ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2018 року Справа № 915/355/18

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Алексєєва А.П.,

при секретарі судового засідання Степановій І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю “Підприємство матеріально-технічного забезпечення “Інженерний центр “Реагент”, 49041, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Трудових Резервів, 6 (),

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю “ІМПЕРІЯ-АГРО”, 54003, м. Миколаїв, вул. Велика Морська, 143 (),

поштова адреса: 25011, м. Кропивницький, а/с 5,

про: стягнення 383454,48 грн.,

представники сторін у судове засідання не з’явились

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Підприємство матеріально-технічного забезпечення “Інженерний центр “Реагент” звернулось до господарського суду Миколаївської області із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю “ІМПЕРІЯ-АГРО” про стягнення 383454,48 грн., з яких:

- 311000,00 грн. – основна заборгованість за договором купівлі-продажу № ДП 1/18 від 30.01.2018 року,

- 37320,00 грн. – пеня,

- 31100,00 грн. – штраф,

- 3421,00 грн. – інфляційні втрати,

- 613,48 грн. – 3% річних.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається в тому числі на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу № ДП 1/18 від 30.01.2018 року в частині своєчасної оплати за поставлений товар.

Ухвалою суду від 27.04.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 25.05.2018 року.

25.05.2018 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.06.2018 року.

Позивач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, 25.05.2018 року від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

15.06.2018 року судом підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

30.01.2018 року між позивачем, як продавцем та відповідачем, як покупцем був укладений договір купівлі-продажу № ДП 1/18 (далі – Договір), відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов’язується передати у власність покупця товар згідно специфікацій, які є невід’ємною частиною даного Договору, а відповідач зобов’язується прийняти і оплатити його на умовах даного Договору (а.с. 11-13).

Відповідно до п. 2.1 Договору ціна на товар вказана у специфікаціях, які є невід’ємною частиною даного Договору.

Відповідно до п. 2.3 Договору відповідач зобов’язаний здійснити оплату шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача у розмірі та на умовах, вказаних у специфікаціях, які є невід’ємною частиною даного Договору.

Відповідно до п. 3.2 Договору постачання товару здійснюється партіями протягом строку дії Договору. Конкретні об’єми постачання погоджуються сторонами шляхом зазначення у специфікаціях, які є невід’ємною частиною даного Договору.

Відповідно до п. 3.5 Договору на кожну партію товару позивач надає відповідачу податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умов відносно реєстрації у порядку, визначеному законодавством України, електронного підпису уповноваженої платником особи, і зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 3.6 Договору право власності на товар за даним Договором переходить від позивача до відповідача у момент отримання товару та супроводжуючих його документів.

Відповідно до п. 9.2 Договору він набуває чинності з дня його підписання повноважними представниками сторін та діє до 31.12.2020 року.

30.01.2018 року сторонами була підписана специфікація № 1 до Договору (далі – Специфікація № 1), відповідно до якої сторони погодили поставку товару - Магній сульфат 7-водний кількістю 108000 кг, загальною вартістю 777600,00 грн. з ПДВ (а.с. 31).

Відповідно до п. 3 Специфікації № 1 строк поставки товару – березень 2018 року.

Відповідно до п. 4 Специфікації № 1 умови та строки оплати:

- передплата 20% протягом 5 к.д. після підписання специфікації;

- 40% протягом 30 к.д. після підписання специфікації;

- 20% протягом 60 к.д. після підписання специфікації;

- 20% вартості товару, визначеної у відповідній видатковій накладній, сплачується відповідачем протягом п’яти банківських днів з дати реєстрації позивачем податкових накладних у Єдиному державному реєстрі податкових накладних на всю вартість поставленого товару і повідомлення про це позивачем відповідача.

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 776520,00 грн., що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною № 1030 від 07.03.2018 року (а.с. 14).

