ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2018р. Справа №914/594/18

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., при секретарі судового засідання Дубенюк Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом: Приватного сільськогосподарського підприємства Промінь, с.Трибусівка Піщанського району Вінницької області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Т.Б.Фрут, м.Городок Львівської області

про стягнення заборгованості.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 - представник позивача (свідоцтво на зайняття адвокатською діяльністю №521 від 27.11.2006 року, ордер серія ВН №062105 від 23.04.2018 року, довіреність від 02.03.2018 року);

від відповідача: ОСОБА_2 представник.

Заяв про відвід не поступало, та в судових засіданнях присутніми представниками сторін не заявлено.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Приватного сільськогосподарського підприємства Промінь до Товариства з обмеженою відповідальністю Т.Б.Фрут про стягнення заборгованості в сумі 712559,48грн., з якої 706298,49грн. основний борг та 6260,99грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов'язань за договором купівлі-продажу №23/SR/2017 від 13.09.2017р. в частині оплати за поставлений товар.

Ухвалою суду від 23.04.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та підготовче засідання призначено на 15.05.2018 року. Ухвалою суду від 15.05.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 19.06.2018р.

15.05.2018р. через канцелярію суду за вх.№16987/18 від позивача подано відповідь на відзив №89 від 14.05.2018р., в яких позивач зазначає, що Приватним сільськогосподарським підприємством Промінь надіслано відповідачу документи, відповідно до умов Договору купівлі-продажу № 23/SR/2017р. від 13.09.2017р., зокрема, які не оплачені відповідачем, видаткові накладні №ПР-0001126 від 21.10.2017р., №ПР-0001128 від 22.10.2017р., №ПР-0001140 від 27.10.2017р., №ПР-0001142 від 29.10.2017р., товарно-транспортні накладні №ПР-0001126 від 21.10.2017р., №ПР-0001128 від 22.10.2017р., №ПР-0001140 від 27.10.2017р., №ПР-0001142 від 29.10.2017р. та рахунки-фактури №ПР-0000094 від 21.10.2017р., №ПР-0000095 від 22.10.2017р., №ПР-0000099 від 27.10.2017р., №ПР-0000100 від 29.10.2017р. Доказом, як стверджує позивач, свідчить той факт, що підписані з сторони відповідача примірники видаткових накладних та ТТН повернуті позивачу (з підписом та відбитком печатки), які і надані останнім до позовної заяви, рахунки відповідно залишаються у відповідача. Позивач зазначає, що дані документи надсилались через ТОВ «Пост Фінанс», філія № 16 («Нова пошта»), на сьогоднішній день у позивача в наявності є лише описи вкладення кореспонденції з печаткою ТОВ «Пост Фінанс», філія № 16 («Нова пошта»), та датою відправлення (копії описів вкладення про надіслання вказаних документів долучено до матеріалів справи). Таким чином, позивач вважає доведеним факт отримання документів, які є підставою для оплати за отриманий товар відповідачем. Позивач зазначає, що Договором купівлі-продажу № 23/SR/2017р. від 13.09.2017р. не передбачено що підставою платежу є виключно виставлений (отриманий продавцем) рахунок. Реагуючи на відзив відповідача, ПСП «Промінь» 14.04.2018р. повторно надіслано ТОВ «Т.Б. ФРУТ» рахунки-фактури (опис вкладення у цінний лист та поштова квитанція додано). Таким чином, на думку позивача, термін оплати вартості за отриманий товар у ТОВ «Т.Б. ФРУТ» настав. Позивач зазначає, що зобовязання щодо оплати поставленого товару у відповідача визначене в п. 4.1. Договору - відстрочка платежу на термін не більше 30 календарних днів з моменту поставки товару. Пунктом 3.5. Договору також передбачено, що право власності на товар (що і є фактом поставки) переходить від продавця до покупця з моменту приймання товару покупцем та підписання видаткових накладних. Позивач зазначає, що в матеріалах справи знаходяться видаткові накладні та ТТН які підписані відповідачем. Також позивач, звертає увагу на той факт, що при здійсненні часткової оплати за товар по договору ТОВ «Т.Б. ФРУТ» як підставу платежу зазначав саме договір купівлі-продажу №23/SR/2017р. від 13.09.2017р., а не номера рахунків-фактур. Щодо невизнання відповідачем у відзиві заявлених до відшкодування розміру витрат на оплату послуг адвоката в сумі 20000,00грн., позивач зазначає, що ціна позову становить 712 559,48 грн., що є більшим за сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01.01.2018р. розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1762 грн., згідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017р.). Заявлений позивачем розмір витрат на оплату адвоката становить 20 000,00 грн., що відповідно, становить 2,81% від ціни позову. Позивач зазначає, що сума гонорару в розмірі 20000,00грн. є обґрунтованою, оскільки згідно довідки форми №4-ОПП від 24.09.2015р. № 033, адвокат ОСОБА_1 зареєстрована в Жмеринській ОДПІ ГУ ДФС (Шаргородське відділення) як адвокат і самозайнята особа відповідно (дана довідка долучена до матеріалів справи). Гонорар адвоката підлягає оподаткуванню податками, як самозайнятої особи за ставками: 22 % єдиний соціальний внесок, 18% - податок на доходи фізичних осіб, 1,5% - військового збору. Базою нарахування є в даному випадку загальна сума гонорару, що в повному обсязі покладено на адвоката та чиста сума гонорару адвоката складає 11 700 грн. з якої адвокат самостійно повинен сплатити транспортні витрати, повязані з участю в судових засіданнях у господарському суді Львівської області , згідно до Додаткової Угоди №1/01 від 25.02.2018р. до Угоди про надання правової допомоги № 25-02-01 від 25.02.2018р. (додаткову Угоду №1/01 від 25.02.2018р. додано до матеріалів справи).

