РІШЕННЯ

18 червня 2018 року м. ТернопільСправа № 921/108/18
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

за участі секретаря судового засідання Ранецька Л.А.

розглянув матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001

до відповідача Державного підприємства "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу", вул. Вокзальна, буд. 4, м. Кременець, Тернопільська область, 47002

про стягнення коштів в загальній сумі 910 799, 73 грн

За участі представників:

Позивача: ОСОБА_1 - юрисконсульта, довіреність №14-63 від 14.04.2017

Відповідача: ОСОБА_2 - юрисконсульта, довіреність № 135 від 07.03.2018

В порядку ст. ст. 8, 222 Господарського процесуального кодексу України надалі ГПК України), здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Акорд.

Встановив:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", надалі - позивач, звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Державного підприємства "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу", надалі - відповідач, про стягнення трьох відсотків річних та пені в загальній сумі 910 799, 73 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору на купівлю-продаж природного газу № 16-218-Н від 30.12.2015, внаслідок чого у позивача виникло право на звернення до суду із даним позовом.

В підтвердження наведеного до матеріалів справи долучено: Договір на купівлю-продаж природного газу № 16-218-Н від 30.12.2015 та додаткові угоди до нього №1 від 31.01.2016, №2 від 29.02.2016, №3 від 02.03.2016, №4 від 31.03.2016, №5 від 30.04.2016 та №6 від 22.08.2016, акти приймання-передачі природного газу за період з січня по вересень місяць 2016 року (включно), розрахунок штрафних санкцій та 3% річних за Договором №16-218-Н від 30.12.2015, а також інші документи, належним чином засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 30.03.2018 позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 921/108/18; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 14:30 год. 23.04.2018; клопотання Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про його участь у призначеному на 14:30 год. 23.04.2018 судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено; доручено забезпечення проведення відеоконференції Господарському суду Київської області (вул. Комінтерну (ОСОБА_3), 16, м. Київ - 32, 01032).

В подальшому, ухвалами Господарського суду Тернопільської області від 23.04.2018 та від 15.05.2018 підготовче засідання було відкладено на 14:30 год. 15.05.2018, та, відповідно, на 15:45 год. 29.05.2018. Протокольною ухвалою суду від 29.05.2018 підготовче засідання було відкладено на 14:30 год. 18.06.2018. В порядку ч. 3 ст. 177 ГПК України, строк підготовчого провадження було продовжено на тридцять днів, про що судом постановлено відповідну ухвалу від 15.05.2018.

В підготовчому засіданні 18.06.2018, враховуючи вирішення усіх питань, зазначених у ч. 2 ст. 182 ГПК України, за письмовою згодою усіх учасників справи, судом закінчено підготовче судове засідання (закрито підготовче провадження) та розпочато розгляд справи по суті, про що постановлено відповідну протокольну ухвалу від 18.06.2018. В судовому засіданні 18.06.2018 суд розпочав розгляд справи по суті, з'ясував обставин справи, дослідив надані сторонами докази.

Присутній у судовому засіданні 18.06.2018 повноважний представник відповідача зазначив, що підприємство визнає факт належного та у встановлений строк виконання позивачем своїх зобовязань за Договором №16-218-Н від 30.12.2015 щодо передачі природного газу відповідачу для подальшої його реалізації населенню. Факт несвоєчасного виконання зобовязань по оплаті вартості отриманого протягом січня-вересня місяця 2016 року природного газу відповідачем теж не заперечується. Поряд із цим, відповідач просить суд врахувати, що ДП "Кременецьке УПРГ" частину боргу в сумі 48 255 842,87 грн було погашено на підставі спільних протокольних рішень, підписаних на підставі постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005, якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій. Вважає, що, підписавши спільні протокольні рішення, сторони, у тому числі і ПАТ "НАК "Нафтогаз України", змінили спосіб виконання частини зобовязань за Договором на купівлю-продаж природного газу №16-218-Н від 30.12.2015, порядок і строки проведення розрахунків за частину переданого відповідачу згідно зазначеного правочину природного газу та відмовилися від застосування штрафних та інших фінансових санкцій щодо цієї частини, передбачивши відповідальність за невиконання зобовязань за спільними протокольними рішеннями. Окрім того, стверджує, що частина вартості природного газу - на суму 3 485 494,70 грн оплачена відповідачем вчасно. Відтак правомірним, на думку відповідача, є нарахування пені та 3% річних на суму протермінової заборгованості в розмірі 2 911 711,61 грн, оскільки саме ця сума становить загальний розмір невчасно перерахованих позивачу готівкових коштів. Враховуючи наведене вище, вважає, що наданий позивачем розрахунок штрафних санкцій можна взяти до уваги за період липень-вересень 2016 р. в повному обсязі та за період січень-червень 2016 р. - частково, зокрема, зі зменшенням суми загальної заборгованості (виходячи із наявності спільних протокольних рішень).

