ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.05.2018 Справа № 905/188/18

Позивач: Публічне акціонерне товариство Укрзалізниця в особі Регіональної філії Львівська залізниця, м. Львів

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м. Маріуполь

про стягнення 21 966,86грн.

Суддя Матюхін В.І.

Секретар судового засідання Вороніна О.С.

Представники:

позивача: не зяв.

відповідача: не зяв.

Публічним акціонерним товариством «Укрзалізниця» (позивач, залізниця, перевізник) до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (відповідач, комбінат, відправник) пред'явлено позов про стягнення 21 966,86грн. додаткових зборів і плат, у тому числі:

· 126,80грн. плати за користування вагоном на станції ОСОБА_1;

· 1 347,20грн. збір за маневрову роботу на станції ОСОБА_1;

· 244,00грн. збір за телеграфне повідомлення (2 телеграми);

· 2 613,00грн. плата за користування вагоном на станції Скнилів;

· 4 383,00грн. збір за зберігання вантажу за 7 діб на станції Скнилів;

· 673,60грн. збір за маневрову роботу на станції Скнилів;

· 4 036,00грн. тариф ОСОБА_1 Скнилів ОСОБА_1;

· 4 290,72грн. вартість робіт, виконаних ВП «Львівська механізована дистанція вантажно-розвантажувальних робіт» на станції Скнилів;

· 3 661,14грн. ПДВ.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 25.07.2017 на станції ОСОБА_1 регіональної філії Львівська залізниця при перевірці із використанням засобів відеоспостереження потягу, у складі якого був відправлений відповідачем за міжнародною залізничною накладною № 51025054 напіввагон № 62099908, виявлено комерційну несправність у цьому вагоні, а саме: в передній і задній частинах вагона відсутні розпірні рами, що підтверджується актом загальної форми від 25.07.2017 №1538. Вагон був відставлений на знеструмлену колію станції ОСОБА_1 для детального огляду і усунення несправності, так як згідно п.1.8 Правил комерційного огляду поїздів і вагонів, затверджених наказом Укрзалізниці від 24.04.2006 № 152-Ц, залізниця зобовязана усунути виявлену комерційну несправність.

При детальному огляді виявлено, що відповідачем вантаж у вагон був завантажений з порушенням вимог пункту 7.5.3 Технічних умов розміщення і кріплення вантажу глави 3 додатку 3 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМЗВС). Враховуючи вимоги пунктів 2.1, 2.14 Правил комерційного огляду поїздів і вагонів, а також ту обставину, що такого роду комерційна несправність є загрозою безпеці руху, вагон був направлений 23.07.2017 на станцію Скнилів для виправлення комерційної несправності, про що станцією ОСОБА_1 складено акт загальної форми № 5141 від 26.07.2017. На станції Скнилів комерційну несправність вагону № 62099908 було виправлено, що в свою чергу підтверджується актами загальної форми від 27.07.2017 № 2284 та від 04.08.2017 №2441.

Затримка вагону призвела до нарахування залізницею додаткових зборів і плат, у тому числі:

· по станції ОСОБА_1 згідно акту загальної форми № 2173 від 17.08.2017:

ь 126 грн. 80 коп. (без Г1ДВ) - плата за користування вагоном - 39 год.;

ь 1 347 грн. 20 коп. - маневрова робота (згідно ТК №1 розділ II п. 1.8);

ь 244 грн. 00 коп. - телеграми 2 шт.;

· по станції Скнилів згідно акту загальної форми № 2441 від 04.08.2017:

ь 2 613,00грн (без ПДВ) - плата за користування вагоном з 14 год. 17 хв. 27.07.2017 по 20 год. 00 хв. 03.08.2017, загалом 173год43хв.;

ь 4 383 грн. 00 коп. - зберігання вантажу у вагоні (згідно ТК №1 розділ II п.2.1) -7 діб;

ь 673 грн. 60 коп. - маневрова робота (згідно ТК №1 розділ II п. 1.8);

ь 4 036 грн. 00 коп. - тариф ОСОБА_1 -- Скнилів ОСОБА_1;

ь 4 290 грн. 72 коп. - вартість робіт, виконаних ВП Львівська механізована дистанція вантажно-розвантажувальних робіт.

За твердженням позивача загальна сума нарахованих платежів становить 18 305,72грн. без ПДВ (з урахуванням ПДВ 3 661,14грн. нарахування становлять суму позову).