31.05.2018р. через канцелярію суду за вх.№19670/18 від позивача подано клопотання про долучення до матеріалів справи опису судових витрат, які поніс позивач та заявляє до відшкодування, копій проїзних документів БЮ№616275, БЮ№616276, БЮ№008166, БЮ№008165 та доказів надіслання вказаного клопотання з додатками відповідачу (службовий чек №748 та опис вкладення у цінний лист 30.05.2018р.)

19.06.2018р. через канцелярію суду за вх.№1634/18 представником позивача подано заяву №106 від 18.06.2018р. про відмову в частині позовних вимог щодо стягнення основного боргу в розмірі 200000,00грн. у звязку з оплатою. На підтвердження вказаних обставин долучено копії платіжних доручень №157 від 12.06.2018р. на суму 100000,00грн. та №36 від 08.06.2018р. на суму 100000,00грн.

Згідно із п.1 ч.2 ст.46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Частинами 1, 2 ст. 191 ГПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 231 ГПК України, якщо позивач відмовився від позову і його відмову прийнято господарським судом, господарський суд закриває провадження у справі.

Судом, на виконання вимог ч. 2 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні було роз'яснено представнику позивача наслідки відмови від позову та від частини позовних вимог. З огляду на вищевикладене, роз'яснивши сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, та враховуючи, те що подана позивачем заява №106 від 18.06.2018р. (вх.№1634/18 від 19.06.2018р.) не суперечить законодавству та не порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб, судом прийнято відмову позивача від позову в частині стягнення 200000,00грн. основного боргу та в цій частині позовних вимог провадження у справі підлягає закриттю.

В судове засідання 19.06.2018р. представник позивача явку забезпечив, позовні вимоги з врахуванням заяви №106 від 18.06.2018р. (вх.№1634/18 від 19.06.2018р.) підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив №89 від 14.05.2018р. (вх.№16984/18 від 15.05.2018р.), просить суд позов задоволити.