Також, повідомив, що ДП "Кременецьке УПРГ" немає заперечень стосовно зазначених позивачем у позовній заяві обємів природного газу, отриманого від ПАТ "НАК" Нафтогаз України" у 2016 році, та відомостей щодо проведення відповідачем розрахунків (дат та сум) за отриманий відповідачем природний газ в рамках виконання Договору на купівлю-продаж природного газу №16-218-Н від 30.12.2015.

Окрім того, посилаючись на приписи ст. 551 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), ст. 233 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), просить взяти до уваги подану ним заяву за № 199 від 20.04.2018, яку він підтримує в повному обсязі, та згідно якої просить суд зменшити розмір штрафних санкцій до 10%. В обґрунтування вимог у вказаній заяві посилається, зокрема, на те, що ДП "Кременецьке УПРГ" засноване виключно на державній власності відповідно до наказу Міненерговугілля № 702 від 07.10.2014 та належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України. У відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №187 від 22.03.2017 на ДП "Кременецьке УПРГ" покладено спеціальні обовязки, як на субєкта ринку природного газу в частині забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу. Фінансово-економічна скрута підприємства не дасть можливості надалі в нормальному режимі проводити свою основну діяльність з постачання природного газу населенню, установам та організаціям, надання послуг з транспортування природного газу розподільними газопроводами споживачам всіх категорій, експлуатація систем газопостачання, газопроводів та споруд на них. Вказує, що у 2016 році була присутня значна дебіторська заборгованість споживачів з категорії "бюджетні організації" перед ДП "Кременецьке УПРГ". Лише за наслідками ведення позовної роботи у жовтні 2016 р. стягнуто із споживачів заборгованість у понад 1,5 млн. грн за природний газ, отриманий останнім у період січень-березень 2016 року. Наразі ініційовано позовну роботу по стягненню з бюджетних установ заборгованості за поставлений природний газ в розмірі більше 2,5 млн. грн. Із запровадженням в державі субсидій на відшкодування оплати наданих комунальних послуг споживачам із категорії "населення" частина (більше 80,49%) нарахованої до оплати суми за спожитий природний газ побутовими споживачами компенсовується підприємству у вигляді відповідного нарахування із державного бюджету. Дані кошти на основні рахунки підприємства не надходять, а згідно спільних протокольних рішень перераховуються на рахунки основних постачальників ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз". Споживачі природного газу, які не користуються субсидіями, протягом 2016 року та до жовтня 2017 року оплачували відповідні послуги з газопостачання на спеціальні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в АТ "Державний ощадний банк України". Згідно алгоритму розподілу коштів останні лише в незначній частині поступали на рахунок відповідача. З урахуванням розмірів розщеплень із спецрахунку та у звязку із діючою системою субсидіювання побутових споживачів лише у 2017 році ДП "Кременецьке УПРГ" від наданих послуг з газопостачання недоотримало 12 885 774,55 грн чистого прибутку.

Повноважний представник позивача в судовому засіданні 18.06.2018 позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та посилаючись на долучені до матеріалів справи докази. Стверджує, що розрахунок заявлених до стягнення сум здійснено Компанією у відповідності до умов укладеного між сторонам Договору, додаткових угод до нього та вимог чинного законодавства. Вважає, що відповідачем невірно витрактовано умови укладених між сторонами спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, оскільки жодним із них не передбачено, що його умови можуть застосовуватись до відносин, які виникли до його укладення та, відповідно, їх дія може розповсюджуватись на договірні відносини, які мали місце до їх підписання. Звертає увагу суду на те, що умови укладеного між сторонами правочину не містять жодних застережень щодо настання у відповідача обовязку оплатити спожитий природний газ виключно після надходження коштів з державного бюджету. Дії відповідача щодо несвоєчасної оплати вартості отриманого природного газу є порушенням вимог договору, тому, на думку позивача, є підстави для застосування відповідальності за умовами Договору та положеннями ст. 625 ЦК України. Окрім того, заперечив проти задоволення судом заяви відповідача про зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій з підстав, викладених у запереченнях на заяву відповідача від 20.04.2018 щодо зменшення пені (вх. №11940 від 05.06.2018). Зокрема, вважає, що нараховані штрафні санкції не є надмірно великими в порівнянні з невиконаним зобов'язанням за Договором купівлі продажу природного газу, а також те, що відповідач не надав суду належних доказів в обґрунтування свого клопотання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судових засіданнях доводи та пояснення повноважних представників позивача та відповідача, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне:

