ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2018м. ДніпроСправа № 904/861/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко Н.Е. за участю секретаря судового засідання Качур Н.О.,

у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕТАФАРМ", м.Львів

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛТІМА", м. Дніпро

про стягнення заборгованості 125 872,63 грн.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕТАФАРМ" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛТІМА" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 125 872,63 грн.

Ухвалою суду від 07.03.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 03.04.2018.

Ухвалою суду від 03.04.2018 відкладено підготовче судове засідання на 24.04.2018.

24.04.2018 судове засідання не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Петренко Н.Е. на лікарняному.

Ухвалою суду від 02.05.2018 продовжено строк проведення підготовчого провадження по 05.06.2018, підготовче судове засідання призначено на 17.05.2018.

Ухвалою суду від 17.05.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 05.06.2018.

05.06.2018 у судове засідання повноважні представники сторін не зявилися.

При цьому відповідач неодноразово повідомлявся судом про час, дату та місце розгляду справи, на адресу відповідача, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, судом направлялися ухвали суду, однак поверталися у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Таким чином, відповідач був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив, жодного клопотання до суду не надав.

У звязку з цим згідно до ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється за відсутності представників сторін.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що між позивачем (постачальником) та відповідачем (покупцем) було укладено договір поставки товару № 215-Д/16 від 19.08.2016 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору постачальник зобов'язується передати Покупцеві, а Покупець зобов'язується приймати і оплачувати товар в терміни, визначені цим Договором. Асортимент, одиниця виміру і вартість товару, що постачається, визначаються видатковими накладними, які являються невід'ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 2.3. Договору, Покупець здійснює оплату за товар Постачальника щомісячно за попередній місяць, по факту реалізації. На протязі 10 календарних днів після закінчення розрахункового періоду Покупець зобов'язаний надати Постачальнику звіт про продаж товару за розрахунковий період. Покупець зобов'язується оплатити проданий товар згідно наданого звіту протягом 5 (п'яти) банківських днів.

У разі не надання звіту про продаж товару згідно п. 2.3. Договору Постачальник на власний розсуд має право:

- призупинити відвантаження товару Покупцю (п.2.3.1. Договору);

- виставити рахунок на основі даних про відвантаження товару в розрахунковому періоді та вимагати здійснити повний розрахунок за поставлений товар протягом 3-х банківських днів з дати виставлення вимоги Покупцю про повну оплату за весь отриманий товар (п. 2.3.2. Договору);

- вимагати повернути нереалізований товар (п.2.3.3. Договору).

Позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 458 923,16 грн., а відповідачем сплачено за поставлений товар лише 335 750,21 грн.

У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань згідно п. 2.3 Договору у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 123 172,95 грн.

Позивачем була направлена претензія № 226 від 17.01.2018 на фізичну адресу відповідача (лист отримано відповідачем, що підтверджено копією повідомлення про вручення) та юридичну адресу відповідача (лист повернувся у зв'язку із закінченням встановленого строку зберігання). Але станом на день розгляду справи грошові кошти на поточний рахунок позивача не надійшли. Ніякого повідомлення про результати розгляду претензії від відповідача не надходило.

Відповідно до пункту 3.4 Договору позивачем нараховано відповідачу пеню за невиконання зобов'язань за Договором у розмірі 2 699,68 гривень.

Відповідач наданим йому правом на судовий захист не скористався, відзиву на позов не надав, позовні вимоги не спростував.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як передбачено ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору.

Як передбачено статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Положеннями ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Господарським судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між сторонами укладено Договір поставки товару № 215-Д/16 від 19.08.2016 (а.с.12-15).

Відповідно до п. 1.1. Договору постачальник зобов'язується передати Покупцеві, а Покупець зобов'язується приймати і оплачувати товар в терміни, визначені цим Договором. Асортимент, одиниця виміру і вартість товару, що постачається, визначаються видатковими накладними, які являються невід'ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 2.3. Договору Покупець здійснює оплату за товар Постачальника щомісячно за попередній місяць, надалі по тексту розрахунковий період, по факту реалізації. На протязі 10 календарних днів після закінчення розрахункового періоду, Покупець зобов'язаний надати Постачальнику звіт про продаж товару за розрахунковий період. Покупець зобов'язується оплатити проданий товар згідно наданого звіту протягом 5 (п'яти) банківських днів.

У разі не надання звіту про продаж товару згідно п. 2.3. Договору Постачальник на власний розсуд має право:

- призупинити відвантаження товару Покупцю (п.2.3.1. Договору);

- виставити рахунок на основі даних про відвантаження товару в розрахунковому періоді та вимагати здійснити повний розрахунок за поставлений товар протягом 3-х банківських днів з дати виставлення вимоги Покупцю про повну оплату за весь отриманий товар (п. 2.3.2. Договору);

- вимагати повернути нереалізований товар (п.2.3.3. Договору).

Відповідно до наданих позивачем видаткових накладних, позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 131 149,10 грн.(а.с.23-59).

Згідно накладних на повернення № ВН-0001174 від 27.12.2017, № ВН-0001173 від 27.12.2017, № ВН-0001172 від 27.12.2017, № ВН-0001170 від 27.12.2017, № ВН-0001168 від 27.12.2017, № ВН-0001166 від 27.12.2017 відповідачем було повернуто позивачу товар на загальну суму 8 749,12 грн.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар складає 131149,10 грн - 8 749,12 грн. = 122 399,98 грн.

Таким чином, суд вважає доведеним факт невиконання відповідачем зобов'язань згідно п. 2.3 Договору на суму саме 122 399,98 грн.

Наданий позивачем акт звірки взаєморозрахунків між сторонами за 19.08.2016 -22.02.2018 суд не бере до уваги, оскільки останній не підписаний представником відповідача, а тому не є належним та допустимим доказом у справі.

Також позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню.

Як передбачає ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, пеня є штрафною санкцією у вигляді грошової суми, яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Як встановлено пунктом 7.2. Договору, у разі протермінування оплати товару Постачальник в односторонньому порядку нараховує на суму боргу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен календарний день протермінування оплати товару.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 2 699,68 гривень.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок та визнано вірною суму пені у розмірі 2 682,74 грн.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 123 172,95 грн. та пені в сумі 2 699,68 грн. підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 122 399,98 грн. заборгованості та 2 682,74 грн. пені.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 124, 129, 233, 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕТАФАРМ" (, 79069, м. Львів, вул. Шевченка, 313) до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛТІМА" (, 49005, АДРЕСА_1) про стягнення заборгованості у розмірі 125 872,63 гривень, яка складається з таких сум: заборгованість за Договором у сумі 123 172,95 грн., пеня - 2699,68 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛТІМА" (, 49005, АДРЕСА_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕТАФАРМ" (, 79069, м. Львів, вул. Шевченка, 313) заборгованість за договором у розмірі 122 399,98 (сто двадцять дві тисячі триста дев'яносто дев'ять гривень 98 коп.) грн., пені у розмірі 2 682,74 (дві тисячі шістсот вісімдесят дві гривні 74 коп.) грн. та судовий збір у розмірі 2 029,04 (дві тисячі двадцять девять гривень 04 коп.) гривень.

В іншій частині - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 15.06.2018

Суддя ОСОБА_1