07.05.2018р. через канцелярію суду за вх.№16111/18 від відповідача поступив відзив №12 від 07.05.2018р. на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач у відзиві зазначає, що позивачем не долучено до позовної заяви жодних доказів отримання відповідачем оригіналів належним чином оформлених рахунків-фактур, відтак, строк оплати вартості товару, поставленого позивачем відповідачу, ще не настав і звернення позивача до суду із позовною заявою про стягнення з Відповідача заборгованості є передчасним. Відповідач зазначає, що нарахування позивачем 3% річних є можливим лише у випадку порушення відповідачем зобовязання передбаченого договором. Щодо стягнення 20 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, відповідач у відзиві зазначає, що дана справа є нескладною, в розумінні ст. 12 Господарського процесуального кодексу України є малозначною та не потребує вивчення великої кількості документів і судової практики, а надані адвокатом послуги не відносяться до категорії складних та не пов'язані із застосуванням значного обсягу законодавства. Відтак, відповідач вважає, що заявлена до відшкодування позивачем вартість правничої (адвокатської) допомоги не є співрозмірною щодо наданих послуг.

19.06.2018р. через канцелярію суду за вх.№22476/18 від відповідача подано клопотання від 19.06.2018р., в якому представник відповідача зазначає, що 08.06.2018р. та 12.06.2018р. відповідачем було перераховано на поточний рахунок позивача кошти в сумі 200000,00грн. в якості оплати вартості товару поставленого позивачем відповідно до умов договору №23/SR/2017 від 13.09.2017р., що підтверджується платіжними дорученнями №36 від 08.06.2018р. та №157 від 12.06.2018р. (дані платіжні доручення долучено до матеріалів справи). Зважаючи на проведену відповідачем часткову оплату, відповідач просить у звязку з відсутністю предмету спору в цій частині закрити провадження у даній справі в частині стягнення 200000,00грн. основного боргу.

В судове засідання 19.06.2018р. представник відповідача явку забезпечив, який позовні вимоги заперечив з підстав викладених у відзиві №12 від 07.05.2018р. (вх.№16111/18 від 07.05.2018р.) на позовну заяву.

Дослідивши подані суду документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд Львівської області, в с т а н о в и в:

13.09.2017р. між Приватним сільськогосподарським підприємством Промінь (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Т.Б.Фрут (покупець) укладено договір купівлі-продажу №23/SR/2017 згідно до умов (п. 1.1. договору) якого, в порядку та на умовах, визначених даним Договором, продавець зобовязується передати у власність покупця товар, а саме яблука, а покупець - прийняти та оплатити його вартість.

За умовами п. п. 2.1., 2.2. договору №23/SR/2017 від 13.09.2017р. ціна товару зазначається сторонами у видаткових накладних на кожну партію товару. Загальна сума договору складається з вартості всіх партій товару, поставлених по даному договору.

Відповідно до п. п. 3.1., 3.2., 3.3., 3.4., 3.5. договору №23/SR/2017 від 13.09.2017р. доставка товару здійснюється партіями в строки та в кількостях, узгоджених сторонами. Транспортні витрати, пов'язані з доставкою товару від продавця до покупця, оплачуються за домовленістю сторін, продавцем або покупцем. Приймання товару за кількістю та якістю здійснюється на складі покупця. Одночасно з товаром продавець зобов'язується передати покупцю документи, що стосуються товару, а саме видаткову накладну, товарно-транспортну накладну, посвідчення (сертифікат) про якість товару, виробничу довідку та звіт СГ 29. Право власності на товар переходить від продавця до покупця з моменту приймання товару покупцем та підписання видаткових накладних.

Згідно із п. п. 4.1., 4.2., 4.3. договору №23/SR/2017 від 13.09.2017р. покупець здійснює оплату за поставлений товар на умовах відстрочки платежу на термін не більше 30 календарних днів з моменту поставки товару. Покупець має право здійснити повну або часткову попередню оплату за товар. Покупець має право затримати оплату за поставлений товар щодо якого продавцем не надано оригіналів належним чином оформлених видаткових накладних та рахунків-фактур до моменту їх отримання. При цьому будь-яка відповідальність до покупця за порушення строків оплати не застосовується. Оплата за товар здійснюється у національній валюті України - гривня, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця, а також шляхом готівкових розрахунків.