Факт затримки і нарахування додаткових зборів і плат підтверджується перевізником актами загальної форми, а правовою підставою задоволення позову на думку залізниці є ст.174 Господарського кодексу України, ст.10 Цивільного кодексу України, ст.ст.4, 46, 119, 129 Статуту залізниць України, ст.ст.5, 21, 31, § 6 статті 28, §§ 1-2 статті 32 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, п. 15 «Правил користування вагонами і контейнерами», п. 8 «Правил зберігання вантажів», п. 1.11 «Правил розрахунків за перевезення вантажів», пункти 1.8, 2.1, 2.3, 2.14 Правил комерційного огляду поїздів і вагонів.

Відповідач позов не визнав з посиланням, зокрема на те, що:

- вантаж у вагоні № 62099908 комбінатом був розміщений та закріплений правильно, відправником у залізничній накладній було зазначено про наявність відповідного кріплення - розпірних рамок (у графі 3 накладної визначені кількість та розмір реквізитів кріплення (розпірних рамок) і у графі 15 зазначена їх вага). та на момент прийняття залізницею цього вагону до перевезення і укладання договору перевезення комерційна несправність була відсутня;

- на шляху прямування від станції Сартана до станції ОСОБА_1 (станції затримання) спірний вагон прослідував більше ніж 1 400 км, в тому числі через пункти комерційного огляду поїздів і вагонів (ПКО) на станції Волноваха та стикових станціях передачі вагонів без будь-яких зауважень щодо кріплення вантажу, що свідчить про те, що комерційна несправність у вигляді відсутності кріплення у вагоні № 62099908 виникла під час перевезення внаслідок незабезпечення збереження кріплення залізницею або крадіжки розпірних рамок;

- матеріали справи не містять даних про те, що виявлений залізницею комерційний брак виник з вини відповідача і тому відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення додаткової плати за користування вагонами, збереження вантажу, маневрові роботи, телеграми, тарифу Клепарів-Скнилів-Клепарів, вартість робіт, виконаних ВП «Львівська механізована дистанції вантажно-розвантажувальних робіт», по виправленню комерційної несправності;

- надані позивачем акти загальної форми не засвідчують обставини, що виникли в процесі спірного перевезення та не можуть прийматися судом як належні та допустимі докази, оскільки у даному випадку (якщо наслідувати логіку перевізника мало місце внесення в накладну даних, що не відповідають дійсності) згідно § 2 ст.12 УМЗВС, яким передбачено, що якщо в результаті перевірки, здійсненої під час перевезення, виявилось, що відомості, зазначені в накладній відправником, не відповідають дійсності, то станція, яка здійснювала перевірку, повинна про це скласти комерційний акт у відповідності зі ст.18 і зробити відмітку про акт у накладній в графі „Комерційний акт, мав бути складений комерційний акт;

- позивач в обґрунтування своїх позовних вимог у частині стягнення плати за користування вагонами не надав відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, що є підставою для стягнення плати за користування вагонами, відповідного акту про затримку вагона, доказів інформування відповідача про затримку вагонів;

- перевізником не надані належні докази на підтвердження здійснення маневрових робіт на станціях ОСОБА_1 та Скнилів і не наведений обґрунтований розрахунок їх вартості;

- позивачем не надано доказів затримки спірного вагону з вини комбінату, тому й вимоги щодо стягнення плати за зберігання вантажу у вказаній за позовом сумі є необґрунтованими та безпідставними;

- згідно табл.3 п.10 розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та звязку № 317 від 26.03.2009р. за надання одержувачам інформації про вантажі, що прибули на їхню адресу на станції призначення (незалежно від кількості відправок) телеграфом становить 53 грн за повідомлення, у той час як матеріали справи містять копії текстів телеграм, що свідчать про внутрішні повідомлення залізничних станцій щодо затримки вагону № 62099908 для усунення комерційної несправності та, у подальшому, направлення останнього за призначенням і беручи до уваги, що стягнення належних залізниці платежів має бути підтверджено відповідними документами (п.1.10 Правил розрахунків за перевезення вантажів, ст.62 Статуту залізниць України) відсутні підстави стягнення з комбіната збору за повідомлення телеграфом.

