ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"07" червня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/593/18
Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.
при секретарі судового засідання Мукієнко Д.С.,
За участю представників сторін:
від позивача: Онищенко Л.В. за довіреністю
від відповідача: Теплицький М.І. за довіреністю
розглянувши справу №916/593/18 за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Миколаєва до приватного підприємства "Артек-Союз" про зобов`язання укласти додаткову угоду
ВСТАНОВИВ:
Квартирно-експлуатаційний відділ міста Миколаєва по Одеській області звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Миколаєва в якому просить суд:
1. Зобов`язати приватне підприємство «Артек-Союз» (адреса, код) укласти з Квартирно- експлуатаційним відділом м. Миколаїв (адреса, код) додаткову угоду №1 від 25.12.2017р. до договору №240 про надання послуг з теплопостачання, що споживаються в процесі надання послуг з харчування (КЕКВ 2271) від 05.12.2017 р., відповідно до запропонованого позивачем проекту:
ДОДАТКОВА УГОДА № 1
до Договору № 240 про надання послуг з теплопостачання, що споживаються в процесі
надання послуг з харчування (КЕКВ 2271) від 05.12.2017 року
м. Миколаїв « 25 » грудня 2017 р.
Квартирно-експлуатаційний відділ м. Миколаїв, що здійснює діяльність на підставі Положення (далі - Сторона 1) в особі начальника Марцохи Олександра Юрійовича з одного боку та Приватне підприємство «Артек-Союз», що здійснює діяльність на підставі Статуту (далі - Сторона 2) в особі директора Сердюка Олександра Васильовича з другого боку, (далі - Сторони), уклали цю додаткову угоду до Договору №240 про надання послуг з теплопостачання, що споживаються в процесі надання послуг з харчування (КЕКВ 2271) від 05.12.2017 р. (далі - Договір) про наступне:
Керуючись Порядком формування тарифів на теплову енергію її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869, та п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», на підставі звернення начальника КЕВ м. Миколаїв, рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1009 від 11.12.2017 р. було затверджено тарифи на теплову енергію, що виробляється котельними КЕВ м. Миколаїв протягом опалювального періоду, в зв`язку з чим Сторони дійшли згоди щодо необхідності внесення наступних змін в Договір:
Підпункт 2.3.2 пункту 2.3 викласти в наступній редакції: «Здійснювати оплату вартості за спожиту теплову енергію, згідно встановленої рішенням Виконкому ММР №1009 від 11.12.2017 р. тарифу на теплову енергію для інших споживачів - 1 659, 25 грн./Гкал та розрахунків планового використання тепла на опалення будівель (Додаток 1), по кожній військовій частині окремо.»
Внести зміни в п.6.1 Договору, виклавши його в наступній редакції: «Облік теплової енергії, спожитої Стороною 2, здійснюється згідно засобів обліку. У разі відсутності засобів обліку обсяг та розрахунок здійснюється шляхом помноження планового використання тепла на опалення за відповідний місяць (Додаток 1) на вартість 1 Гкал теплової енергії (тариф, встановлений на теплову енергію для інших споживачів), та подальшим складанням отриманих по кожній військовій частині результатів для отримання повної оплати наданих послуг по теплопостачанню по всім військовим частинам.
Приклад. Для в/ч А 1080 і розрахунок у грудні повинен виглядати наступним чином:
(планове використання тепла на опалення у грудні - Додаток 1) *1 659,35 грн. (вартість 1 Гкал) = (Вартість витрат на постачання теплової енергії до приміщень військової частини А 1080, наданих Стороні 2 у позичку МО України, що підлягає сплаті Стороною 2)»
Пункт 6.7 Договору викласти в наступній редакції: «Сторона 1 надає Стороні 2 теплову енергію за тарифами, встановленими рішенням Виконкому Миколаївської міської ради №1009 від 11.12.2017р.
Внести наступні зміни до п.6.8 Договору: «Зміна вартості 1 Гкал, в разі збільшення тарифу на теплову енергію для інших споживачів, узгоджується Сторонами додатковою угодою.
В розділі 11 Договору пункт 2 виключити.
Всі інші положення Договору, які не врегульовані цією Додатковою угодою залишаються без змін та Сторони підтверджують за ними свої зобов`язання.