За умовами п. п. 8.1., 8.2. договору №23/SR/2017 від 13.09.2017р., договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2017 року. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення дії Договору за два тижні до закінчення строку його чинності, договір вважається продовженим на ще 1 рік на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

На виконання умов договору №23/SR/2017 від 13.09.2017р., позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 3272932,16грн., що підтверджується видатковими накладними №ПР-0001067 від 13.09.2017р. на суму 165165,74грн. (з ПДВ), №ПР-0001073 від 17.09.2017р. на суму 158833,93грн. (з ПДВ), №ПР-0001099 від 07.10.2017р. на суму 186813,00грн. (з ПДВ), №ПР-0001100 від 07.10.2017р. на суму 205821,00грн. (з ПДВ), №ПР-0001104 від 11.10.2017р. на суму 220876,76грн. (з ПДВ), №ПР-0001107 від 12.10.2017р. на суму 222472,96грн. (з ПДВ), №ПР-0001110 від 13.10.2017р. на суму 150270,12грн. (з ПДВ), №ПР-0001111 від 14.10.2017р. на суму 218995,92грн. (з ПДВ), №ПР-0001112 від 15.10.2017р. на суму 188703,35грн. (з ПДВ), №ПР-0001113 від 16.10.2017р. на суму 194956,98грн. (з ПДВ), №ПР-0001115 від 17.10.2017р. на суму 199031,58грн. (з ПДВ), №ПР-0001121 від 19.10.2017р. на суму 150757,20грн. (з ПДВ), №ПР-0001124 від 20.10.2017р. на суму 199833,48грн. (з ПДВ), №ПР-0001126 від 21.10.2017р. на суму 197748,54грн. (з ПДВ), №ПР-0001128 від 22.10.2017р. на суму 225333,90грн. (з ПДВ), №ПР-0001140 від 27.10.2017р. на суму 196946,64грн. (з ПДВ), №ПР-0001142 від 29.10.2017р. на суму 190371,06грн. (з ПДВ), вказані видаткові накладні підписано сторонами та скріплено їх печатками. Крім цього, факт поставки товару на загальну суму 3272932,16грн. підтверджується товарно-транспортними накладними №ПР-0001067 від 13.09.2017р., №ПР-0001073 від 17.09.2017р., №ПР-0001099 від 07.10.2017р., №ПР-0001100 від 07.10.2017р., №ПР-0001104 від 11.10.2017р., №ПР-0001107 від 12.10.2017р., №ПР-0001110 від 13.10.2017р., №ПР-0001111 від 14.10.2017р., №ПР-0001112 від 15.10.2017р., №ПР-0001113 від 16.10.2017р., №ПР-0001115 від 17.10.2017р., №ПР-0001121 від 19.10.2017р., №ПР-0001124 від 20.10.2017р., №ПР-0001126 від 21.10.2017р., №ПР-0001128 від 22.10.2017р., №ПР-0001142 від 29.10.2017р., №ПР-0001140 від 27.10.2017р., які підписано сторонами та скріплено їх печатками. Отримання відповідачем товару за спірними видатковими накладними, як і наявність у відповідача оригіналів видаткових накладних, визнається в судовому засіданні при цьому відповідач заперечує отримання рахунків на оплату.