30 грудня 2015 року між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", надалі Продавець, з однієї сторони, та Державним підприємством Кременецьке управління з постачання та реалізації газу", надалі Покупець, з іншої сторони, укладено Договір на купівлю-продаж природного газу № 16-218-Н (надалі - Договір), згідно якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2016 році природний газ (далі газ), а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах Договору (п. 1.1 Договору).

П. 1.2 Договору передбачено, газ, що продається за цим Договором, використовується Покупцем виключно для подальшої реалізації побутовим споживачам.

П. 2.1 Договору сторони узгодили обсяг поставки газу з 01 січня 2016 року по 31 березня 2016 року.

Відповідно до п. 3.2, п. 3.3 Договору приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобовязується надати Продавцеві підписані та скріплені печаткою Покупця два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 13-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобовязується повернути Покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписаний акт є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами. У разі, якщо Покупець до 15 числа наступного за місяцем поставки газу не надає Продавцю акти приймання-передачі природного газу, обсяги фактичного використання у звітному місяці газу Продавцем документально не оформлюються.

Р. 5 Договору Сторони погодили, що ціни (граничні роздрібні ціни) на природний газ установлюється Кабінетом Міністрів України та вказали їх розмір (п. 5.1. Договору).

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін і діє в частині реалізації газу до 31 березня 2016 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 11.1 Договору).

Згідно п. 9.3 Договору строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 (пять) років.

Відповідно до п. 10.2 Договору усі зміни і доповнення до Договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими представниками Сторін.

Так, з метою узгодження вартості природного газу, обсягів його поставки, порядку проведення розрахунків між сторонами, порядку та умов передачі газу, строку дії Договору між сторонами у справі було укладено ОСОБА_4 угоди до нього: №1 від 31.01.2016, №2 від 29.02.2016, №3 від 02.03.2016, №4 від 31.03.2016, №5 від 30.04.2016 та №6 від 22.08.2016. Так, ОСОБА_4 угодою №4 від 31.03.2016 сторони, серед іншого, погодили обсяги поставки природного газу з 01 квітня 2016 року по 30 квітня 2016 року та передбачили, що остання набуває чинності з дати її підписання Сторонами і поширює свою дію на відносини, що фактично склалися між Сторонами з 01 квітня 2016 року.

ОСОБА_4 угодою №5 від 30.04.2016 Сторонами, серед іншого, погоджено обсяги поставки природного газу з 01 січня 2016 року по 30 вересня 2016 року та встановлено строк дії Договору в частині реалізації газу - до 30.09.2016 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення. Дана додаткова угода набуває чинності з дати її підписання Сторонами і поширює свою дію на відносини, що фактично склались між Сторонами з 01 травня 2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору позивач за період з січня місяця 2016 року по вересень місяць 2016 року (включно) передав, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 12 032,59 тис. куб. м на загальну суму 54 653 049 грн 18 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями підписаних повноважними представниками сторін актів приймання-передачі природного газу. Зокрема:

- газ, спожитий у січні місяці 2016 року, оформлений актом приймання-передачі від 31.01.2016 на суму 13 781 216,03 грн;

- газ, спожитий у лютому місяці 2016 року, оформлений актом приймання-передачі від 29.02.2016 на суму 12 632 512,62 грн;

- газ, спожитий у березні місяці 2016 року, оформлений актом приймання-передачі від 31.03.2016 на суму 13 107 093,61 грн;

- газ, спожитий у квітні місяці 2016 року, оформлений актом приймання-передачі від 30.04.2016 на суму 6 346 154,39 грн;

- газ, спожитий у травні місяці 2016 року, оформлений актами приймання-передачі від 31.05.2016 на суму 2 381 024,57 грн;

- газ, спожитий у червня місяці 2016 року, оформлений актом приймання-передачі від 30.06.2016 на суму 1 455 831,34 грн;

- газ, спожитий у липні місяці 2016 року, оформлений актом приймання-передачі від 31.07.2016 на суму 1 455 481,28 грн;

- газ, спожитий у жовтні серпні 2016 року, оформлений актом приймання-передачі від 31.08.2016 на суму 1 485 283,54 грн;

- газ, спожитий у вересні 2016 року, оформлений актом приймання-передачі від 30.09.2016 на суму 2 008 451,80 грн.