Ця Додаткова угода складена на українській мові у двох автентичних примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із Сторін.
КЕВ м. МиколаївПП Артек-Союз
Пр. Миру, 62-аВул. Бреуса, 26/2
МФО 820172МФО 322540
Начальник КЕВ м. Миколаїв п/п-к О.Ю. МарцохаДиректор О.В. Сердюк
2. Визначити, що в рішенні суду, що Додаткова угода №1 від 25.12.2017р. до договору №240 про надання послуг з теплопостачання, що споживаються в процесі надання послуг з харчування (КЕКВ 2271) від 05.12.2017р., набирає чинності з 25.12.2017р.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним:
05.12.2017р. між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Миколаїв та Приватним підприємством Артек-Союз було укладено договір №240 про надання послуг з теплопостачання, що споживаються в процесі надання послуг з харчування (КЕКВ 2271), відповідно до умов якого КЕВ м. Миколаїв забезпечує ПП Артек-Союз тепловою енергією для опалення приміщень, які використовуються контрагентом в процесі надання послуг з харчування особовому складу військових частин Збройних Сил України.
Підпунктом 2.2.2 пункту 2.2 розділу 2 передбачено, що КЕВ м. Миколаїв зобов`язується своєчасно забезпечувати тепловою енергією протягом дії Договору, прийняті ПП Артек-Союз за договорами позички нерухомого військового майна від 07.04.2017 р., об`єкти харчування, що задіяні у наданні послуг згідно із Договором №286/2/17/13 від 31.03.2017р. про закупівлю харчування (послуги щодо забезпечення 3 харчуванням, харчовими продуктами особового складу військових частин та військових навчальних закладів Збройних Сил України, інших осіб, які згідно з законодавством мають право на забезпечення харчуванням у стаціонарних та польових умовах у тому числі годування штатних тварин) (далі - Договір про закупівлю харчування), дотримуючись норм споживання та технічних правил користування.
При цьому ПП Артек-Союз зобов`язується в свою чергу здійснювати оплату вартості за спожиту теплову енергію згідно встановленої вартості 1 Гкал (Додаток 2) та розрахунків планового використання тепла на опалення будівель (Додаток 1), по кожній військовій частині окремо (п.2.3.2 Договору).
Умовами Договору, викладеними в п.6.7 встановлено, що КЕВ м. Миколаїв надає ПП Артек-Союз теплову енергію за тарифами, згідно вартості 1 Гкал, встановленій у Додатку 2.
При цьому п.6.8 встановлено, що зміна вартості 1 Гкал, вказаної у Додатку 2, у зв`язку зі збільшенням вартості його складових, узгоджується Сторонами додатковою угодою.
Розділом 7 Договору визначено, що у випадку виникнення спорів або розбіжностей Сторони зобов`язуються вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультацій, у разі їх не вирішення - відповідно до чинного законодавства України. Сторона, яка прийняла рішення про зміну або розірвання Договору, повинна надіслати відповідну письмову пропозицію другій Стороні. Сторона, яка одержала таку письмову пропозицію про внесення змін у Договір або його розірвання зобов`язана протягом 20 днів від дати отримання, письмово повідомити другу Сторону про своє рішення. Сторони зобов`язані докласти максимальних зусиль для вирішення спорів у досудовому порядку, в тому числі шляхом проведення переговорів, пошуку взаємоприйнятних рішень, залучення професійних експертів, продовження строків врегулювання розбіжностей, внесення змін в умови Договору тощо. У разі, коли Сторони не досягай згоди щодо внесення змін у Договір або його розірвання чи у разі неодержання відповіді в установлений строк з урахуванням поштового обігу, заінтересована Сторона може звернутися до суду. Якщо судовим рішенням у Договір внесено зміни або його розірвано, він вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності відповідного рішення, якщо інше не встановлено рішенням суду, (п.7.1.-7.4.)
Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1009 від 11.12.2017р. Про тарифи на теплову енергію, що виробляється котельнями КЕВ м. Миколаїв, та послуги теплопостачання було затверджено тариф на теплову енергію для ряду споживачів, яким КЕВ м. Миколаїв надає комунальні послуги з теплопостачання протягом опалювального періоду, зокрема для споживачів, які не відносяться до категорії мешканці житлових будинків та категорії житлові будинки, встановлений тариф 1 659,35 грн.

