ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2018 р.Справа № 922/955/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом ОСОБА_1 міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7)
до Приватного акціонерного товариства "Сільпо Рітейл" (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Промислова, 5)
про стягнення 1.373.822,23грн
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2, довіреність від 04.01.2018 №08-21/42/2-18;

відповідача - ОСОБА_3, довіреність від 20.04.2018 №253-УМ-18.

ВСТАНОВИВ:

11.04.2018 позивач ОСОБА_1 міська рада звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_4 "Сільпо Рітейл". В позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за земельну ділянку в сумі 1.373.822,23грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ПОЗИВАЧА

Фактичними підставами позову позивач вказує такі обставини:

- відповідач набув у власність нежитлові будівлі літ. "А-2" площею 1.358,1 кв. м та літ. "Б-1" площею 113,6 кв. м по вул. Космічній, 23-А у м. Харкові, і у звязку з цим одночасно вступив у фактичне володіння і користування земельною ділянкою площею 0,2590 га, на якій розташовані ці будівлі;

- відповідач не має прав на безоплатне одержання у володіння і користування вказаної земельної ділянки. В цьому випадку згідно 206 ЗК України, ст.14 ПК України передача прав володіння і користування земельною ділянкою повинна здійснюватись виключно за плату, що має вноситися на користь позивача на підставі договору оренди земельної ділянки.

- відсутність договору оренди земельної ділянки має фактичним наслідком набуття відповідачем володіння і користування земельною ділянкою без відповідної грошової компенсації. Тобто, наразі має місце збереження (заощадження) відповідачем належних до сплати позивачеві коштів у розмірі 1.373.822,23грн. у вигляді орендної плати, котра згідно встановлених законодавчих приписів нараховується на цю земельну ділянку.

Юридичними підставами позову є ст.ст. 1212-1214 ЦК України. Посилаючись на ці норми позивач стверджує, що між ним та відповідачем виникли зобовязання в силу яких позивач як власник майна праві вимагати, а відповідач, котрий власником майна не є, але зберіг його у себе без достатніх правових підстав, зобовязаний відшкодувати позивачеві вартість цього майна.

Позивач та його представник присутній у судовому засіданні 07.06.2018 позов підтримують в повному обсязі.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на такі обставини:

- позивачем не вірно встановлено площу земельної ділянки, яка використовується для обслуговування нежитлових будівель;

- позивачем зроблений невірний розрахунок щодо ставок річної орендної плати, який мав бути застосований;

- позивачем неправомірно застосовано ст.ст.1212, 1213, 1214 ЦК України до спірних правовідносин;

- відповідач здійснював дії, направлені на належне оформлення договору оренди земельної ділянки.

Відповідач та його представник в судовому засіданні по суті проти задоволення позову заперечують.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

20.10.2011 відповідачем ОСОБА_4 "Сільпо Рітейл" було укладено договір купівлі-продажу об'єкту нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за №2316, згідно якого ним було набуто право власності на нежитлові будівлі літ "А-2" загальною площею 1.358,1 кв. м та літ. "Б-1" загальною площею 113,6 кв. м, що знаходяться у м. Харкові, вул. Космічна, 23-А. ОСОБА_4 власності на вказані будівлі 25.07.2013 зареєстровано за відповідачем в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав не нерухоме майно про реєстрацію права власності (т. I, а.с. 61-62).

Вказані будівлі літ. "А-2" та літ. "Б-1" знаходяться на земельній ділянці площею 0,2590 га по вул. Космічній, 23-А у м. Харкові. Земельна ділянка використовується відповідачем ОСОБА_4 "Сільпо Рітейл" для обслуговування й експлуатації зазначених будівель, що підтверджується актом обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки за адресою: м. Харків, вул. Космічна, 23-А від 20.03.2018 (т. I, а.с. 28-35).

ОСОБА_4 користування (оренди) чи інші речові права відповідача на земельну ділянку по вул. Космічній, 23-А у м. Харкові, на якій розташовані вказані нежитлові будівлі літ. "А-2" та літ. "Б-1" не зареєстровані за ОСОБА_4 "Сільпо Рітейл". Не зареєстровані вони і за іншими особами. Це підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.02.2018 №114337410 (т. I, а.с. 144-146).