Ухвалою від 15.03.2018:

- строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів, до 03.05.2018 включно;

- відкладено підготовче засідання на 09.04.2018 року о 12:00 год.

Поясненнями від 05.04.2018р. позивач розяснив, що розрахунок ціни позову по даній справі здійснений на підставі наступних нарахувань:

1. Плата за користування вагоном по станції ОСОБА_1 - 39год., згідно акту загальної форми №2173 від 17.08.2017 становить 126 грн. 80 коп. (без ПДВ).

2. Плата за користування вагоном по станції Скнилів з 14 год. 17 хв. 27.07.2017 по 20 год. 00 хв.03.08.2017 - 173 год. 43 хв., складає 2 613,00грн. (без ПДВ).

Відповідно до п.12 Наказу № 113 від 25.02.99 «Про затвердження Правил користування вагонами і контейнерами», загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Згідно Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ним послуги, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та звязку України від 26.03.2009 №317, закріплено ставки плати за користування вагонами парку залізниць України залежно від часу користування і від кількості операцій, що виконуються (навантаження, вивантаження) з вагонами (додається в додатку).

За час перебування на підїзних коліях та інших місцях не загального користування вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, плата не вноситься. Якщо такі вагони затримані на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення з причин, що залежать від вантажовласника, то плата за користування сплачується в розмірі 50 відсотків.

Враховуючи вищенаведене, розрахунок здійснюється наступним чином :

173год. 43 хв. (ст. Скнилів) + 39 год. (ст. Клепарів) = 212год. 43 хв. = 213 год. - 45 год. ( час користування вагоном, згідно додатку) = 168год.

168 год. х 16 грн. + 206,2 = 2 894,2 х 2,302 = 6662,8 / 50% = 3331грн. 40коп., де :

167 год. 43 хв. (час користування вагоном, згідно додатку);

16 грн. (згідно додатку, понад 45 год. - 16 грн. за кожну годину за 1 вагон);

206,2 ( коефіцієнт згідно додатку, у разі виконання однієї вантажної операції);

2,302 (коефіцієнт коригування, який надається ПАТ «Укрзалізниця» відповідно до Тарифного керівництва);

6641,45 грн. - загальна сума;

50% (якщо вагони затримані на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення з причин, що залежать від вантажовласника, то плата за користування сплачується в розмірі 50 відсотків).

Отже, сума в розмірі 3 331 грн. 20 коп. - це загальна плата за користування з наростаючим.

Детальний розрахунок суми заборгованості ПрАТ МК «Азовсталь» по вагону №62099908:

По ст. Клепарів:

1. Плата за користування вагоном - 39 год., складає 126 грн. 80 коп. (без ПДВ).

2. Маневрова робота (згідно ТК №1 розділ II п. 1.8) 1 347 грн. 20 коп.

3. Телеграми 2 шт. - 244 грн. 00 коп.

По ст. Скнилів:

1. Плата за користування вагоном з 14 год. 17 хв. 27.07.2017 по 20 год. 00 хв. 03.08.2017 - 173год.43хв., складає 2 613,00грн. (без ПДВ).

2. Зберігання вантажу у вагоні (згідно №1 розділ II п.2.1) -7 діб - складає 4 383 грн. 00 коп.

3. Маневрова робота (згідно ТК №1 розділ II п. 1.8) - 673 грн. 60 коп.

4. ОСОБА_1 - Скнилів - ОСОБА_1 4 036 грн. 00 коп.

5. Вартість робіт, виконаних ВП Львівська механізована дистанція вантажно-розвантажувальних робіт 4 290 грн. 72 коп.

ВСЬОГО: 1 347,20 + 244 + 4 383,00 + 673,60 + 4 036 + 4 290,72 + 3 331,20 = 18 305,72грн. (без ПДВ),

де 3 331,20 грн. плата за користування з наростаючим (ОСОБА_1 39год. + Скнилів 173,40год. = 212,43год.

Сума з ПДВ 21 966,86 грн.

Важливим моментом на думку позивача є те, що при затримці вагону враховано пільгова доба 24 год. згідно статті 46 Статуту залізниць України.

Щодо способу завантаження вантажу позивач зауважив, що згідно Правил завантаження вантажу здійснюється на станції відправлення безпосередньо самим відправником, а відповідно до Правил приймання вантажів до перевезення, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Також позивач звертає увагу суду на наступне.

