ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

"26" червня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/448/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В., при секретарі судового засідання Шевченко К.О., розглянувши у підготовчому засіданні справу №916/448/18

за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26);

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ГЛАВБУД (65000, м. Одеса, вул. Пушкінська, 12);

про зобовязання вчинити певні дії

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився;

ВСТАНОВИВ:

Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулася до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ГЛАВБУД в якому просить зобовязати ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ГЛАВБУД знести самочинно збудовані обєкти будівництва зони відпочинку рибалок Човнової станції на відстані 170 метрів від Маякського мосту на правому березі річки Дністер на території Білгород-Дністровського району Одеської області за рахунок ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ГЛАВБУД, а саме:

- двоповерхова будівля з деревяного брусу, (адреса не встановлена), станом на 05.10.2017р. на обєкті виконано: зведено конструкцію з деревяного брусу, не завершено перекриття покрівлі та відсутні вікна та двері;

- одноповерхова будівля з деревяних конструкцій та з мансардним поверхом та з прибудованим навісом, (адреса не встановлена), станом на 05.10.2017р. на обєкті виконано всі зовнішні роботи з оздоблення, не завершено благоустрій земельної ділянки;

- двоповерхова будівля з деревяного брусу, (адреса не встановлена), станом на 05.10.2017р. на обєкті виконано зведено конструкцію з деревяного брусу, не завершено покриття покрівлі та відсутні вікна та двері;

- декілька споруд на одній земельній ділянці із газобетону, станом на 05.10.2017р. на обєкті виконано: збудовано дві споруди та одна споруда незавершеним будівництвом, а саме улаштовано фундамент та стіни з газобетону;

- двоповерхова будівля з деревяних SIP-панелей, (адреса не встановлена), станом на 05.10.2017р. на обєкті виконано: зведено конструкцію з деревяних SIP-панелей, відсутні вікна та двері;

- двоповерхова камяна споруда (адреса не встановлена). Станом на 05.10.2017р. на обєкті виконано всі зовнішні роботи, фасад споруди непофарбований

- двоповерхова камяна споруда (адреса не встановлена), станом на 05.10.2017р. на обєкті проводяться роботи з утеплення фасаду споруди, частину фасаду пофарбовано.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що будівництво здійснюється із відхиленням від містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, що свідчить про істотне порушення вимог будівельних норм і державних стандартів. Недотриманням вимог у сфері містобудівної діяльності, а тому виконання будівельних робіт, що не відповідають вихідним даним та без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт є підставою для застосування ч.7 ст. 376 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.04.2018р. справу №916/448/18 відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 08.05.2018р. о 10:00.

В підготовчому засіданні від 08.05.2018р. було оголошено про відкладення підготовчого засідання на 05.06.2018р. о 11:20, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.05.2018р. було ухвалено викликати сторін у підготовче засідання відкладене на 05.06.2018р. о 11:20.

В підготовчому засіданні від 05.06.2018р. було оголошено про відкладення підготовчого засідання на 26.06.2018р. о 11:20, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.06.2018р. було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.06.2018р. було ухвалено викликати сторін у підготовче засідання відкладене на 26.06.2018р. о 11:20.

В підготовче засідання від 26.06.2018р. представники сторін не зявилися.

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду; 3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; 4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; 5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов'язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов'язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах; 6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов'язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов'язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності; 8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України; 9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство; 10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; 11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті; 12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах; 13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами; 14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою; 15) інші справи у спорах між суб'єктами господарювання; 16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

Як вбачається з матеріалів справи 15.09.2017р. була проведена позапланова перевірка дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на обєктах будівництва зони відпочинку рибалок Човнової станції на відстані 170 метрів від Маякського мосту на правому березі річки Дністер на території Білгород-Дністровського району Одеської області, за результатами якої були складені: акт №1237, яким встановлено, що відповідач здійснив самочинне будівництво двоповерхової будівлі з деревяного брусу, (адреса не встановлена), одноповерхової будівлі з деревяних конструкцій та з мансардним поверхом та з прибудованим навісом, (адреса не встановлена); двоповерхової будівлі з деревяного брусу, (адреса не встановлена); декількох споруд на одній земельній ділянці із газобетону; двоповерхової будівлі з деревяних SIP-панелей, (адреса не встановлена); двоповерхової камяної споруди (адреса не встановлена); двоповерхової камяної споруди (адреса не встановлена). 15.09.2017р. було складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності. 15.09.2017р. позивачем було складено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів та правил, яким зобовязано відповідача у термін до 15.11.2017р. усунути виявлені порушення. 29.09.2017р. позивачем було винесено постанову №163/1015-05/1-8981 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності згідно якої було визнано відповідача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.2 Закону України «Про правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 60624,00грн.,

05.10.2017р. було повторно проведено перевірку дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єкті будівництва зони відпочинку рибалок Човнової станції на відстані 170 метрів від Маякського мосту на правому березі річки Дністер на території Білгород-Дністровського району Одеської області за результатами якої був складений акт №1342.

05.10.2017р. було складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності. 05.10.2017р. позивачем було складено припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт. 17.10.2017р. позивачем було винесено постанову №174/1015-05/1-9614 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності згідно якої було визнано відповідача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого п.3 ч.8 ст. 2 Закону України «Про правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 75780,00грн.

У зв'язку з невиконанням відповідачем вимог припису від 15.09.2017 року в установлений строк 05.10.2017р. посадові особи Відділу ДАБК провели позапланову перевірку, за результатами якої встановлено, що відповідач самочинно збудовані споруди не зніс.