Тобто, у відповідності до положень п. а ч.2 ст.83 ЗК України земельна ділянка по вул. Космічній, 23-А у м. Харкові належить територіальній громаді м. Харкова на праві комунальної власності. Перебуває ця земельна ділянка, як свідчать матеріали справи та вбачається з пояснень представників учасників справи, у фактичному володінні і користуванні відповідача ОСОБА_4 "Сільпо Рітейл".

Рішенням 15 сесії ОСОБА_1 міської ради 6 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд" від 25.04.2012 № 704/12 надано ОСОБА_4 "Сільпо Рітейл" в оренду строком до 01.04.2017 земельну ділянку площею 0,4920 га по вул. Космічній, 23-А (кадастровий номер :06:005:0049) для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "А-2" супермаркету та кафе з гостьовою парковкою автотранспорту.

Рішенням 7 сесії ОСОБА_1 міської ради 7 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд" від 06.07.2016 № 271/16 внесено зміни в підпункт 8.3 пункту 8 додатку 2 до рішення ОСОБА_1 міської ради від 25.04.2012 №704/12 та викладено його в наступній редакції надати ОСОБА_4 "Сільпо Рітейл" в оренду строком до 01.08.2021 року земельну ділянку площею 0,4920 га (кадастровий номер :06:005:0049) за рахунок земель житлової та громадської забудови, що належать територіальній громаді м. Харкова для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "А-2" (супермаркет з гостьовою парковкою) по вул. Космічній, 23-А.

Станом на момент розгляду справи договір оренди земельної ділянки по вул. Космічній, 23-А у м. Харкові між позивачем ОСОБА_1 міською радою та відповідачем ОСОБА_4 "Сільпо Рітейл" не укладено. Відповідно, орендна плата за володіння і користування вказаною земельною ділянкою відповідачем на користь позивача не сплачується.

Згідно наявних у справі розрахунків (т. І а.с. 25-27) розмір орендної плати нарахованої за володіння і користування цією земельною ділянкою в період 01.01.2016 - 28.02.2018 і збереженої (заощадженої) у себе відповідачем становить 1.373.822,23грн.

Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми вартості належного позивачеві майна збереженого (заощадженого) відповідачем без достатніх правових підстав.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. ОСОБА_4 власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст.14 Конституції України).

Використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону (ст.206 ЗК України).

Оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст. 1 ЗУ Про оренду землі).

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (п.п.14.1.136 п. 14.1. ст. 14 ПК України).

Майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки (ч.1 ст.190 ЦК України).

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. (ч.ч. 1-2 ст. 1212 ЦК України).

Набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна (ст. 1213 ЦК України).

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН І ВИСНОВОК СУДУ

Визначаючи суть і характер правовідносин, які виникли між сторонами суд виходить з того, що згідно чинному законодавству України зобовязання за підставами виникнення поділяються на договірні та позадоговірні. Позадоговірні зобовязання можуть бути деліктними або безделіктними.

Наразі відсутність укладеного між ОСОБА_1 міською радою та ОСОБА_4 "Сільпо Рітейл" договору оренди земельної ділянки та/або іншого договору виключає договірні зобовязання.

Відсутність неправомірних дій відповідача ОСОБА_4 "Сільпо Рітейл" означає відсутність господарського правопорушення (протиправних дій), і, як наслідок, виключає деліктні зобовязання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що фактичний вступ відповідачем у володіння і користування спірною земельною ділянкою стався в результаті дій, котрі є правомірними, адже ніяким чином не суперечать чинному законодавству. А саме, в результаті укладення договору купівлі-продажу об'єкту нерухомого майна, котрий зареєстрований належним чином в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, посвідчення цього договору в нотаріальному порядку, його державної реєстрації.

Фактичне володіння і користування земельною ділянкою відповідачем без укладення договору оренди землі станом на даний час в Україні також не вважається правопорушенням.