Відповідно до Технологічного процесу Львівської дирекції залізничних перевезень, станція Скнилів є вузловою станцією без ПКО, де місцевий вантаж розвозиться внутрішньо вузловими передаточними поїздами. З метою забезпечення ефективного комерційного огляду поїздів та вагонів, безпеки руху поїздів та збереження вантажів, які перевозяться залізничним транспортом на Львівській дирекції залізничних перевезень, створено два пункти комерційного огляду поїздів (ПКО). а саме на станціях Львів та ОСОБА_1.

Робота даних пунктів ПКО забезпечує якісний комерційний огляд усіх поїздів та вагонів, що прибувають та відправляються зі станції та здійснюється згідно Технологічного процесу роботи ПКО, затвердженого начальником дирекції.

Позаяк ст. Клепарів є сортувальною станцією, тому можливість сформування складу поїзда в сторону до стації призначення проводиться виключно на ст. Клепарів, тому з метою подальшого відправлення по маршруту слідування до станції призначення вагон обов'язково підлягає поверненню зі ст. Скнилів. на ст. Клепарів.

Щодо перебування даного вагону в очікуванні на ст. Клепарів протягом 39 год. та на ст. Скнилів на протязі 173 год. 43 хв., залізниця повідомила, що дана ситуація залежить від загальної кількості потягів, вагонів, що проходять у даному напрямку за певний час. Можливість підчеплення даного вагону до іншого локомотиву є неможливою, оскільки на станцію Чоп направляються вже сформовані поїзди, до яких згідно Наказу № 507 від 31.08.2005 «Про затвердження Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України» та Технологічним процесом забороняється будь-яке підчеплення інших вагонів, а на ст. Скнилів направляються передаточні поїзди, як поїзди з вагонами під вивантаження/навантаження.

Отже, відсутня будь-яка можливість підчеплення одиночного вагона до вже фактично сформованого іншого складу потягу.

Щодо обовязковості відправлення даного вагону на станцію Скнилів для усунення комерційної несправності, позивач наголосив, що згідно п. 2.14 Правил комерційного огляду поїздів та вагонів, порядок усунення комерційних несправностей без відчеплення вагонів від поїзда, порядок відчеплення вагонів, подачі їх для усунення комерційних несправностей, перевірки правильності усунення несправностей встановлюється Технологічним процесом роботи ПКО.

Для усунення комерційних несправностей та перевірки стану й кількості вантажу у відчеплених від поїзда вагонах, використовуються засоби механізованих дистанцій вантажних робіт. У разі відсутності на станції відповідних пристроїв і механізмів, порядок усунення комерційних несправностей (у тому числі з використанням механізмів та складів інших підприємств залізниці) встановлюється дирекціями. Всі роботи по виправленню даного роду комерційної несправності проводяться виключно на ст. Скнилів.

Час очікування даного вагону зумовлений недостатньою кількістю запасу необхідних матеріалів для забезпечення усунення даної комерційної несправності, оскільки за даний період було фактично затримано інших 12 вагонів відповідача з аналогічними комерційними несправностями. Крім цього, необхідно врахувати наявність інших виправлень комерційних несправностей по інших вагонах клієнтів, зайнятість працівників Львівської механізованої дистанції навантажувально-розвантажувальних робіт, щодо усунення комерційної несправності, яка робить виправлення та черговості виконання інших вантажних операції.

Щодо питання виявлення даної комерційної несправності саме на ст. Клепарів, позивач зауважив, що даного роду комерційна несправність виявлена внаслідок фіксування засобів відеонагляду, які знаходяться на вищевказаній станції. Також на ст. Клепарів діють посиленні вимоги до безпеки руху поїздів та вагонів, встановлений додатковий контроль за відправленням вагонів з вантажем, станціями слідування Чоп-Батьово, оскільки саме цей відрізок залізничного полотна прокладений через Карпатські перевали, які в свою чергу є надзвичайно складними для перевезення даного роду вантажу, тому даний вантаж потребує ретельного та надійного закріплення, з метою недопущення порушень безпеки руху і аварійних ситуацій під час слідування вагонів.

За виконання залізницями послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, справляються збори згідно з табл. 3 п.10 розділу З Тарифного керівництва №1, де передбачено збір телеграфом, тобто мова йде про внутрішні повідомлення між станціями відправлення, на якій, зокрема лежить обовязок інформування відправника, у спосіб передбачений у договорі про організацію перевезення про виникнення перепони до перевезення.