Позивач зазначає, що на оплату поставленого товару позивачем виставлено відповідачу рахунки-фактури на оплату, зокрема №ПР-0000094 від 21.10.2017р. на суму 197748,54грн. (з ПДВ), №ПР-0000095 від 21.10.2017р. на суму 225333,90грн. (з ПДВ), №ПР-0000099 від 27.10.2017р. на суму 196946,64грн. (з ПДВ), №ПР-0000100 від 29.10.2017р. на суму 190371,06грн. (з ПДВ), які були передані із видатковими накладними та товарно-транспортними накладними. Окрім цього, позивачем на підтвердження направлення даних рахунків відповідачу долучено описи вкладення документів від 27.10.2017р. та від 02.11.2017р. з печаткою ТОВ «Пост Фінанс», філія №16 («Нова пошта»). Також, як зазначає позивач, відповідачу повторно направлено рахунки №ПР-0000094 від 21.10.2017р., №ПР-0000095 від 21.10.2017р., №ПР-0000099 від 27.10.2017р., №ПР-0000100 від 29.10.2017р. на оплату, що підтверджується описом вкладення в цінний лист та фіскальним чеком від 14.05.2018р. Відтак, твердження відповідача, що ним рахунки на оплату не отримувались, спростовуються матеріалами справи, зокрема описами вкладення документів від 27.10.2017р., від 02.11.2017р., а також повторно надіслано згідно із описом вкладення в цінний лист та фіскальним чеком від 14.05.2018р.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем здійснено оплату за поставлений товар на загальну суму 2566633,67грн., що підтверджується платіжними дорученнями №134 від 22.09.2017р. на суму 100000,00грн., №133 від 22.09.2017р. на суму 223999,67грн., №213 від 10.10.2017р. на суму 392634,00грн., №224 від 12.10.2017р. на суму 100000,00грн., №233 від 13.10.2017р. на суму 200000,00грн., №246 від 17.10.2017р. на суму 400000,00грн., №268 від 20.10.2017р. на суму 500000,00грн., №328 від 03.11.2017р. на суму 300000,00грн., №348 від 06.11.2017р. на суму 300000,00грн., №74 від 16.02.2018р. на суму 50000,00грн.

Позивач у позовній заяві зазначає що, відповідач свої зобов'язання в повному обсязі не виконав, оплати за отриманий товар згідно видаткових накладних №ПР-0001126 від 21.10.2017р., №ПР-0001128 від 22.10.2017р., №ПР-0001140 від 27.10.2017р., №ПР-0001142 від 29.10.2017р. в розмірі 712559грн. 48коп. не здійснив та станом на 12.03.2018 року сума заборгованості, становила 712559,48 грн.

Позивач зазначає, що відповідачу було надіслано претензію №166 від 22.12.2017р. із вимогою погасити заборгованість, проте, як стверджує позивач, відповідачем дана претензія залишена без відповіді. Доказів надіслання даної претензії не подано.

У процесі розгляду даного спору відповідачем було здійснено оплату за поставлений товар на суму 200000,00грн., що підтверджується платіжними дорученнями №36 від 08.06.2018р. на суму 100000,00грн. та №157 від 12.06.2018р. на суму 100000,00грн., у звязку з чим позивач відмовився від частини позовних вимог щодо стягнення основного боргу в розмірі 200000,00грн., та просить стягнути з відповідача 506298,49грн. основного боргу.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За умовами ст.525 ЦК України та ст.193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору тощо. Згідно ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч.2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За умовами частини першої статті 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду. За таких обставин факт отримання відповідачем товару і видаткові накладні, подані позивачем на підтвердження своїх вимог, є самостійною підставою для виникнення обов'язку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар (Постанова Вищого господарського суду України від 20.09.2012р. №12/5026/556/2012, Оглядовий лист Вищого господарського суду України від 29.04.2013р. №01-06/767/2013 Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань).

Станом на день прийняття рішення суду, доказів в спростування вищенаведених обставин не поступало, доказів щодо оплати заборгованості відповідачем не представлено, відтак заборгованість за поставлений позивачем товар становить 506298,49грн.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (ст.610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

Частина 2 ст.218 ГК України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобовязання контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.625 ЦК України, позивач нарахував згідно розрахунку долученого до позову 3% річних по видатковій накладній №ПР-0001126 від 21.10.2017р. з 21.11.2017р. по 12.03.2018р., по видатковій накладній №ПР-0001128 від 22.10.2017р. з 22.11.2017р. по 12.03.2018р., по видатковій накладній №ПР-0001140 від 27.10.2017р. з 27.11.2017р. по 12.03.2018р. та по видатковій накладній №ПР-0001142 від 29.10.2017р. з 29.11.2017р. по 12.03.2018р., всього 3% річних на загальну суму 6260грн. 99коп.