Обставини щодо отримання протягом січня-вересня 2016 року (включно) природного газу в наведених вище обсягах сторонами не заперечуються.

Згідно п. 6.1. Договору оплата планових обсягів газу здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 25-го числа, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного Сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць. Оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання Покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими постановою НКРЕКП. За наявності заборгованості за попередні періоди Покупець перераховує кошти з поточного рахунка на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Продавця. В платіжних дорученнях Покупець повинен обовязково зазначити номер договору, дату його підписання та призначення платежу. За наявності заборгованості Покупця за цим Договором Продавець зараховує кошти, що надійшли від Покупця, як погашення заборгованості за газ проставлений в минулі періоди по цьому Договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, що надійшли від Покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором. У разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору, Сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від Покупця, погашає вимоги Продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного Покупцем: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати Продавця, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; 3) у третю чергу погашається основна сума боргу (п. п. 6.2, 6.4-6.5 Договору).

ОСОБА_4 угодою №3 від 02.03.2016 сторони доповнили п. 6.1 Договору абзацом наступного змісту: "Сторони погодили, що з урахуванням п. 10.2 цього Договору укладення договору(ів) про організацію взаєморозрахунків, крім того, підписання Сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. №20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків, термінів та умов розрахунків за цим Договором, не звільняє Покупця від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобовязань за цим Договором, включаючи, але не обмежуючись обовязком Покупця сплатити на користь Продавця неустойку (штраф, пеню), платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України".

П. 3 даної ОСОБА_4 угоди сторони змінили редакцію п. 10.2 Договору та вказали, зокрема, що: "Усі зміни і доповнення до цього Договору оформлюються письмово в формі додаткової угоди або угоди про внесення змін до цього Договору та підписуються уповноваженими представниками Сторін, крім випадків, зазначених у пунктах 10.3, 10.4 цього Договору.

Сторони погодили, що зміни до цього Договору, викладені не в формі додаткової угоди або угоди про внесення змін до цього Договору, не можуть бути застосовані до відносин сторін за цим Договором.

Договір про організацію взаєморозрахунків не вносить змін до цього Договору та не може бути застосований до відносин за цим Договором без підписання Сторонами окремої додаткової угоди або угоди про внесення змін до цього Договору.

Будь-які спільні протокольні рішення, в тому числі спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, підписані Сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11 січня 2005 р., протоколи нарад, дво- та багатосторонніх зустрічей, листування між Сторонами не вносять змін до цього Договору, та не можуть бути застосовані до відносин за цим Договором без підписання Сторонами окремої додаткової угоди або угоди про внесення змін до цього Договору.

Дана додаткова угода складена у двох примірниках, по одному для кожної із Сторін, які мають однакову юридичну силу, набуває чинності з дати її підписання та скріплення печатками Сторін, поширює свою дію на відносини Сторін, що фактично склались з дати укладення цього Договору, і діє протягом дії Договору".

ОСОБА_4 угодою №4 від 31.03.2016 Сторони змінили редакцію п. 6.1 Договору та погодили, що: "оплата планових обсягів газу здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється Покупцем до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем реалізації газу".

22.08.2016 між Сторонами у справі було підписано ОСОБА_4 угоду №6 до Договору на купівлю-продаж природного газу від 30 грудня 2015 року №16-218-Н, згідно п. 1 якої ОСОБА_4 угоду №3 від 02.03.2016 до цього Договору визнано такою, що втратила чинність з 01 серпня 2016 року.

Також, ОСОБА_4 угодою №6 сторони доповнили п. 6.1 Договору абзацами три і чотири у наступній редакції: "Оплата вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій може проводитись за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. №20. Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. №20 не змінює строків та умов розрахунків за цим Договором".

