, 598, 609 ЦК України, зазначав про неправильне посилання суду на Постанову ВСУ від 25.11.2015 у справі №6-172цс15 як таку, що визначила застосування статті 559 ЦК України за інших обставин справи, які не є подібними з тими обставинами, що встановлені у даній справі.

Доводи інших учасників справи

21. Позивач у відзиві зазначив, що постанова апеляційного суду прийнята відповідно до вимог чинного законодавства, враховуючи всі фактичні обставини справи та в межах наданих суду повноважень.

НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

22. Цивільний кодекс України

Частина 2 статті 11 - підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 цієї статті).

Частина 1 статті 509 - зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Стаття 525 - одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Стаття 610 - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 611 - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору (пункт 1 частини 1 цієї статті).

Стаття 629 - договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 543 - у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Стаття 554 - у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частина 1 статті 559 - порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Частина 1 статті 598 - зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Стаття 599 - зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

23. Колегія суддів Верховного Суду вважає, що порушені у касаційній скарзі питання щодо правильності застосування норм матеріального права, а саме щодо застосування статей 553, 554, 559 ЦК України, можуть бути предметом касаційного розгляду.

А.2. Юридична оцінка доводів касаційної скарги, висновків суду апеляційної інстанції та мотиви відхилення доводів касаційної скарги

24. Системний аналіз положень статей 554, 559 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що поручитель, як солідарний відповідач перед кредитором, в повному обсязі виконує зобов'язання, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Припинення поруки означає, що припиняє існування зобов'язання поручителя перед кредитором, оскільки порука є акцесорним зобов'язанням.

Разом з тим, якщо кредитор звернувся до суду за захистом своїх прав з вимогою про солідарне стягнення до основного боржника та поручителя і в ході розгляду справи основний боржник, як юридична особа, припиняється, суд не може відмовити у захисті прав кредитора до поручителя з посиланням на припинення основного зобов'язання, оскільки на момент порушення позовного провадження таке зобов'язання існувало і порука не припинялась. Отже, в позивача виникло право на звернення з позовом до поручителя і відмова в судовому захисті відповідно до статей 15-16 ЦК України є незаконною, за винятком положень частин 2-5 статті 13 цього Кодексу. Обставин для застосування винятків відповідно до статті 13 ЦК України судами не встановлено.

25. Відтак, Суд погоджується з висновками апеляційного господарського суду у даній справі про задоволення позовних вимог до поручителя, оскільки право на стягнення заборгованості з поручителя шляхом пред'явлення йому письмової вимоги, яка була ним отримана, та шляхом звернення до суду з позовом про стягнення відповідної заборгованості з поручителя було реалізоване кредитором до ліквідації боржника.

26. Висновок апеляційного суду про те, що припинення основного зобов'язання внаслідок ліквідації юридичної особи-боржника за цим зобов'язанням не припиняє поруки, якщо кредитор реалізував своє право на стягнення заборгованості до припинення юридичної особи-боржника, узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у Постановах від 29.03.2017 у справі №6-2013цс16 та від 24.10.2011 у справі №3-107гс11. Суд не вбачає підстав для відступлення від зазначеної усталеної судової практики.

27. Доводи скаржника про те, що у позивача могло виникнути право на стягнення спірної суми до поручителя тільки за наслідком прийняття судового рішення, оскільки відповідно до частини 5 статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, Суд вважає необґрунтованими, так як нормами цивільного законодавства прямо передбачено як виникнення зобов'язань між кредитором та поручителем внаслідок укладення договору поруки (статті 553, 554 ЦК України), так їх припинення (стаття 559 ЦК України). Однак, обставини припинення основного зобов'язання за договором не завжди безумовно обмежують кредитора у його праві на захист своїх інтересів за вимогами до поручителя. Саме такий випадок має місце у даній справі.

28. В рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007, аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов'язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін.

Аналізуючи мотивацію постановлених судами рішень крізь призму статті 6 Конвенції та зазначеної практики ЄСПЛ, Суд зазначає про належне виконання покладеного на апеляційний суд обов'язку щодо мотивації прийнятої ним постанови, оскільки апеляційний суд приділив достатньо уваги обґрунтуванням щодо відхилення доводів скаржника, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушення принципів господарського судочинства при застосуванні норм процесуального права, продемонструвавши справедливий та однаковий підхід до заслуховування доводів сторін у даній справі, прийняв рішення з дотриманням справедливого балансу інтересів боржника, кредиторів та скаржника у даній справі.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

29. З огляду на зазначене, Суд дійшов висновку про необхідність залишення без задоволення касаційної скарги відповідача-2 та залишення без змін постанови Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 у справі №25/054-12 як такої, що прийнята з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В. Судові витрати

30. У зв'язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги та залишенням без змін судового рішення, прийнятого по суті спору, Суд покладає на відповідача-2 витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІI від 03.10.2017, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхарчопромкомплекс" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 у справі №25/054-12 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді В.Г. Пєсков

В.Я. Погребняк