Ні Законами України, ні підзаконними, ні локальними нормативними актами відповідачеві не визначено прямого і безумовного обовязку підписати договір оренди земельної ділянки одночасно з набуттям права власності на обєкт нерухомого майна, який на ній розташований.

Відповідач ОСОБА_4 "Сільпо Рітейл" звернувся до позивач із заявою (вих. №67 від 17.04.2018) в якій просив виконати розрахунок орендної плати та оформити договір оренди земельної ділянки за адресою: м. Харків, вул. Космічна, 23-А, яка надана в оренду рішенням 15 сесії ОСОБА_1 міської ради 6 скликання від 25.04.2012 №704/12. Тобто відповідачем вчинено відповідні попередні підготовчі дії щодо набуття в користування земельної ділянки.

Моменту укладення договору оренди передують різного роду організаційні, правові, технічні та ін. заходи, здійснення яких знаходиться по за межами волі й контролю потенційного орендаря. Так, встановленим Порядком оформлення договорів оренди землі у місті Харкові, затв. рішенням 21 сесії ОСОБА_1 міської ради 6 скликання від 19.12.2012 №960/12 визначено, що ініціатива у розробці та укладенні договору оренди земельної ділянки виходить від орендодавця. Згідно цьому порядку усі дії особи, котра має інтерес в укладенні договору оренди земельної ділянки перебувають в залежності від дій орендодавця та інших осіб. За таких умов не укладення ОСОБА_4 "Сільпо Рітейл" договору не може бути інкриміновано відповідачеві, як його противоправна бездіяльність.

Відсутність ознак господарського правопорушення в діях/бездіяльності відповідача ОСОБА_4 "Сільпо Рітейл" визнається і представником позивача в судовому засіданні та підтверджується представником відповідача в судових дебатах.

Відсутність деліктних зобовязань у спірних правовідносинах виключає можливість захисту прав позивача як постраждалої сторони шляхом стягнення збитків (в т.ч. упущеної вигоди), адже необхідною умовою стягнення збитків є саме делікт (господарське правопорушення). Зокрема ст.ст. 22, 1166 ЦК України унормовано, що необхідною умовою відповідальності у вигляді стягнення шкоди є саме неправомірні рішення, дії чи бездіяльність. Аналогічно ст.ст.216, 224, 225 ГК України визначено, що необхідною умовою відшкодування збитків є господарське правопорушення.

Суд окремо зауважує на неможливості застосування норм законодавства, що регулюють відшкодування збитків саме у вигляді упущеної вигоди ст.22, 1166 ЦК України, ст.ст. 224, 225 ГК України та ін. Упущена вигода згідно п.2 ч.2 ст. 22 ЦК України є різновидом збитків. Упущеною вигодою вважаються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене, а друга сторона додержувалася правил здійснення господарської діяльності. Тобто, до упущеної вигоди, як різновиду збитків, в повній мірі застосовуються вимоги названих вище норм права, в т.ч. в частині необхідності наявності умов застосування у вигляді делікту (господарського правопорушення).

Таким чином, спірні правовідносини, які виникли між сторонами кваліфікуються як бездоговірні та безделіктні.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що спірні правовідносини охоплюються регулюванням ст.ст. 1212-1214 ЦК України. Як вбачається зі змісту цих норм вони підлягають застосованою в т.ч. у відносинах, які не місять ознак делікту. Так, ч.2 ст.1212 ЦК України визначено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Тобто, ці поширюють свою дію і на випадки набуття (збереження) майна в результаті правомірних дій.

З аналізу змісту норм ст.ст. 1212-1214 ЦК України, абз.4 ч.1 ст. 144, абз.5 ч.1 ст.174 ГК України випливає, що зобовязання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (кондикційне зобовязання) виникає за одночасної наявності трьох умов: 1) відбувається набуття чи збереження майна; 2) правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні; 3) набуття чи збереження здійснюється за рахунок іншої особи.

З матеріалів справи та з пояснень представників учасників справи вбачається, що в даному разі наявні усі три названі ознаки.