На підставі викладеного КЕВ м. Миколаїв було розроблено додаткову угоду №1 від 25.12.2017 р. до договору №240 про надання послуг з теплопостачання, що споживаються в процесі надання послуг з харчування (КЕКВ 2271) від 05.12.2017р., якою внесено зміни вряд наступних умов договору:

- Підпункт 2.3.2 пункту 2.3 викладено в наступній редакції: Здійснювати оплату вартості за спожиту теплову енергію, згідно встановленої рішенням Виконкому ММР №1009 від 11.12.2017р. тарифу на теплову енергію для інших споживачів - 1 659, 25 грн./Екал та розрахунків планового використання тепла на опалення будівель (Додаток 1), по кожній військовій частині окремо.

- Пункт 6.1 Договору, викладено його в наступній редакції: Облік теплової енергії, спожитої Стороною 2, здійснюється згідно засобів обліку. У разі відсутності засобів обліку обсяг та розрахунок здійснюється шляхом помноження планового використання тепла на опалення за відповідний місяць (Додаток 1) на вартість 1 Гкал теплової енергії (тариф, встановлений на теплову енергію для інших споживачів), та подальшим складанням отриманих по кожній військовій частині результатів для отримання повної оплати наданих послуг по теплопостачанню по всім військовим частинам.

- Пункт 6.7 Договору викладено в наступній редакції: Сторона 1 надає Стороні 2 теплову енергію за тарифами, встановленими рішенням Виконкому Миколаївської міської ради №1009 від 11.12.2017 р.

- Пункт 6.8 Договору: Зміна вартості 1 Гкал, в разі збільшення тарифу на теплову енергію для інших споживачів, узгоджується Сторонами додатковою угодою.

- В розділі 11 Договору пункт 2 виключити.

Вказана Додаткова угода №1 від 25.12.2017р. була направлена на адресу контрагента супровідним листом вих.№38 від 03.01.2018р. рекомендованим листом та була отримана контрагентом, підтвердженням чого є лист ПП Артек-Союз від 31.01.2018р. (вих. №029), в якому останні посилаються на значне підвищення тарифу на теплову енергію за умовами додаткової угоди №1 від 25.12.2017р. та на те, що попередній тариф повністю влаштовував контрагента, а тому не потребує ніяких змін.

Таким, чином станом на 31.01.2018р. ПП Артек-Союз фактично відмовився від підписання запропонованої КЕВ м. Миколаїв додаткової угоди до Договору №240 від 05.12.2017р., однак при цьому продовжував споживати теплову енергію.

З метою виконання умов розділу 7 Договору №240 від 05.12.2017 р., яким передбачено, що всі розбіжності та спори вирішуються сторонами шляхом ведення переговорів та лише за недосягненням згоди щодо вирішуваних питань, шляхом звернення до суду, КЕВ м. Миколаїв було направлено ПП Артек-Союз лист від 16.02.2018 р. за вих. 528, з роз`ясненням своєї правової позиції та свого права на зміну тарифу, на підставі норм чинного законодавства.

Однак, станом на момент написання вказаної позовної заяви додаткова угода №1 від 25.12.2017р. до договору №240 про надання послуг з теплопостачання, що споживаються в процесі надання послуг з харчування (КЕКВ 2271) від 05.12.2017р. ПП Артек-Союз не підписана, та більше того, контрагентом повернуті всі рахунки КЕВ м. Миколаїв, виписані на підставі нового тарифу, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1009 від 11.12.2017 р. з відмовою їх оплачувати.