Зазначене також підтверджується податковими накладними від 31.01.2018 року № 698, від 27.02.2018 року № 800, від 07.03.2018 року № 206, остання реєстрація позивачем в Єдиному державному реєстрі податкових накладних була здійснена 19.03.2018 року (а.с. 33-38).

Отже, відповідно до умов специфікації № 1 строк оплати - до 26.03.2018 року включно.

За поставлений товар відповідач у період з 31.01.2018 року по 22.03.2018 року розрахувався частково в сумі 465520,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями та банківськими виписками (а.с. 15-29).

Заборгованість в сумі 311000,00 грн. (776520,00 - 465520,00) залишилась несплаченою.

На підставі ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов’язання, яке в силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи викладене, вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості за договором купівлі-продажу № ДП 1/18 від 30.01.2018 року в сумі 311000,00 грн. є обґрунтованою.

Щодо вимоги про стягнення пені в сумі 37320,00 грн. та штрафу в сумі 31100,00 грн. слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 6.2 Договору у випадку прострочення виконання грошових зобов’язань відповідач повинен сплатити позивачу пеню у розмірі 0,5 % від суми простроченого зобов’язання за кожний день прострочення виконання. За прострочення оплати понад 10 днів відповідач сплачує покупцю додатковий штраф у розмірі 10% від вартості простроченого грошового зобов’язання.

Позивачем нараховано пеню на суму заборгованості за період з 27.03.2018 року по 19.04.2018 року (24 дні) в сумі 37320,00 грн. (311000,00 грн. х 0,5% х 24)

Крім того, позивачем нараховано штраф в сумі 31100,00 грн.

Розрахунок наявний у матеріалах справи (а.с. 40-41).

Розрахунок пені та штрафу здійснено арифметично вірно. Нарахування пені здійснено позивачем в межах шестимісячного строку. Отже, вимога про стягнення пені в сумі 37320,00 грн. та штрафу в сумі 31100,00 грн. є обґрунтованою.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 613,48 грн. та інфляційних втрат у сумі 3421,00 грн. слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано відповідачу 3 % річних за період з 27.03.2018 року по 19.04.2018 року (24 дні) в сумі 613,48 грн.

Розрахунок суми трьох відсотків річних є арифметично правильним.

Отже, вимога щодо стягнення 3% річних в сумі 613,48 грн. є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Позивачем нараховано інфляційні втрати за квітень 2018 року в сумі 3421,00 грн.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Позивач звернувся до суду з даним позовом 24 квітня 2018 року, отже відсутні підстави для нарахування інфляційних втрат за квітень 2018 року.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 237, 238, 241 ГПК України

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю “Підприємство матеріально-технічного забезпечення “Інженерний центр “Реагент” до товариства з обмеженою відповідальністю “ІМПЕРІЯ-АГРО” – задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “ІМПЕРІЯ-АГРО” (54003, м. Миколаїв, вул. Велика Морська, 143, , поштова адреса: 25011, м. Кропивницький, а/с 5, р/р 6001 в АТ “Таскомбанк” м. Київ, МФО 339500, ІПН 33, св. № 100075505) на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Підприємство матеріально-технічного забезпечення “Інженерний центр “Реагент” (49041, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Трудових Резервів, 6, , р/р 1905 у ПАТ КБ “Приватбанк” м. Дніпро, МФО 305299, ІПН 34, св. № 100068561):

- 311000,00 грн. – основну заборгованість за договором купівлі-продажу № ДП 1/18 від 30.01.2018 року,

- 37320,00 грн. – пеню,

- 31100,00 грн. – штраф,

- 613,48 грн. – 3% річних,

- 5694,30 грн. – судовий збір

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову щодо стягнення інфляційних втрат у сумі 3421,00 грн. – відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного господарського суду в порядку визначеному главою 1 розділу 4 ГПК України із врахуванням його перехідних положень.

Рішення набирає законної сили згідно положень ст. 241 ГПК України.

Повний текст рішення складено і підписано 25.06.2018 року.

Суддя                                                                      А.П. Алексєєв