У зв'язку з затримкою вагона на станції ОСОБА_1 плата нараховується на підставі ст. 119 Статуту залізниць України, Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги, з врахуванням коефіцієнтів, що застосовуються до тарифів Тарифного керівництва №1 і відображається у актах загальної форми ГУ-23, які в свою чергу складаються у відповідності до п.3 Правил складання актів та згідно ч.1 ст. 26 Закону України «Про залізничний транспорт» та статті 129 Статуту залізниць України. Ці обставини є підставою для майнової відповідальності відправника і в наявності є правові підстави для стягнення з відповідача - Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат Азовсталь» на користь позивача - Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» коштів, повязаних із затримкою вагона у сумі 21 966,86 грн.

У дійсності якщо скласти здійснені позивачем нарахування (126,80 + 1 347,20 + 244 + 2 613,00 +4 383,00 + 673,60 + 4 036 + 4 290,72) загальна сума нарахованих платежів становить 17 714,32грн. без ПДВ, а не 18 305,72грн. як зазначив позивач у позові.

Ухвалою від 10.04.2018 підготовче провадження було закрите і справу призначено до судового розгляду по суті.

02.05.2018р. на адресу суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи по суті без участі представника залізниці. Клопотання судом задоволене.

23.05.2018р. на адресу суду надійшло клопотання відповідача про розгляд справи по суті без участі представника комбінату. Клопотання судом задоволене.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача і відповідача у підготовчому засіданні, господарський суд встановив:

15.07.2017р. Приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» (вантажовідправник) на адресу АТ «Будамар Логистик» м. Братислава, Словакія (вантажоодержувач) за міжнародною залізничною накладною № 51025054 зі станції Сартана Донецької залізниці на станцію Чієрна над Тисою ЖСР був направлений напіввагон № 62099908 з вантажем «сляби» у кількості 3 шт.

За приписами ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2 ст.908 Цивільного кодексу України та ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч.2 ст.306 Господарського кодексу України суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

За змістом ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до ст. 4 Статуту залізниць України перевезення залізницями вантажів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення. Згідно параграфу 1 ст.7 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМЗВС), договір перевезення оформляється залізничною накладною.

Одночасно з предявленням вантажу до перевезення відправник до кожної відправки повинен представити станції відправлення правильно заповнену і підписану залізничну накладну (§ 1 ст.7 УМЗВС).

Правилами перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Міністерства транспорту України 20.08.2001 № 542 і зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 10 вересня 2001 р. за № 796/5987 передбачено, що у вагонах відкритого типу (на платформах, у напіввагонах і т. ін.) допускається перевезення вантажів, зазначених у додатку. До вказаного додатку, зокрема, включені й сляби (заготовки стальні), код єдиної тарифно-статистичної номенклатури вантажів 31407.

Пунктом 4 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 р. № 644 і зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 р. за № 861/5082 (з подальшими змінами і доповненнями) передбачено, що «відправник зобов'язаний підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б збереження його на всьому шляху перевезення та екологічну безпеку і захист навколишнього природного середовища згідно з законодавством».

Відповідно до п.3 Правил приймання вантажів до перевезення «вантажі, що потребують тари для збереження їх від утрати, псування або пошкодження при перевезенні, повинні пред'являтися до перевезення у справній тарі, яка відповідає стандартам або технічним умовам, а вантажі, на тару і упакування яких стандарти та технічні умови не встановлено, - у справній тарі, що забезпечує їх збереження. Відправник несе відповідальність за пред'явлений до перевезення вантаж у нестандартній і неякісній упаковці. Якщо при зовнішньому огляді тари або упаковки пред'явленого до перевезення вантажу будуть помічені недоліки, які можуть призвести до втрати, псування або пошкодження вантажу, то відправник зобов'язаний на вимогу станції привести тару або упаковку у відповідність до вимог стандартів або інших нормативно-технічних документів на продукцію. Відправник зобов'язаний на вимогу станції пред'явити стандарт або технічні умови, сертифікат на відвантажувану продукцію (якщо вона підлягає сертифікації), а також на її тару. Залізниця може не приймати вантаж до перевезення у разі відсутності або неналежного його маркування, а також у тарі, що не відповідає вимогам стандартів або інших нормативних документів».