Так, рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1009 від 11.12.2017 р. Про тарифи на теплову енергію, що виробляється котельнями КЕВ м. Миколаїв, та послуги теплопостачання було затверджено тариф на теплову енергію для ряду споживачів, яким КЕВ м. Миколаїв надає комунальні послуги з теплопостачання протягом опалювального періоду, зокрема для споживачів, які не відносяться до категорії мешканці житлових будинків та категорії житлові будинки, встановлений тариф 1 659,35 грн.

Вказаний тариф розрахований на підставі Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011р.

Після спливу, встановленого законом двадцятиденного терміну розгляду проекту договору, ПП Артек-Союз не було надано до КЕВ м. Миколаїв протоколу розбіжностей зі своїми пропозиціями щодо конкретних умов договору та не повернув примірник договору підписаний та скріплений печаткою, позивач був змушений звернутись до суду із даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2018р., позовну заяву Квартирно-експлуатаційного відділу міста Миколаєва було передано на розгляд судді Господарському суду Одеської області Цісельського О.В.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.04.2018р., позовну заяву Квартирно-експлуатаційного відділу міста Миколаєва прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі за правилами загального позовного провадження.15.05.2018р. Квартирно-експлуатаційний відділ міста Миколаєва звернувся до суду із заявою (вх.№2450/18), згідно якої просить суд:

1. Зобов`язати Приватне підприємство «Артек-Союз» укласти з Квартирно- експлуатаційним відділом м. Миколаїв додаткову угоду №1 від 25.12.2017 р. до договору №240 про надання послуг з теплопостачання, що споживаються в процесі надання послуг з харчування (КЕКВ 2271) від 05.12.2017 р., відповідно до запропонованого позивачем проекту:

ДОДАТКОВА УГОДА № 1
до Договору № 240 про надання послуг з теплопостачання, що споживаються в процесі надання послуг з харчування (КЕКВ 2271) від 05.12.2017 року
м. Миколаїв « 25 » грудня 2017 р.
Квартирно-експлуатаційний відділ м. Миколаїв, що здійснює діяльність на підставі Положення (далі - Сторона 1) в особі начальника Марцохи Олександра Юрійовича з одного боку та Приватне підприємство «Артек-Союз», що здійснює діяльність на підставі Статуту (далі - Сторона 2) в особі директора Сердюка Олександра Васильовича з другого боку, (далі - Сторони), уклали цю додаткову угоду до Договору №240 про надання послуг з теплопостачання, що споживаються в процесі надання послуг з харчування (КЕКВ 2271) від 05.12.2017 р. (далі - Договір) про наступне:

Керуючись Порядком формування тарифів на теплову енергію її виробництво, 4 транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869, та п.2 ч.І ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», на підставі звернення начальника КЕВ м. Миколаїв, рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1009 від 11.12.2017 р. було затверджено тарифи на теплову енергію, що виробляється котельними КЕВ м. Миколаїв протягом опалювального періоду, в зв`язку з чим Сторони дійшли згоди щодо необхідності внесення наступних змін в Договір:

1. Підпункт 2.3.2 пункту 2.3 викласти в наступній редакції: «Здійснювати оплату вартості за спожиту теплову енергію, згідно встановленої рішенням Виконкому ММР №1009 від 11.12.2017 р. тарифу на теплову енергію для інших споживачів - 1 659,35 грн./Гкал та розрахунків планового використання тепла на опалення будівель (Додаток 1), по кожній військовій частині окремо.»

2. Внести зміни в п.6.1 Договору, виклавши його в наступній редакції: «Облік теплової енергії, спожитої Стороною 2, здійснюється згідно засобів обліку. У разі відсутності засобів обліку обсяг та розрахунок здійснюється шляхом помноження планового використання тепла на опалення за відповідний місяць (Додаток 1) на вартість 1 Гкал теплової енергії (тариф, встановлений на теплову енергію для інших споживачів), та подальшим складанням отриманих по кожній військовій частині результатів для отримання повної оплати наданих послуг по теплопостачанню по всім військовим частинам.