По-перше, судом встановлено, що відповідач дійсно зберіг (заощадив) у себе майно кошти, котрі у вигляді орендної плати, що нараховується за володіння і користування земельною ділянкою площею 0,2590 га по вул. Космічній, 23-А у м. Харкові.

Суд зауважує, що збереження (заощадження) цього майна почалося безвідносно до волі сторін в результаті правомірних дій відповідача з моменту набуття відповідачем права власності на нежитлові будівлі літ. "А-2" та літ. "Б-1" по вул. Космічній, 23-А в м. Харкові. Це є проявом правової природи нерухомого майна. Набута відповідачем будівля будучи згідно ст.181 ЦК України нерухомим майном (об'єктом, розташованим на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення) є органічно і нерозривно повязаною з цією земельною ділянкою. Тому передача відповідачеві права власності на будівлю автоматично призвела до фактичного набуття відповідачем і майнових прав володіння і користування земельною ділянкою, на якій розташована ця будівля.

Відсутність договору оренди земельної ділянки має фактичним наслідком набуття відповідачем володіння і користування чужою земельною ділянкою без відповідної грошової компенсації. В результаті відбулося збереження (заощадження) відповідачем належних до сплати за таке володіння і користування коштів у вигляді орендної плати. Згідно встановлених нормативів її розмір за спірний період склав 1.373.822,23грн.

По-друге, правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні. Передача прав володіння і користування земельною ділянкою згідно 206 ЗК України, п.п.14.1.136 п. 14.1. ст. 14 ПК України здійснюється за плату, що має вноситися на користь позивача на підставі договору оренди земельної ділянки. Правові підстави для одержання відповідачем прав володіння і користування земельною ділянкою безоплатно відсутні. Так само відсутні правові підстави для не нарахування, несплати орендної плати за землю тощо.

По-третє, відповідач зберіг майно саме за рахунок позивача. Судом встановлено, що власником відповідної земельної ділянки є територіальна громада м. Харкова в особі позивача. Згідно ст. 206 ЗК України, п.п.14.1.136 п.14.1. ст.14 ПК України власником майна фактично збереженого відповідачем (коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою) також є територіальна громада м. Харкова в особі позивача. Таким чином, збереження (заощадження) відповідачем коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою призвело до збільшення (накопичення) цих коштів у відповідача за рахунок їх неодержання позивачем.

Незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем за користування земельною ділянкою, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під категорію виправдане очікування, що є загальновизнаною в т.ч. в практиці Європейського суду з прав людини.

Очевидно, що такий стан речей не відповідає загальним засадам справедливості, добросовісності, розумності, закріпленим п.6 ч.1 ст.3 ЦК України.

Кваліфікація спірних правовідносин як зобовязань у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави означає необхідність застосування у даній справі передбачених ст.ст.1212-1214 ЦК України правових наслідків дій/бездіяльності відповідача у в вигляді збереження (заощадження) у себе відповідних сум орендної плати. Згідно ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У відповідності до ст.1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

За допомогою цих норм навіть за відсутності ознак делікту, тобто при умові правомірної поведінки відповідача у спірних правовідносинах, досягається відновлення справедливої рівноваги між правами та охоронюваними законом інтересами сторін спору, що випливають з принципу платності користування землею.

Згідно розрахунків наданих позивачем і перевірених судом (т. I, а.с. 25-27) розмір вартості майна безпідставно збереженого відповідачем за період 01.01.2016 - 28.02.2018 становить 1.373.822,23грн.

При цьому суд зазначає, що Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затверджений Постановою КМУ від 19.04.1993 №284 не підлягає застосуванню до спірних правовідносин оскільки він розрахований на застосування лише у деліктних правовідносинах, та інших вичерпно визначених в його пункті 1 випадках (вилучення (викупу) та тимчасове зайняття земельних ділянок, встановлення обмежень щодо їх використання, погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведення їх у непридатний для використання стан та неодержання доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок).