ОСОБА_2 Палатою Верховного Суду 11.04.2018р. було прийнято постанову в якій було зазначено наступне.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 5 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII) у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, визначальним критерієм віднесення справи до справ адміністративної юрисдикції є наявність стороною у справі суб'єкта владних повноважень та виконання ним у спірних відносинах управлінських функцій.

Водночас за приписами п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII) суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України від 20 травня 1999 року № 687 ХІV «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Частиною 3 ст. 6 Закону № 3038-VI визначені органи архітектурно-будівельного контролю, до яких належать, зокрема, виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Згідно з підп. 1 п. «б» ч. 1 ст. 31 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчим органам міських рад делеговано повноваження у галузі будівництва, а саме: надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що Відділ ДАБК є суб'єктом владних повноважень, оскільки здійснює делеговані повноваження, а тому юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи за участю виконавчих органів з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад, які виникають під час виконання повноважень у сфері державного архітектурно-будівельного контролю.

Зі змісту ч. 4 ст. 5 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII) вбачається, що до компетенції адміністративних судів належать спори за зверненням суб'єкта владних повноважень, в яких одночасно можуть бути відповідачами фізичні особи в чітко визначених законами України випадках.

За змістом ст. 41 Закону № 3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об'єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, виявлення факту самочинного будівництва об'єкта.

Згідно із ч. 1 ст. 38 Закону № 3038-VI у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Проаналізувавши зміст ч. 1 ст. 38 та п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону № 3038-VI ОСОБА_2 Верховного Суду дійшла висновку, що орган державного архітектурно-будівельного контролю у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, уповноважений видати припис про усунення порушень, у тому числі шляхом знесення самочинного збудованого об'єкта. Цей припис є обов'язковою передумовою для можливості контролюючого органу на звернення до суду на підставі ч. 1 ст.38 вказаного Закону у зв'язку з його невиконанням. І, враховуючи положення ч. 4 ст. 5 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII), такий позов повинен розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Дії органу державного архітектурно-будівельного контролю здійснюються ним як суб'єктом владних повноважень послідовно в чітко визначеному порядку. Зокрема такий орган, що наділений контролюючими функціями, видає припис, який є обов'язковим до виконання і може бути оскаржений до суду. Оскільки дії щодо видання припису є публічно-правовими, то і подальше звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об'єкта зумовлено правовідносинами публічно-правового характеру й повинно розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

Звертаючись до суду з позовом про знесення об'єкту самочинного будівництва і мотивуючи такий позов порушеннями архітектурних, містобудівних, пожежних, санітарних або інших подібних норм і правил, суб'єкт владних повноважень діє не з метою захисту своїх приватних прав та інтересів, а з метою захисту прав та інтересів громади або невизначеного кола осіб від можливих порушень їхніх прав та з метою запобігти можливих суспільно значимих несприятливих наслідкам порушення відповідних норм і правил.

Таким чином, ОСОБА_2 Верховного Суду вважає, що спори, які виникають за участю суб'єкта владних повноважень з метою реалізації у спірних відносинах наданих йому законодавством владних управлінських функцій, є публічно-правовими.

Об'єктами цивільних прав відповідно до ст. 177 ЦК України є речі. Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки. Речі поділяються на рухомі та нерухомі. До нерухомих речей належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення(ст. 179, 181 ЦК України).

За приписами ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Статтею 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Таким чином, для того, щоб новостворене майно стало об'єктом цивільно-правових відносин, потрібно виконання трьох умов: 1) завершення будівництва; 2) прийняття до експлуатації; 3) державна реєстрація.

Доки ці умови не виконано, особа вважається лише власником матеріалів, обладнання тощо, яке було використано у процесі цього будівництва (створення майна) - (ч. 3 ст. 331 ЦК України).

Відповідно до ст. 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Вимоги особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно, або заінтересованої особи, що не пов'язані з правом власності на ці будівлі, зокрема, про визнання права на матеріали, одержані при їх знесенні, підлягають розгляду судами на загальних підставах.

Отже, метою знесення об'єктів самочинного будівництва за позовом органів державного архітектурно-будівельного контролю є не перехід права власності на ці об'єкти, а приведення будівництва у відповідність до імперативних вимог публічно-правових норм, направлених на захист суспільних інтересів.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_2 Верховного Суду дійшла висновку, що спір, який є предметом даного розгляду не пов'язаний з вирішенням питання щодо речового права, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту самочинного будівництва та усунення порушень шляхом знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування. Справа за позовом такого суб'єкта належить до компетенції адміністративних судів.

Згідно п.1 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п.2. ч.2 ст.185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Враховуючи позицію ОСОБА_2 Верховного Суду викладену в постанові ві 11.04.2018р. по справі №161/14920/16-а, яка є обовязковою для судів першої та апеляційної інстанції, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі №916/448/18.

Відповідно до ч.4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно п.5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи викладене, позивач має право звернутися до суду з клопотанням про повернення судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

Керуючись п.1 ч.1 ст.231, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі №916/448/18 за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України про зобов'язання ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ГЛАВБУД знести самочинно збудовані обєкти будівництва зони відпочинку рибалок Човнової станції на відстані 170 метрів від Маякського мосту на правому березі річки Дністер на території Білгород-Дністровського району Одеської області за рахунок ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ГЛАВБУД закрити.

2. Розяснити сторонам по справі, що відповідно до ч.3 ст.231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у звязку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Ухвала набрала чинності 26.06.2018р. та може бути оскаржена в порядку Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л.В. Степанова