Приклад. Для в/ч А 1080 і розрахунок у грудні повинен виглядати наступним чином: (планове використання тепла на опалення у грудні - Додаток 1) хі 659,35 грн. (вартість 1 Гкал) = (Вартість витрат на постачання теплової енергії до приміщень військової частини А 1080, наданих Стороні 2 у позичку МО України, що підлягає сплаті Стороною 2)»

3. Пункт 6.7 Договору викласти в наступній редакції: «Сторона 1 надає Стороні 2 теплову енергію за тарифами, встановленими рішенням Виконкому Миколаївської міської ради №1009 від 11.12.2017 р.

4. Внести наступні зміни до п.6.8 Договору: «Зміна вартості 1 Гкал, в разі збільшення тарифу на теплову енергію для інших споживачів, узгоджується Сторонами додатковою угодою.

5. В розділі 11 Договору пункт 2 виключити.

6. Всі інші положення Договору, які не врегульовані цією Додатковою угодою залишаються без змін та Сторони підтверджують за ними свої зобов`язання.

7. Ця Додаткова угода складена на українській мові у двох автентичних примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із Сторін.

Сторона 1Сторона 2
КЕВ м. МиколаївПП Артек-Союз
54056, м. Миколаїв65017, м. Одеса
Пр. Миру, 62-аВул. Бреуса, 26/2
р/р0339 в ДКСУ м. Київр/р НОМЕР_1 в Одеському відділені АТ Комерційний індустріальний Банк м. Одеса
МФО 820172МФО 322540
Код Код

Начальник КЕВ м. Миколаїв п/п-к О.Ю. МарцохаДиректор О.В. Сердюк

2. Визначити в рішенні суду, що Додаткова угода №1 від 25.12.2017 р. до договору №240 про надання послуг з теплопостачання, що споживаються в процесі надання послуг з харчування (КЕКВ 2271) від 05.12.2017 р., набирає чинності з 25.12.2017 р.

Оскільки зазначена заява позивача про зміну предмету позову, не суперечить приписам чинного ГПК України, її прийнято судом до розгляду.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечує та просить суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, з підстав визначених у відзиві на позов (№)

За таких обставин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків:

Частиною 1 ст.1 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
У відповідності до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Стаття 12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
Частина 1 ст.626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Приписи ст.638 ЦК України передбачають, що Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як зазначено в ч.1 ст.641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Частинами 1 та 2 ст.642 ЦК України встановлено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Зі змісту ч.3 та ч.4 ст.181 ГК України вбачається, сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Приписи ст.187 ГК України визначають, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Крім того, приписи ч.ч.3, 4, 5 ст.188 ГК України закріплюють, що сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Статтею 10 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» передбачено, що тарифи на комунальні послуги суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих планованих витрат на їх виробництво з урахуванням планованого прибутку.

Статтею 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво без відповідного відшкодування не допускається і може бути оскаржено в суді.

Статтею 20 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що тарифи на теплову енергію повинні враховувати повну собівартість теплової енергії і забезпечувати рівень рентабельності не нижче граничного рівня рентабельності, встановленого Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово- комунального господарства.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у випадках, встановлених законодавством, регулювання діяльності суб`єктів природних монополій може здійснюватися органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Відповідно до статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Так, керуючись вимогами законів України «Про природні монополії», «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», «Про питну воду та питне водопостачання», та відповідно до визначених Положенням про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженим Указом Президента України від 10 вересня 2014 року № 715 (далі - Положення), завдань, НКРЕКП, зокрема, встановлює тарифи на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, комунальні послуги для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється НКРЕКП.

В свою чергу, питання провадження господарської діяльності у сфері теплопостачання та централізованого водопостачання та водовідведення регулюються Ліцензійними умовами провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії), транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії, централізованого водопостачання та водовідведення, затвердженими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, від 10.08.2012 № 276, № 277, № 278 та 279 відповідно, (далі - Ліцензійні умови), якими встановлено організаційні, кваліфікаційні, технологічні та спеціальні (особливі) вимоги провадження зазначених видів господарської діяльності.