Також п.20 цих Правил обумовлено, що «навантаження вагонів здійснюється згідно з правилами розміщення і кріплення вантажів, правилами перевезення вантажів із забезпеченням безпеки руху, схоронності вантажів і безпечного виконання вантажних робіт».

Вантаж у вагон був завантажений самим відправником, про що у графі 20 накладної зроблена відповідна відмітка. Розміщений і закріплений вантаж у вагоні був також комбінатом і у залізничній накладній ним було зазначено про наявність відповідного кріплення - розпірних рамок (у графі 3 накладної визначені кількість та розмір реквізитів кріплення (розпірних рамок) і у графі 15 зазначена їх вага). Правильність внесення відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Згідно п.28 Правил приймання вантажів до перевезення «вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу».

На станції відправлення спірний напіввагон з вантажем був прийнятий залізницею до перевезення у міжнародному залізничному сполученні без будь-яких зауважень щодо їх комерційного і технічного стану, у тому числі і щодо кріплення вантажу у вагоні. Наведене свідчить про те, що вантаж у вагоні відповідачем був розміщений за правилами розміщення і кріплення вантажів, на момент прийняття залізницею вагону до перевезення та укладання договору перевезення, комерційна несправність в частині кріплення вантажу була відсутня.

На підставі п.2.3 Правил комерційного огляду поїздів і вагонів, затверджених наказом Укрзалізниці від 24.04.2006 № 152-Ц при перевірці потягу в комерційному відношенні із використанням засобів відеоспостереження перевізником на станції ОСОБА_1 25.07.2017 була виявлена комерційна несправність у вагоні № 62099908, а саме: в передній і задній частинах вагона відсутні розпірні рами, про що був складений акт загальної форми від 25.07.2017 №1538.

В акті загальної форми від 25.07.2017 №1538 зазначено, що:

- про відсутність розпірних рам є акт станції Знамянка Одеської залізниці 33405;

- вагон № 62099908 відчеплений від потягу для детального огляду та усунення комерційної несправності.

Акт станції Знамянка Одеської залізниці 33405 позивачем до позовної заяви доданий не був і під час розгляду справи суду не надавався, так само як в копії міжнародної залізничної накладної № 51025054, доданій до позову, відсутня відмітка про складення станцією Знамянка будь-яких актів.

Згідно п.2.5 розділу 2 Правил комерційного огляду поїздів і вагонів, про виявлені комерційні несправності складається акт загальної форми ГУ-23, який підписується працівниками, що здійснювали комерційний огляд (не менше двох осіб).

На шляху прямування від станції Сартана до станції ОСОБА_1 (станції затримання) спірний вагон прослідував більше ніж 1 400 км, в тому числі через пункти комерційного огляду поїздів і вагонів (ПКО) на станції Волноваха та стикових станціях передачі вагонів без будь-яких зауважень щодо кріплення вантажу.

Відповідно до п.2.1 розділу 2 Правил комерційного огляду поїздів і вагонів, усі вагони (контейнери), що прибувають та відправляються зі станції, де розташований ПКО, повинні оглядатися у комерційному відношенні.

25.07.2017 зі станції ОСОБА_1 на станцію Сартана була дана телеграма про виявлену несправність, у звязку з чим повідомлялось, що вагон виставляється для детального огляду і усунення комерційної несправності.

Після відставлення вагона на знеструмлену колію станції ОСОБА_1 при детальному огляді залізницею виявлено, що вантаж у вагоні розміщено з порушенням вимог пункту 7.5.3 Технічних умов розміщення і кріплення вантажу глави 3 Додатку 3 до УМЗВС, а саме - відсутні розпірні рами. Оскільки такого роду комерційна несправність є загрозою безпеці руху, а також враховуючи вимоги пунктів 2.1, 2.14 Правил комерційного огляду поїздів і вагонів, затвердженого наказом Укрзалізниці № 152-Ц від 26.04.2006, вагон № 62099908 був направлений 25.07.2017 на станцію Скнилів для виправлення комерційної несправності, про що станцією ОСОБА_1 складено акт загальної форми № 5141 від 26.07.2017.