ОСОБА_4 угода набуває чинності з дати її підписання Сторонами і діє з 01 серпня 2016 року.

Як стверджує позивач та вбачається з матеріалів справи, відповідач в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства свої зобов'язання по оплаті вартості отриманого за період січеньвересень місяць 2016 року (включно) природного газу виконував неналежним чином та з порушенням передбаченого умовами Договору терміну розрахунків. Зокрема, в повному обсязі вартість отриманого у січні місяці 2016 року природного газу підприємством оплачено 29.03.2016, вартість отриманого у лютому місяці 2016 року природного газу 15.04.2016, вартість отриманого у березні місяці 2016 року природного газу 27.04.2016, вартість отриманого у квітні місяці 2016 року природного газу 29.06.2016, вартість отриманого у травні місяці 2016 року природного газу 29.06.2016, вартість отриманого у червні місяці 2016 року природного газу 27.07.2016, вартість отриманого у липні 2016 року природного газу 28.09.2016, вартість отриманого у серпні місяці 2016 року природного газу 21.10.2016, вартість отриманого у вересні місяці 2016 року природного газу 31.10.2016 (сальдова відомість та операції по підприємству "Кременецьке УПРГ ДП" з 01.01.2016 по 31.10.2017 в матеріалах справи).

Наведені позивачем дані (дати та суми) щодо проведення відповідачем розрахунків, в т.ч. платежів за спільними протокольними рішеннями, за отриманий згідно Договору № 16-218-Н від 30.12.2015 природний газ, несвоєчасне проведення вказаних оплат підтвердив у судовому засіданні 18.06.2018 і повноважний представник відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

В силу приписів ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору на купівлю-продаж природного газу № 16-218-Н від 30.12.2015.

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до ДП "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу" про стягнення пені та 3% річних за неналежне виконання вказаного вище Договору.

Ст. 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст. 692 ЦК України).

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач виконав свій обов'язок щодо передачі у власність відповідачу природного газу згідно Договору №16-218-Н від 30.12.2015 в повному обсязі. Натомість відповідач свої зобов'язання з оплати вартості отриманого протягом січня - вересня місяця 2016 року (включно) природного газу виконав з порушенням встановленого Договором строку.

В силу приписів ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Ст. 209 ЦК України встановлено, що особа, яка не виконала зобовязання або виконала його неналежним чином несе майнову відповідальність на умовах, передбачених законом або договором.

Ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно вимог ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється в письмовій формі.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. ст. 546-551 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею, є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання і її розмір (ч. 2 ст. 551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В силу ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що пеня нараховується в розмірі, встановленому умовами договору, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який стягується пеня.

Окрім того, відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

П 7.2 р. 7 Договору сторони передбачили, що у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1 цього Договору він зобовязується сплатити Продавцю крім суми заборгованості пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

П. 2 ОСОБА_4 угоди №3 від 02.03.2016, яка, як вже зазначалось вище, поширює свою дію на відносини Сторін, що фактично склались з дати укладення Договору, Сторони доповнили ст. 7 "Відповідальність Сторін" Договору пунктом 7.7 в наступній редакції: "Сторони погодили, що з урахуванням п. 10.2 Договору укладення договору(ів) про організацію взаєморозрахунків, крім того, підписання Сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. №20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не звільняє Покупця від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобовязань за цим Договором, включаючи, але не обмежуючись обовязком Покупця сплатити на користь Продавця неустойку (штраф, пеню), платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю суму заборгованості, в тому числі на суму заборгованості, яка є предметом регулювання договором(ами) про організацію взаєморозрахунків та спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за природний газ, за весь час прострочення до повного погашення заборгованості за цим Договором".

ОСОБА_4 угодою №6 від 22.08.2016 (діє з 01.08.2016) Сторони змінили редакцію п. 7.2 Договору та передбачили, що: "У разі невиконання Покупцем пункту 6.1 цього Договору він зобовязується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі облікової ставки Національного банку від суми простроченого платежу за кожний день його прострочення. Нарахування пені не здійснюється Продавцем на суми оплат проведені Покупцем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. №20".

