ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 908/4164/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткаченко Н.Г. (головуючого), Білоуса В.В., Жукова С.В.,

за участю секретаря судового засідання Кузьміної О.М.

за участю представників : ТОВ "Південь-буд" - адвоката Алімової Т.М., ТОВ "ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ "ЄВРОТРУБПЛАСТ" - адвоката Малеванчука І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Південь-буд"

на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 23.01.2018

та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.10.2017

у справі №908/4164/15

про банкрутство Приватного підприємства компанія "МЕТАН"

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ "ЄВРОТРУБПЛАСТ"

до 1. Приватного підприємства компанія "МЕТАН", 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "МІРА БІЛД КОМПАНІ"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1- Товариство з обмеженою відповідальністю "Південь-буд",

про визнання правочину недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 ТОВ "ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ "ЄВРОТРУБПЛАСТ", як ініціюючий кредитор, звернулось до Господарського суду Запорізької області, в межах справи про банкрутство Приватного підприємства компанія "МЕТАН", з позовом до ППК "МЕТАН" та ТОВ "МІРА БІЛД КОМПАНІ" визнання недійсним договору купівлі-продажу від 17.03.2011, укладеного між відповідачами, посилаючись на те, що рухоме майно -газопровід не введений в експлуатацію, відчужене за спірним правочином, під час дії публічного обтяження, яке внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майно 24.01.2011 на підставі постанови ВДВС Токмацького РУЮ про арешт цього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 17.10.2017 у справі №908/4164/15 (суддя Кричмаржевський В.А.) позов задоволено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 23.01.2018 у справі №908/4164/15 (судді : Геза Т.Д., Будко Н.В., Гузікова Я.А.) ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.10.2017 залишено без змін.

В касаційній скарзі ТОВ "Південь-буд", просить постанову Донецького апеляційного господарського суду від 23.01.2018 та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.10.2017 у справі №908/4164/15 скасувати, прийнявши нове рішення, яким в позові відмовити.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями щодо визнання недійсним спірного договору купівлі-продажу, скаржник посилається на порушення судами положень ст. 215, ч. 5 ст. 216 ЦК України, за якими передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Разом з тим, будь-яка заінтересована особа вправі пред'явити і вимогу про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, однак суди зазначеного не врахували та не перевірили право позивача оскаржувати спірну угоду, стороною якою він не є, а також чи порушенні права та інтереси ТОВ "ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ "ЄВРОТРУБПЛАСТ", яке звернулось з цим позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу рухоме майно -газопровід не введений в експлуатацію.

У відзиві позивач просить оскаржувані судові рішення залишити без змін, як такі що прийняті у выдповыдності до вимог ст.ст. 203, 215 ЦК України та вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2018 року у справі № 908/4164/15 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Мачульський Г.М., Краснов Є.В.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 12.03.2018 заяву про самовідвід суддів Кушніра І.В. (головуючий суддя), судді: Мачульського Г.М., Краснова Є.В. задоволено.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями Касаційного господарського суду від 15.03.2018 для розгляду вказаної касаційної скарги визначено колегію суддів у складі: Ткаченко Н.Г. - головуючого (доповідача), Жукова С.В., Білоуса В.В. та Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 26.03.2018 справу за касаційною скаргою призначено справу до розгляду на 24.05.2018 о 10 год. 15 хв.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., пояснення представників позивача та третьої особи, перевіривши матеріали справи , обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Задовольняючи позов та визнаючи недійсним договір купівлі-продажу від 17.03.2011, укладений між ППК "МЕТАН" та ТОВ "МІРА БІЛД КОМПАНІ", за яким відчужено рухоме майно, а саме об'єкт будівництва - газопровід газифікації сіл Левадне, Долина, Рибалівка, Любимівка Токмацького району, який не введений в експлуатацію, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд, виходили з того, що на час продажу зазначеного рухомого майна, яке відноситься до такого в силу ст. 331 ЦК України, на це майно накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження строком дії до 24.01.2016 згідно постанови ВДВС Токмацького РУЮ № АА 704758 від 20.01.2011, що підтверджується належними доказами, а тому за таких обставин, коли все рухоме майно боржника - ППК "МЕТАН", зокрема і об'єкт будівництва (матеріали, обладнання, тощо, які використані в процесі будівництва газопроводу ) - газифікації сіл Левадне, Долина, Рибалівка, Любимівка Токмацького району перебувало під арештом, суди обох інстанцій дійшли висновку про наявність правових підстав для визнання спірного правочину від 17.03.2011 за яким відчужено зазначене майно недійсним на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Але з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій повністю погодитись не можна, з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою господарського суду Запоріжської області від 26.10.2015 ППК "МЕТАН" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Предметом даного судового розгляду є вимоги ініціюючого кредитора, які заявлені в межах справи про банкрутство боржника - ППК "МЕТАН", про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 17.03.2011, укладеного між боржником та ТОВ "МІРА БІЛД КОМПАНІ" (покупець) у зв'язку з тим, що на час продажу рухомого майна за спірною угодою діяла заборона відчуження цього майна, що суперечить вимогам законодавства.

За ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник виконав майнові зобов'язання раніше встановленого строку; боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов'язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов'язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна; боржник прийняв на себе заставні зобов'язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Під майновими діями боржника, в контексті положень ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", слід розуміти юридичні дії, які є підставою для виникнення, зміни, припинення правовідносин, зокрема виконання боржником зобов'язань за вже укладеним до початку відповідного року правочином (договором) на шкоду власним інтересам або інтересам інших кредиторів, виконання зобов'язання раніше встановленого строку (терміну), відмови від власних майнових вимог, сплати коштів кредитору або прийняття майна в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна, тощо.

Відповідно, під спростуванням майнових дій, слід розуміти оспорення фактичних даних чи обставин, які визначають правомірність майнових дій боржника щодо розпорядження майном боржника на підставі рішень боржника, які не відповідають законодавству та/або компетенції службових осіб боржника або його органів або вчинені без достатніх підстав.

Спростовано може бути не будь-які майнові дії боржника, а лише ті, які відповідають ознакам, встановленим ч. 1 ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.04.2018 у справі № 910/9004/13.

Проте, суди попередніх інстанцій вирішуючи даний спір, в межах справи № 908/4164/15 про банкрутство боржника - ППК "МЕТАН", яка порушена ухвалою суду першої інстанції від 10.08.2015, щодо наявності чи відсутності правових підстав для визнання недійсним договору від купівлі-продажу від 17.03.2011, укладеного між боржником та іншою особою, належним чином не врахували та розглянули спір без застосували положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно ч. 1 ст. 203 ЦК України визначено, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин(ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Таким чином, з урахуванням наведених вимог закону , наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатись судом на момент його вчинення.

Разом з тим, при вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Так, суд касаційної інстанції погоджується з доводами скаржника щодо неврахування судами обох інстанцій зазначених вище вимог чинного законодавства, з урахуванням положень якого, на суд покладався обов'язок встановити чи доведено позивачем, як зацікавленою особою, порушення його прав спірним договором купівлі-продажу рухомого майна від 17.03.2011, а також з доводами стосовно того, що суд мав з'ясувати чи має ТОВ "ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ "ЄВРОТРУБПЛАСТ" безпосередній інтерес у результаті розгляду цієї справи, на права й обов'язки якого безпосередньо впливає оспорюваний ним правочин, за яким відчужене рухоме майно боржника - ППК "МЕТАН" під час існування обтяження на це майно та заборони відчуження його, оскільки останній не був стороною спірного договору, не має права власності чи речового права на предмет правочину і не претендує на те, щоб це рухоме майно (об'єкт будівництва - газопровід газифікації сіл Левадне, Долина, Рибалівка, Любимівка Токмацького району), в натурі було передано йому у володіння.

Вирішуючи спір у даній справі, судами належним чином не перевірено та не надано належної оцінки тим обставинам, що позивач - ТОВ "ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ "ЄВРОТРУБПЛАСТ" не є стороною спірного правочину, на підставі спірного договору будь-які права чи обов'язки у останнього не виникають, не змінюються та не припиняються, при цьому позивач не є та не був власником майна, відчуженого за цим договором, а звідси чи обрано ним належний спосіб захисту порушеного його права (визнання договору купівлі-продажу рухомого майна недійсним, який укладений 17.03.2011, тобто більше ніж за чотири роки до порушення провадження у справі про банкрутство ) та чи призведе визнання спірного правочину недійсним до захисту порушеного позивача права, якщо судом буде встановлено факт такого порушення, оскільки застосування наслідків недійсності угоди не поширюється на його права.

Право на справедливий суд - це право особи, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов"язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред"являється особі.

Відтак, суди попередніх інстанцій наведені вище вимоги закону не врахували, не надали належної оцінки фактичним обставинам, доводам та запереченням сторін, розглянули справу без урахування вимог Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом " і як наслідок дійшли передчасних висновків щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ініціюючого кредитора у справі про банкрутство ППК "МЕТАН" - ТОВ "ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ "ЄВРОТРУБПЛАСТ" про визнання недійсним спірного договору купівлі-продажу рухомого майна, яке належало боржнику.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин, постанову Донецького апеляційного господарського суду від 23.01.2018 та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.10.2017 у справі № 908/4164/15 не можна визнати як такі, що відповідають фактичним обставинам справи і вимогам закону і вони підлягають скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд до Господарського суду Запорізької області.

При новому розгляді справи суду, слід врахувати вище викладене, повно та всебічно дослідити дійсні обставини справи, дати належну оцінку зібраним по справі доказам, доводам та запереченням сторін і в залежності від встановленого та вимог закону, постановити законне та обґрунтоване рішення.

Згідно ч. 1 ст. 316 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Оскільки Касаційний господарський суд дійшов висновку, що судові рішення по справі № 908/4164/15 підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, то розподіл судових витрат, відповідно до ст.129 ГПК України ( редакції, чинній після 15.12.2017 ) судом не здійснюється.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 240, 300, 301, 314, 315, 317 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Південь-буд" задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 23.01.2018 та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.10.2017 у справі № 908/4164/15 скасувати.

Справу № 908/4164/15 направити на новий розгляд до Господарського суду Запорізької області.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ткаченко Н.Г.

Судді Білоус В.В.

Жуков С.В.