26.07.2017 зі станції ОСОБА_1 на станцію Сартана була дана телеграма про те, що при детальному огляді даного вагону виявлено: вантаж сляби 3 шт, в передній і задній частинах вагона відсутні розпірні рами. Вагон завантажено згідно креслення 059497-2МЧ від 05/09.2012р. Комерційну несправність усунути силами ПКО станції ОСОБА_1 неможливо. Вагон відправляється для усунення комерційної несправності на станцію Скнилів.

Після прибуття на станцію Скнилів вагону № 62099908, комерційну несправність виправлено, що підтверджується актами загальної форми від 27.07.2017 № 2284 та від 04.08.2017 №2441 та Калькуляцією виправлення комерційного браку в вагоні № 62099908 по станції Скнилів 03.08.2017.

У зв'язку з затримкою спірного вагону на станції ОСОБА_1, доставки його на станцію Скнилів і повернення назад на станцію ОСОБА_1 залізницею були нараховані додаткові збори та платежі, а саме:

1) за час затримки, згідно акту загальної форми №2173 від 17.08.2017:

- 126,80грн. плати за користування вагоном на станції ОСОБА_1;

- 1 347,20грн. маневрова робота на станції ОСОБА_1;

- 244,00грн. телеграми.

2) за час затримки вагону на станції Скнилів, згідно акту загальної форми №2441 від 04.08.2017:

- 2 613,00грн. плата за користування вагоном на станції Скнилів;

- 4 383,00грн. зберігання вантажу за 7 діб на станції Скнилів;

- 673,60грн. маневрова робота на станції Скнилів;

- 4 036,00грн. тариф ОСОБА_1 Скнилів ОСОБА_1;

- 4 290,72грн. вартість робіт, виконаних ВП «Львівська механізована дистанція вантажно-розвантажувальних робіт на станції Скнилів.

За таких обставин і зважаючи на те, що:

Завантаження слябів у напіввагон № 62099908 було здійснено засобами відправника, при цьому вантаж у вагоні був розміщений та закріплений відповідачем згідно затвердженого залізницею креслення, номер якого зазначений в графі 3 залізничної накладної № 51025054. Також у графі 3 залізничної накладної № 51025054 зазначені кількість та розмір реквізитів кріплення (розпірних рамок) і у графі 15 зазначена їх вага.

Згідно п.28 Правил приймання вантажів до перевезення залізниця мала приймати до перевезення вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), шляхом візуального огляду як вагона, так і вантажу, його маркування (у т. ч. захисного). Також шляхом візуального огляду перевізник мав перевірити кріплення у вагоні.

Залізниця прийняла спірний вагон з вантажем до перевезення без будь-яких зауважень як щодо стану вагону і вантажу, так і щодо кріплення у вагоні.

На шляху прямування від станції Сартана до станції ОСОБА_1 (станції затримання) спірний вагон прослідував більше ніж 1 400 км, в тому числі через пункти комерційного огляду поїздів і вагонів (ПКО) на станції Волноваха та стикових станціях передачі вагонів без будь-яких зауважень щодо кріплення вантажу.

Господарський суд вважає, що:

- кріплення вантажу у вагоні на станції відправлення було, а на станцію ОСОБА_1 вагон прибув без кріплення вантажу;

- позивачем не доведено, що комерційна несправність вагону (відсутність кріплення вантажу - розпірних рамок) виникла саме з вини вантажовідправника відповідача по справі;

- кріплення вантажу у спірному вагоні зникло під час перевезення, а тому підстав для задоволення позову не має.

Також суд констатує, що надані позивачем акти загальної форми не є належними та допустимими доказами, що засвідчують обставини, які виникли в процесі спірного перевезення, оскільки:

· у залізничній накладній відповідачем було зазначено про наявність у вагоні кріплення вантажу - розпірних рамок (у графі 3 накладної зазначені кількість та розмір реквізитів кріплення (розпірних рамок) і у графі 15 зазначена їх вага) і так як на станції ОСОБА_1 було виявлено, що у вагоні № 62099908 (в передній і задній його частинах) відсутні розпірні рами, то у даному випадку мова може йти про внесення в міжнародну залізничну накладну даних, що не відповідають дійсності;

· § 2 ст.12 УМЗВС передбачено, що якщо в результаті перевірки, здійсненої під час перевезення, виявилось, що відомості, зазначені в накладній відправником, не відповідають дійсності, то станція, яка здійснювала перевірку, повинна про це скласти комерційний акт у відповідності зі ст.18 і зробити відмітку про акт у накладній в графі „Комерційний акт, мав бути складений комерційний акт і який у дійсності позивачем складений не був.