На підставі наведених норм чинного законодавства, умов Договору та ОСОБА_4 угод до нього, з врахуванням здійснених відповідачем оплат, в тому числі платежів за спільними протокольними рішеннями, позивачем за період з 25.02.2016 по 20.10.2016 нараховано та заявлено до стягнення пеню в загальній сумі 849 503,90 грн, з яких: 484 673,57 грн за зобовязаннями січня 2016 року за період з 25.02.2016 по 28.03.2016; 297 157,85 грн за зобовязаннями лютого 2016 року за період з 25.03.2016 по 14.04.2016; 786,19 грн за зобовязаннями березня 2016 року за період з 26.04.2016 по 26.04.2016; 56 666,59 грн за зобовязаннями квітня 2016 року за період з 26.05.2016 по 28.06.2016; 2 146,83 грн за зобовязаннями травня 2016 року за період з 28.06.2016 по 28.06.2016; 855,73 грн за зобовязаннями червня 2016 року за період з 26.07.2016 по 26.07.2016; 4 151,79 грн за зобовязаннями липня 2016 року за період з 26.08.2016 по 27.09.2016 та 3 065,37 грн за зобовязаннями серпня 2016 року за період з 27.09.2016 по 20.10.2016.

В п. 1.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань", з наступними змінами і доповненнями (надалі Постанова №14), зазначено, що господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. При цьому, в п. 1.9 Постанови №14 роз'яснено судам, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені. Якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну. Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов'язання визначено "по" або "включно", то останнім днем виконання такого зобов'язання буде саме цей день.

Суд, за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", в межах визначеного позивачем періоду, з врахуванням вартості переданого позивачем та отриманого відповідачем згідно наведених вище актів приймання-передачі природного газу, передбаченого умовами Договору терміну здійснення розрахунків та здійснених відповідачем оплат, в тому числі платежів за спільними протокольними рішеннями, провів перерахунок заявленої до стягнення суми пені, згідно якого нарахування останньої в загальній сумі 849 503 грн 90 коп. є правомірним (проведений судом перерахунок - в матеріалах справи).

Окрім того, ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної та повної оплати вартості поставленого природного газу, позивачем помісячно, з врахуванням сум поставок та передбачених умовами Договору термінів здійснення розрахунків, проведених відповідачем оплат, в тому числі платежів за спільними протокольними рішеннями, нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в загальній сумі 61 295 грн 83 коп.

З наданого позивачем розрахунку 3% річних вбачається, що останні нараховані за період з 25.02.2016 по 30.10.2016, зокрема: за газ переданий у січні місяці 2016 року згідно акту приймання - передачі від 31.01.2016 - за період з 25.02.2016 по 28.03.2016 в сумі 33 045,93 грн; за газ переданий у лютому місяці 2016 року згідно акту приймання - передачі від 29.02.2016 - за період з 25.03.2016 по 14.04.2016 в сумі 20 260,76 грн; за газ переданий у березні місяці 2016 року згідно акту приймання-передачі від 31.03.2016 за період з 26.04.2016 по 26.04.2016 в сумі 62,07 грн; за газ переданий у квітні місяці 2016 року згідно акту приймання-передачі від 30.04.2016 за період з 26.05.2016 по 28.06.2016 в сумі 4 736,82 грн; за газ переданий у травні місяці 2016 року згідно акту приймання-передачі від 31.05.2016 за період з 28.06.2016 по 28.06.2016 в сумі 195,17 грн; за газ переданий у червні місяці 2016 року згідно акту приймання-передачі від 30.06.2016 за період з 26.07.2016 по 26.07.2016 в сумі 77,79 грн; за газ переданий у липні місяці 2016 року згідно акту приймання-передачі від 31.07.2016 за період з 26.08.2016 по 27.09.2016 в сумі 1 377,87 грн; за газ переданий у серпні місяці 2016 року згідно акту приймання-передачі від 31.08.2016 за період з 26.09.2016 по 20.10.2016 в сумі 825,28 грн та за газ переданий у вересні місяці 2016 року згідно акту приймання-передачі від 30.09.2016 за період з 26.10.2016 по 30.10.2016 в сумі 714,14 грн.

Суд розглянув наданий позивачем розрахунок 3% річних та за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", з врахуванням вартості переданого позивачем та отриманого відповідачем згідно наведених вище актів приймання-передачі природного газу, передбаченого умовами Договору та ОСОБА_4 угод до нього терміну здійснення розрахунків, проведених відповідачем оплат, в тому числі платежів за спільними протокольними рішеннями, провів перерахунок заявленої до стягнення суми 3% річних.