У пункті 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (чинної на момент розгляду спору) розяснено, що господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

За приписами ч. 5 ст. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Перевіривши проведені позивачем розрахунки, представлені позивачем, встановлено, що позивач припустився помилки в нарахуванні 3% річних не врахувавши, що зобовязання за видатковою накладною №ПР-0001140 від 27.10.2017р. припадає на вихідний день, тому днем закінчення строку є перший за ним робочий день, відтак розмір 3% річних в перерахунку складає 6244грн. 81коп. В решті позовних вимог щодо стягнення 3% річних належить відмовити.

Станом на день прийняття рішення, доказів оплати основного боргу, проведених позивачем нарахувань, доказів в спростування наведених обставин суду не надано.

Позивач у позовній заяві зазначає, що скористався своїм правом на професійну правничу допомогу та просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 19903,81грн. витрат на професійну правничу допомогу згідно до опису судових витрат, які поніс позивач та заявляє до відшкодування який долучено до клопотання №94 від 30.05.2018р. (вх.№19670/18 від 31.05.2018р.). В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу долучено угоду №25-02-01 від 25.02.2018р. про надання правової допомоги, додаткову угоду №1/01 від 25.02.2018р. до угоди про надання правової допомоги №25-02-01 від 25.02.2018р., платіжне доручення №2323 від 13.03.2018р на суму 20000,00грн. про оплату послуг згідно договору про надання правової допомоги №25-02-01 від 25.02.2018р., свідоцтво №521 від 27.11.2006р. про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер ВН №062105, опис судових витрат, які поніс позивач та заявляє до відшкодування, копії проїзних документів БЮ№616275, БЮ№616276, БЮ№008166, БЮ№008165, довідку про взяття на облік платника податків від 24.09.2015р. №033.

25.02.2018р. між Приватним сільськогосподарським підприємством Промінь та адвокатом ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги №25-02-01, згідно до п. 2.1. договору якого, клієнт замовляє і оплачує, а Адвокат надає правову допомогу з підготовки документів здійсненні перемовин з метою мирного врегулювання конфлікту, підготовки вимоги (претензії), позовної заяви, здійснення розрахунків та з юридичного супроводу розгляду справи в господарському суді Львівської області за позовом клієнта до ТОВ «Т.Б.Фрут» (боржник) з приводу невиконання договірних зобовязань боржником по договору купівлі-продажу №23/SR/2017 від 13.09.2017р.

За умовами п.6.2. Договору про надання правової допомоги №25-02-01 від 25.02.2018р., адвокат зобовязаний: забезпечувати максимально можливу якість та оперативність надання юридичних послуг; дотримуватись конфіденційності всієї інформації стосовно фінансово-господарської діяльності Замовника; при виконанні своїх обовязків згідно цього договору не здійснювати дій, що призводять або можуть призвести до порушень Замовником чинного законодавства.

Відповідно до п.5.1. Договору про надання правової допомоги №25-02-01 від 25.02.2018р., за правову допомогу, передбачену в п.п. 2.1 даного Договору Клієнт сплачує Адвокату винагороду (гонорар) в розмірі 20 000,00 (двадцять тисяч) гривень.

Додатковою угодою №1/01 від 25.02.2018р. до угоди про надання правової допомоги №25-02-01 від 25.02.2018р. сторони погодили п. 5. 4. угоди про надання правової допомоги №25-02-01 від 25.02.2018р. в наступній редакції: в розмір гонорару включаються всі фактичні витрати, які можуть бути понесені при виконанні даної Угоди в, тому числі: транспортні витрати (вартість квитків), пов'язані з участю адвоката в судових засідання у Господарському суді Львівської області, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів, витрати на поштову кореспонденцію, телефонні розмови, тощо. Дані витрати оплачуються адвокатом самостійно.