В частині стягнення з відправника збору за зберігання вантажу на побіжній станції (з ПДВ) позов задоволенню не підлягає і з огляду на те, що:

- ст.46 Статуту залізниць України, на яку посилається залізниця, передбачений обов'язок одержувача прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу і у разі зберігання вантажу на станції понад визначений ч.2 цієї статті термін справляється плата;

- відповідач не є одержувачем вантажу за спірною відправкою, він є відправником.

Посилання позивача на «Правила зберігання вантажів», п.8 якого встановлено, що «збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо)» суд також вважає неправомірним, оскільки:

- "Правила зберігання вантажів" затверджені Мінтрансом України;

- відповідно до ст.5 Статуту залізниць України на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезень вантажів;

- згідно ст.6 Статуту залізниць України Правила перевезення вантажів (Правила) - це нормативний акт, що конкретизує передбачені цим Статутом положення, які регламентують участь та обов'язки сторін у процесі перевезення вантажів;

- зі змісту ст.ст.5, 6 Статуту залізниць України можна зробити висновок, що затверджені на підставі Статуту Правила не мають йому суперечити і можуть лише конкретизувати зміст окремих статей Статуту, зокрема ст.46 щодо строків вивезення і порядку зберігання вантажів;

- згідно ст.908 ЦК України, з якою також кореспондуються ст.ст.306, 307 Господарського Кодексу України та ст.3 Закону України «Про залізничний транспорт», умови перевезення визначаються цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них;

- відповідно до ст.46 Статуту залізниць України збір за зберігання вантажу сплачує одержувач вантажу, а не відправник і тільки у випадку, коли зберігання мало місце на станції призначення, тобто Статут залізниць України взагалі і ця норма зокрема не передбачають, що збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини відправника сплачується незалежно від місця затримки (на підходах до станції призначення, на прикордонних, припортових станціях тощо);

- не є компетенцією Мінтрансу України встановлювати нові положення, які не визначені (регламентовані) Статутом залізниць України;

- у зазначеній частині п.8 «Правил зберігання вантажів» не відповідає законодавству України, прямо суперечить ст.46 Статуту залізниць України, виданий Мінтрансом України не відповідно до положень, закріплених Статутом залізниць України, що є порушенням ст.908 ЦК України та ст.ст.5, 6, 46 Статуту залізниць України і згідно ч.7 ст.11 Господарського процесуального Кодексу України, якою передбачено, що «у разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили», не застосовується судом.

Не визнання п.8 «Правил зберігання вантажів» у зазначеній частині нечинним та не зняття їх з державної реєстрації, так само як і факт реєстрації Мін'юстом України «Правил зберігання вантажів» і доповнень та змін до них у спірній частині не впливає на прийняття рішення по справі, оскільки ч.7 ст.11 Господарського процесуального Кодексу України не пов'язує з зазначеними факторами (держреєстрації актів, визнання їх недійсними чи протизаконними) застосування (не застосування) господарським судом актів державних та інших органів, які акти не відповідають законодавству України (актам вищої юридичної сили).

В частині стягнення з відправника збору за телеграфне повідомлення (направлення 2-х телеграм) позов задоволенню не підлягає і з огляду на те, що ці повідомлення направлялись на станцію відправлення, а не відповідачеві і залізниця не довела необхідність їх направлення (чинним законодавством не передбачений обовязок перевізника повідомляти відправника про затримку вагону у цьому випадку).

Судові витрати в межах, встановлених законодавством, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, § 2 ст.12 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, Правил комерційного огляду поїздів і вагонів, ст.ст.24, 46, 119 Статуту залізниць України і керуючись ст.ст.91, 210, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017), господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Укрзалізниця» у задоволенні позову до Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь про стягнення 21 966,86грн. додаткових зборів і плат.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у порядку, передбаченому п.17.5 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, протягом двадцяти днів з дня його проголошення (складення повного судового рішення).

Суддя В.І. Матюхін

Повний текст рішення складено 29.05.2018р.

Надруковано примірників:

1 - до справи;

1 - позивачу;

1 відповідачу;

Вик. Вороніна