Згідно проведеного судом перерахунку правомірними та такими, що підлягають до задоволення є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних в загальній сумі 61 295 грн 82 коп. Річні в сумі 0,01 грн заявлені позивачем до стягнення безпідставно (проведений судом перерахунок в матеріалах справи).

При цьому, суд вважає за доцільне зазначити, що за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, 3% річних входять до складу грошового зобов'язання.

(Судом враховано, що аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд України у постанові від 26 квітня 2017 у справі №918/329/16).

Щодо доводів відповідача про неправомірність проведених позивачем нарахувань сум пені та 3% річних на суми заборгованості, які були погашені за наслідками підписання спільних протокольних рішень за періоди січень-червень 2016 року, суд відзначає наступне:

Нормою ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Під час розгляду справи судом встановлено, що сторони, укладаючи Договір на купівлю-продаж природного газу №16-218-Н та ОСОБА_4 угоди до нього, виходили з принципів вільного волевиявлення, а дії сторін в частині приймання - передачі обумовленого Договором природного газу свідчать, що останній спрямований на реальне настання правових наслідків, які обумовлені ним.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Умовами укладеного Договору (п. 6.1), з врахуванням ОСОБА_4 угоди №4 від 31.03.2016, сторони чітко визначили для відповідача строк остаточного розрахунку за фактично отриманий ним природний газ.

ОСОБА_4 угодою №3 від 02.03.2016, яка поширювала свою дію на відносини сторін, що фактично склались з дати укладення Договору 30.12.2015 і діяла до 01.08.2016, сторони, в тому числі і відповідач, погодили, що спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ, які підписані відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005, не вносять змін до цього Договору та не можуть бути застосовані до відносин за цим Договором без підписання окремої додаткової угоди або угоди про внесення змін до цього Договору. Також, даною додатковою угодою сторони передбачили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ не звільняє Покупця від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобовязань за цим Договором, включаючи обовязок Покупця сплатити на користь Продавця неустойку (штраф, пеню), платежі відповідно до ст. 625 ЦК України, нараховані на всю суму заборгованості, в т.ч. на суму заборгованості, яка є предметом регулювання спільних протокольних рішень.

Окрім того, вказаною вище ОСОБА_4 угодою сторони встановили, що зміни до цього Договору, викладені не в формі додаткової угоди або угоди про внесення змін до цього Договору, не можуть бути застосовані до відносин сторін за цим Договором.

Відсутність підстав для нарахування пені на суми оплат проведені Покупцем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 передбачена сторонами лише у ОСОБА_4 угоді №6 від 22.08.2018, яка діє з 01.08.2016. При цьому, умовами останньої також погоджено, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до вказаної вище постанови не змінює строків та умов розрахунків за цим Договором.

В судовому засіданні встановлено, що: розрахунок заявлених до стягнення у даній справі сум позивачем проведено у відповідності та з дотриманням умов Договору №16-218-Н та ОСОБА_4 угод до нього; інших ОСОБА_4 угод або Угод про внесення змін до Договору №16-218-Н, які б змінювали погоджений сторонами у Договорі та зазначених вище ОСОБА_4 угодах порядок розрахунків, та підтверджували б правомірність доводів відповідача про безпідставність проведених позивачем нарахувань пені та 3% річних в період з січня по червень місяць 2016 року на суми оплат за спільними протокольними рішеннями між позивачем та відповідачем у справі не укладалось.

Таким чином, підписавши зазначені вище ОСОБА_4 угоди до Договору №16-218-Н, сторони, в т.ч. і відповідач, погодили, що грошові зобовязання в частині, яку компенсує держава за рахунок коштів державного бюджету регулюються саме положеннями укладеного правочину, а підписання спільних протокольних рішень не змінює характеру регулювання правових відносин.

З даних обставин доводи відповідача про те, що підписавши спільні протокольні рішення сторони змінили строки виконання боржником грошових зобовязань перед кредитором, які виникли на підставі Договору на купівлю-продаж природного газу №16-218-Н, на думку суду, є безпідставними.

Поряд з цим, предметом судового розгляду у даній справі є заява ДП "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу" за №199 від 20.04.2018 (вх. №10027 від 23.04.2018), підтримана його повноважним представником в судовому засіданні 18.06.2018, про зменшення на підставі ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України розміру штрафних санкцій до 10%.