Всупереч вимог ст.ст. 13, 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій) відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано наведені позивачем обставини. Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов, зводяться до власного довільного тлумачення останнім положень законодавства, що не відповідає їх дійсному змісту.

Суд відхиляє заперечення відповідача, виходячи з наступного.

Щодо площі земельної ділянки. Суд зауважує, що встановлена в Акті обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки від 20.03.2018 площа земельної ділянки (0,2950га) визначена відповідно до зовнішніх меж будівлі та паркану. Тобто позивачем здійснено нарахування виходячи з площі земельної ділянки котра фактично станом на сьогодні зайнята відповідачем. Натомість відповідач посилається на більшу площу - ту, яка може бути передана йому лише в майбутньому в результаті оформлення відповідного договору оренди. Остання розрахована відповідачем, як бажана до отримання і визначена рішенням ОСОБА_1 міської ради 25.04.2012 №704/12 відповідності до технічної документації із землеустрою. Відсутність укладеного договору оренди землі означає неможливість нарахування відповідних сум за земельну ділянку, котра наразі відповідачем ще не використовується.

Щодо коефіцієнтів визначених в розрахунку. Заявлені позивачем безпідставно збережені кошти розраховані за період з 01.01.2016 по 28.02.2018. Наданий відповідачем ОСОБА_6 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (т. I, а.с. 78) сформований станом на 20.04.2018. Жодних інших витягів за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 матеріали справи не містять. Інших документів (висновків експертів, спеціалістів у землевпорядній галузі, котрі б підтверджували невірність обрання застосованих відповідачем коефіцієнтів тощо) відповідачем не надано. За таких обставин, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами невідповідність розрахунку позивача з 01.01.2016 по 28.02.2018 вимогам чинного законодавства.

Щодо сплати земельного податку. Відповідно до п.п.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України плата за землю обовязковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Земельний податок це обовязковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (п. п. 14.1.72 п. 14.1 ст.14 ПКУ). ОСОБА_4 "Сільпо Рітейл" не є ані власником земельної ділянки по вул. Космічній, 23-А у м. Харкові, ані постійним землекористувачем цієї ділянки. Таким чином відповідач не є субєктом плати за землю у формі земельного податку. Посилання останнього на положення п. 286.6 ст. 286 ПК України суд вважає помилковим, оскільки податок на земельні ділянки відповідно до цього пункту сплачується з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

У звязку з цим суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових та фактичних підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Такий висновок суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 25.05.2018 у справі №922/2976/17. Аналогічну позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 28.01.2015 у справі №3-210гс14, від 30.11.2016 у справі №922/1008/15, від 12.04.2017 у справі №922/207/15.

Одночасно суд зауважує, що до спірних правовідносин не може бути застосована правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 28.02.2018 у справі №922/1340/17. Названа справа не є аналогічною по відношенню до справи, що розглядається в даному процесі, адже у ній відповідна земельна ділянка була одержана землекористувачем раніше на законних підставах (на праві постійного користування). Відповідач як постійний землекористувач мав сплачувати за неї земельний податок, а не орендну плату. Тому вимоги позивача про стягнення збереженої (заощадженої) орендної плати в цьому разі не підпадали під регулювання ст.ст. 1212-1214 ЦК України, а отже дійсно не мали під собою належних правових підстав.

Також до спірних правовідносин не може бути застосована правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 16.03.2018 у справі №922/2661/16, оскільки предметом позову в даній справі була компенсація відповідачем, як співвласником 1/2 частки нежитлових будівель, витрат по сплаті земельного податку, понесених позивачем, а норми статей 1212-1214 ЦК України не можуть застосовуватися як підстава для повернення сплачених податків (ст.1 ЦК України).

СУДОВІ ВИТРАТИ

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст.129 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Сільпо Рітейл» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 5, ) на користь ОСОБА_1 міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, буд. 7, код ЄДРПОУ ) безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати в сумі 1.373.822,23грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 20.607,33грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до ОСОБА_1 апеляційного господарського суду через Господарський суду Харківської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 18.06.2018 р.

Суддя ОСОБА_7

/справа №922/955/18/