Отже, НКРЕКП встановлює тарифи на теплову енергію, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води та централізоване водопостачання та водовідведення для суб`єктів природних монополій, ліцензування діяльності яких здійснюється НКРЕКП (у разі якщо суб`єкт господарювання здійснює (або має намір здійснювати) діяльність з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії, а також з централізованого водопостачання та водовідведення в обсягах, що перевищує рівень, визначений Ліцензійними умовами), а органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на теплову енергію і на зазначені послуги підприємствам, які не підпадають під державне регулювання НКРЕКП (вказана позиція викладена в офіційних листах НКРЕКП щодо звернень органів місцевого самоврядування з питань формування тарифів).

Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
В цих нормах передбачається певна низка заходів, за допомогою яких потерпіла особа забезпечує реалізацію права на захист свого порушеного права чи інтересу, які в сукупності своїй утворюють відповідний правовий механізм захисту прав особи, який міститься в кожній галузі права.

Офіційне тлумачення поняття інтересу, який підлягає захисту, надано в Рішенні Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року №1-10/2004, яким визначено, що охоронюваний законом інтерес треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Умовами ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У п.145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того,

Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст.13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування.

Зміст зобов`язань за ст.13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією.

Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Іншими словами, у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

З підстав того, що після спливу двадцятиденного строку, встановленого для розгляду проекту договору, відповідачем не було надано позивачу, ані протоколу розбіжностей із наданням своїх пропозицій, ані примірнику додаткової угоди №1, що була надіслана на узгодження та підписання, за переконанням суду, КЕВ м. Миколаєва правомірно звернулось до суду із даними позовом про зобов`язання укласти додаткову угоду.

Проте, суд зазначає, що позовна вимога позивача щодо визначення в рішенні суду, що Додаткова угода №1 від 25.12.2017 р. до договору №240 про надання послуг з теплопостачання, що споживаються в процесі надання послуг з харчування (КЕКВ 2271) від 05.12.2017 р., набирає чинності з 25.12.2017 р. задоволенню судом не підлягає, з огляду на наступне:

Частина 3 ст.653 ЦК України визначає, що у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.
Крім того, суд звертає увагу сторін на те, що рішення господарського суду з переддоговірного спору (про спонукання до укладення договору), є обов`язковим для сторін та породжує правові наслідки, у тому числі й можливість вжиття заходів господарсько-правової відповідальності за неналежне виконання договору, у зв`язку з чим, Додаткова угода №1 від 25.12.2017 р. до договору №240 про надання послуг з теплопостачання, що споживаються в процесі надання послуг з харчування (КЕКВ 2271) від 05.12.2017 р. набере чинності з моменту набрання рішенням суду у даній справі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем, у встановленому законом порядку, позовні вимоги позивача не спростовано.
Суд звертає увагу сторін, що згідно п.п.33, 34 рішення Європейського суду з прав людини у справі Сєрков проти України встановлюють, що дію «законів». Більше того, верховенство права, один з основоположних принципів демократичного суспільства, притаманне всім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності та не було свавільним (див. рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v.) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999).

Ведучи мову про «закон», стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції (див. рішення у справі Шпачек s.r.o. проти Чеської Республіки (Љpacek s.r.o. v.Czech Republic), заява № 26449/95, п. 54, від 9 листопада 1999 року). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві.

Вона також відсилає до якості такого законодавства, вимагаючи, щоб воно було доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним у застосуванні (див. рішення у справі Беєлер проти Італії (Beyeler v.), [ВП], заява № 33202/96, п. 109, ECHR 2000-I).

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору, а саме 1762,00 грн.

Керуючись ст.ст.13, 74, 79, 129, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов`язати приватне підприємство «Артек-Союз» (адреса, код) укласти з Квартирно- експлуатаційним відділом м. Миколаїв (адреса, код) додаткову угоду №1 від 25.12.2017 р. до договору №240 про надання послуг з теплопостачання, що споживаються в процесі надання послуг з харчування (КЕКВ 2271) від 05.12.2017 р., відповідно до запропонованого позивачем проекту:

ДОДАТКОВА УГОДА № 1
до Договору № 240 про надання послуг з теплопостачання, що споживаються в процесі