Ч. 1 ст. 550 ЦК України встановлює загальне правило про те, що кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобов'язання, незалежно від того, виникли чи ні у зв'язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора.

Проте ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положеннями п. 1 ст. 233 ГК України також встановлено право суду на зменшення розміру санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку обставин, які мають істотне значення господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та/або штрафу.

Поряд із цим, зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки також в залежність і від співвідношення її розміру і збитків.

Слід зазначити, що поняття "значно" та "надмірно", при застосуванні частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України, є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. Правила ч. 3 ст. 551 ЦК України та статті 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов'язання боржником.

У постанові пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" також визначено, що: "вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо".

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що:

- ДП "Кременецьке УПРГ" засноване виключно на державній власності та належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України;

- основним видом діяльності підприємства є розподілення природного газу споживачам, основною категорією яких є населення та бюджетні установи й організації;

- відповідач вживав необхідні та залежні від нього заходи для недопущення зростання заборгованості за Договором на купівлю-продаж природного газу №16-218-Н від 30.12.2015 та виконав свої зобов'язання згідно з договором, сплативши в повному обсязі вартість отриманого газу, що свідчить про добросовісне відношення відповідача до виконання своїх договірних зобов'язань;

- термін прострочки виконання зобовязань по оплаті вартості прийнятого ДП "Кременецьке УПРГ" згідно Договору №16-218-Н від 30.12.2015 природного газу не є значним;

- відповідно до умов Договору №16-218-Н від 30.12.2015 відповідач отримував природний газ від позивача виключно для подальшої реалізації побутовим споживачам, а не для власних потреб;

- розрахунки за переданий позивачем на підставі Договору №16-028-В від 30.12.2015 природний газ проводились відповідно до вимог чинного законодавства, відповідач був позбавлений можливості вплинути на встановлений законодавством порядок розрахунків;

- позивач застосував до відповідача також таку міру відповідальності, як стягнення 3% річних, які є платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником, що не передбачено умовами договору, однак передбачено нормами чинного законодавства;

- предметом судового розгляду є стягнення штрафних санкцій та передбачених ст. 625 ЦК України нарахувань, що, в свою чергу, не є основним доходом ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" і не може впливати на його господарську діяльність.

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ст. 3 ЦК України).

Беручи до уваги наведене, дотримуючись принципу збалансованості інтересів сторін, зважаючи на те, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" є стратегічним підприємством державного сектора економіки, 100% акцій якого належить державі, розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру заявлених до стягнення сум штрафних санкцій, оцінивши надані сторонами докази, зважаючи на те, що пеня - це фінансова санкція, спрямована на спонукання сторони, винної у порушенні зобов'язання, до його виконання та дотримання в подальшому, а не засіб безпідставного збагачення, суд прийшов до висновку про винятковість даного випадку та вважає за доцільне скористатися повноваженнями, наданими йому чинним законодавством, а саме: ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України, та зменшити розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій (пені) до 50 % від правомірно нарахованих - 849 503 грн 90 коп та стягнути з ДП "Кременецьке УПРГ" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 424 751 грн 95 коп. пені за неналежне виконання умов Договору.

(Судом враховано, що аналогічну правову позицію викладено і у постанові Верховного Суду № 911/3165/16 від 25.01.2018).

Ст. 83 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Пунктом 4.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" визначено, що у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

У відповідності до вимог ст. ст. 123, 129 ч. 1 п. 2 ГПК України витрати по сплаті судового збору (без врахування зменшеної судом в порядку ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України суми пені) в сумі 13 662 грн 00 коп. покладаються на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 73-79, 86, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України, господарський суд ,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу", вул. Вокзальна, буд. 4, м. Кременець, Тернопільська область, ідентифікаційний код 39460902, на користь Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, ідентифікаційний код 20077720:

- 424 751 грн 95 коп. - пені;

- 61 295 грн 82 коп. 3% річних;

- 13 662 грн - в повернення сплаченого позивачем судового збору.

3. В задоволенні решти частини позову - відмовити.

4. Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст. 241 ГПК України).

Позивач: Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, ідентифікаційний код 20077720

Відповідач: Державне підприємство "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу", вул. Вокзальна, буд. 4, м. Кременець, Тернопільська область, ідентифікаційний код 39460902

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обовязки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному ст.ст. 256-257 ГПК України, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23.06.2018

Суддя І.М. Гирила