Позивач у відповіді на відзив №89 від 14.05.2018р. (вх.№16984/18 від 15.05.2018р.) зазначає, що сума гонорару в розмірі 19903,81грн. є обґрунтованою, оскільки ціна позову становила 712 559,48 грн., що є більшим за сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно довідки форми №4-ОПП від 24.09.2015р. № 033, адвокат ОСОБА_1 зареєстрована в Жмеринській ОДПІ ГУ ДФС (Шаргородське відділення) як адвокат і самозайнята особа відповідно (дана довідка долучена до матеріалів справи). Гонорар адвоката підлягає оподаткуванню податками, як самозайнятої особи за ставками: 22 % єдиний соціальний внесок, 18% - податок на доходи фізичних осіб, 1,5% - військового збору. Базою нарахування є в даному випадку загальна сума гонорару, що в повному обсязі покладено на адвоката, тому, чиста сума гонорару адвоката складає 11700 грн. з якої адвокат самостійно повинен сплатити транспортні витрати, повязані з участю в судових засідання у господарському суді Львівської області.

Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відшкодування витрат позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій (п. 6.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

На підтвердження понесених витрат у сумі 19903,81 грн. представник позивача надав: угоду №25-02-01 від 25.02.2018р. про надання правової допомоги, додаткову угоду №1/01 від 25.02.2018р. до угоди про надання правової допомоги №25-02-01 від 25.02.2018р., платіжне доручення №2323 від 13.03.2018р на суму 20000,00грн. про оплату послуг згідно договору про надання правової допомоги №25-02-01 від 25.02.2018р., ордер ВН №062105, опис судових витрат, які поніс позивач та заявляє до відшкодування, копії проїзних документів БЮ№616275, БЮ№616276, БЮ№008166, БЮ№008165. На підтвердження повноважень адвоката та взяття адвоката на облік платника податків долучено свідоцтво №521 від 27.11.2006р. про право на заняття адвокатською діяльністю та довідку про взяття на облік платника податків від 24.09.2015р. №033. Вказані докази суд вважає достатніми для підтвердження факту надання адвокатських послуг у справі № 914/594/18.

Враховуючи вищевикладене, подані відповідачем заперечення у відзиві на позов №12 від 07.05.2018р. (вх.№16111/18 від 07.05.2018р.) та позивачем відповідь №89 від 14.05.2018р. (вх.№16984/18 від 15.05.2018р.) на відзив, керуючись приписами ст.129 ГПК України, оцінивши відповідність обсягу роботи адвоката ОСОБА_1 з представництва інтересів позивача розміру гонорару, з огляду на розумну необхідність відповідних судових витрат для даної справи, господарський суд дійшов висновку про обґрунтування заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу в сумі 19903,81грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Водночас, суд враховує, що судові витрати, у тому числі і на професійну правничу допомогу, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Враховуючи викладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до відповідача з урахуванням прийнятої судом заяви про відмову від позову в частині стягнення 200000,00грн. основного боргу щодо стягнення основного боргу в розмірі 506298,49грн. та 3% річних у розмірі 6244,81грн. є обґрунтованими, не спростованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню. В решті позовних вимог щодо стягнення 3% річних належить відмовити у звязку необґрунтованістю та безпідставністю заявлення.

На підставі положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір необхідно віднести на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 86, 129, ч.4 ст.231, ст.ст. 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Прийняти відмову Приватного сільськогосподарського підприємства Промінь від позову в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Т.Б.Фрут 200000,00грн. основного боргу.

Провадження у справі № 914/594/18 в частині позовних вимог Приватного сільськогосподарського підприємства Промінь про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Т.Б.Фрут 200000,00грн. основного боргу закрити.

Позов задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Т.Б.Фрут (81500, Львівська область, м.Городок, вул.Артищівська, буд.9, корпус 1, ідентифікаційний код 41179849) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства Промінь (24710, Вінницька область, Піщанський район, с.Трибусівка, вул.Леніна, 72, ідентифікаційний код 30088220) 506298грн. 49коп. основного боргу, 6244грн. 81коп. 3% річних, 19903грн. 81коп. витрат на професійну правничу допомогу та 10688грн. 15коп. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Повне рішення складено 22.06.2018р.

Суддя Іванчук С.В.