надання послуг з харчування (КЕКВ 2271) від 05.12.2017 року
м. Миколаїв « 25 » грудня 2017 р.
Квартирно-експлуатаційний відділ м. Миколаїв, що здійснює діяльність на підставі Положення (далі - Сторона 1) в особі начальника Марцохи Олександра Юрійовича з одного боку та Приватне підприємство «Артек-Союз», що здійснює діяльність на підставі Статуту (далі - Сторона 2) в особі директора Сердюка Олександра Васильовича з другого боку, (далі - Сторони), уклали цю додаткову угоду до Договору №240 про надання послуг з теплопостачання, що споживаються в процесі надання послуг з харчування (КЕКВ 2271) від 05.12.2017 р. (далі - Договір) про наступне:

Керуючись Порядком формування тарифів на теплову енергію її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869, та п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», на підставі звернення начальника КЕВ м. Миколаїв, рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1009 від 11.12.2017 р. було затверджено тарифи на теплову енергію, що виробляється котельними КЕВ м. Миколаїв протягом опалювального періоду, в зв`язку з чим Сторони дійшли згоди щодо необхідності внесення наступних змін в Договір:

Підпункт 2.3.2 пункту 2.3 викласти в наступній редакції: «Здійснювати оплату вартості за спожиту теплову енергію, згідно встановленої рішенням Виконкому ММР №1009 від 11.12.2017 р. тарифу на теплову енергію для інших споживачів - 1 659, 35 грн./Гкал та розрахунків планового використання тепла на опалення будівель (Додаток 1), по кожній військовій частині окремо.»

Внести зміни в п.6.1 Договору, виклавши його в наступній редакції: «Облік теплової енергії, спожитої Стороною 2, здійснюється згідно засобів обліку. У разі відсутності засобів обліку обсяг та розрахунок здійснюється шляхом помноження планового використання тепла на опалення за відповідний місяць (Додаток 1) на вартість 1 Гкал теплової енергії (тариф, встановлений на теплову енергію для інших споживачів), та подальшим складанням отриманих по кожній військовій частині результатів для отримання повної оплати наданих послуг по теплопостачанню по всім військовим частинам.

Приклад. Для в/ч А 1080 і розрахунок у грудні повинен виглядати наступним чином:

(планове використання тепла на опалення у грудні - Додаток 1) Х 1 659,35 грн. (вартість 1 Гкал) = (Вартість витрат на постачання теплової енергії до приміщень військової частини А 1080, наданих Стороні 2 у позичку МО України, що підлягає сплаті Стороною 2)»

Пункт 6.7 Договору викласти в наступній редакції: «Сторона 1 надає Стороні 2 теплову енергію за тарифами, встановленими рішенням Виконкому Миколаївської міської ради №1009 від 11.12.2017р.

Внести наступні зміни до п.6.8 Договору: «Зміна вартості 1 Гкал, в разі збільшення тарифу на теплову енергію для інших споживачів, узгоджується Сторонами додатковою угодою.

В розділі 11 Договору пункт 2 виключити.

Всі інші положення Договору, які не врегульовані цією Додатковою угодою залишаються без змін та Сторони підтверджують за ними свої зобов`язання.

Ця Додаткова угода складена на українській мові у двох автентичних примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із Сторін.

Сторона 1Сторона 2
КЕВ м. МиколаївПП Артек-Союз
54056, м. Миколаїв65017, м. Одеса
Пр. Миру, 62-аВул. Бреуса, 26/2
р/р0339 в ДКСУ м. Київр/р НОМЕР_1 в Одеському відділені АТ Комерційний індустріальний Банк м. Одеса
МФО 820172МФО 322540
Код Код

Начальник КЕВ м. Миколаїв п/п-к О.Ю. МарцохаДиректор О.В. Сердюк

3. Стягнути з приватного підприємства "Артек-Союз" (вул. Бреуса, буд.№26/2, м. Одеса, 65017, код ЄДРЮОФОПГФ 30741489) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу міста Миколаєва (пр-т Миру, буд. №62-А, м. Миколаїв, 54056, код ЄДРЮОФОГПФ 08029523) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 762,00 грн.

4. В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України.
Повний текст рішення складено 14 червня 2018 р.

Суддя О.В. Цісельський