ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

19.06.2018м. ДніпроСправа № 904/1341/18

за позовом Виконувача обов'язків керівника Жовтоводської місцевої прокуратури (52210, м. Жовті Води Дніпропетровської області, вул. Б. Хмельницького, 21; ідентифікаційний код 02909938)

до відповідача-1: Жовтоводської міської ради (52204, м. Жовті Води Дніпропетровської області, бульвар Свободи, 33; ідентифікаційний код 26368938)

відповідача-2: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (52204, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

про визнання недійсним рішення, договору та повернення земельної ділянки

Суддя Загинайко Т.В.

Представники сторін:

від прокуратури: ОСОБА_2 - прокурор, посвідчення від 20.10.2014р. №029708;

від відповідача-1: ОСОБА_3 - представник, довіреність від 04.05.2018р. №4/4-357-01-12;

від відповідача-2: не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

СУТЬ СПОРУ:

Виконувач обов'язків Жовтоводської місцевої прокуратури звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача-1 - Жовтоводської міської ради та відповідача-2 - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якій просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Жовтоводської міської ради від 03.12.2014 № 1931-55/VІ "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права сервітуту, для розміщення тимчасової споруди з послідуючим укладанням договору особистого строкового сервітуту" в частині затвердження технічної документації та передачі земельної ділянки фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1;

- визнати недійсним договір від 04.02.2015 б/н про встановлення особистого сервітуту, укладений між Жовтоводською міською радою Дніпропетровської області та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1;

- зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 повернути територіальній громаді в особі Жовтоводської міської ради земельну ділянку площею 0,0027 га кадастровий номер :01:290:0100, розташовану на вул. ОСОБА_4 (колишня вул.50-річчя Комсомолу), в районі будинку №17, у м. Жовті Води Дніпропетровської області.

Відповідач-1 у відзиві (вх.№18446/18 від 02.05.2018р.) на позовну заяву, просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, вважає, що розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм) на підставі земельного сервітуту направлене саме на спрощення ведення підприємницької діяльності та зазначає, що прокурор звернувся до суду із пропущеним строком позовної давності.

Відповідач-2 надав відзив (вх.№18800/18 від 03.05.2018р.), просить застосувати позовну давність до заявлених позовних вимог і відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, у зв'язку зі спливом строку позовної давності та посилається на те, що: -особистий сервітут може бути оформлено у вигляді договору за домовленістю сторін, з зазначенням змісту сервітуту, визначеного статтею 403 Цивільного кодексу України; - органи місцевого самоврядування та виконавчої влади, як розпорядники земельних ділянок державної власності можуть виступати стороною сервітуту; - відповідачем-2 було виготовлено всю технічну документацію на земельну ділянку; - ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані або змінені після їх виконання; - рішення Жовтоводської міської ради від 03.12.2014р. №1931-55/VI виконане, договір укладено, тобто воно вичерпало свою дію і скасоване бути не може; - жодного законодавчого акту, який би забороняв встановлення особистого земельного сервітуту немає; - рішення є законним і не може бути скасовано, і договір не може бути визнано недійсним.

Також відповідач-2 у заяві (вх.№18798/18 від 03.05.2018р.) просить розглянути справу без його участі через сімейні обставини.

Виконувач обов'язків Жовтоводської місцевої прокуратури надав відповідь (вх.№19330/18 від 07.05.2018р. на відзив, просить позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що: - рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009р. у справі №1-9/2009 стосувалось права органу місцевого самоврядування скасовувати саме свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни; - вказане положення стосувалось повноважень органу місцевого самоврядування щодо скасування своїх же рішень, а не їх оскарження в судовому порядку будь-якою особою чиїх прав вони стосуються; - в даному рішенні Конституційний Суд України вказував, що у Конституції України зазначено, рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду; - твердження міської ради про неможливість скасувати рішення після його виконання є необгрунтованим, оскільки оскарження в судовому порядку будь-якою особою незаконних рішень органу місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України передбачене Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" і забезпечене таким способом захисту, а скасування ненормативних правових актів органів місцевого самоврядування заборонено здійснювати самим органам місцевого самоврядування після їх виконання, з метою гарантії суспільних відносин з громадянами; - ФОП ОСОБА_1 на момент укладання договору про встановлення особистого строкового сервітуту не був ані власником, ані земелекористувачем сусідньої земельної ділянки, прохід до якої неможливий, без використання суміжної земельної ділянки, а тому не є об'єктом, який має право вимагати встановлення сервітуту; - ФОП ОСОБА_1 встановлено особистий строковий сервітут з метою розміщення тимчасової споруди, для комерційного використання, тобто для здійснення господарської діяльності, що суперечить самій правовій природі сервітуту та меті його надання; - відповідачами обрано невірний спосіб реалізації права на забезпечення користування земельною ділянкою шляхом встановлення особистого строкового сервітуту.

Також, виконувач обов'язків Жовтоводської місцевої прокуратури у відповіді (вх.№21080/18 від 17.05.2018р.) на відзив, просить позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що: - тимчасова споруда для провадження підприємницької діяльності, під розміщення якої надано сервітут ФОП ОСОБА_1, відповідно до статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", - це одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту, викладене доводить, що відповідно до чинного законодавства України, тимчасова споруда для провадження комерційної діяльності не є малою архітектурної формою, що унеможливлює оформлення права користування земельною ділянкою під її розміщення на підставі сервітуту; - аналіз умов договору про встановлення особистого строкового сервітуту від 04.02.20015р., а саме - цільове призначення земельної ділянки та визначення розміру плати за користування нею, свідчить про відсутність у нього ознак користування чужим майном, а сторони у даному випадку фактично оформили відносини оренди земельної ділянки.

Відповідач-2 надав заперечення (вх.№21534/18 від 21.05.2018р.), просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилається на те, що: - позиція позивача суперечить Конституції України, законодавству України та правовим позиціям Верховного суду; - на сьогоднішній день та на день укладання оскаржуваного договору, технічно неможливо укласти та зареєструвати договір оренди земельної ділянки з цільовим призначенням - для розміщення тимчасової споруди, оскільки Класифікатор видів цільового призначення земельної ділянки, затверджений наказом Держкомзему України від 23.07.2010р. №548, зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 23.07.2010р. за №1011/18306, не містить такого виду цільового призначення; - висновки позивача про те, що відповідачі укладаючи договір земельного сервітуту, приховали практично оренду земельної ділянки, взагалі безпідставні; - положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів; - на момент укладення оскаржуваного договору уповноваженим органом держави щодо розпорядження спірною земельною ділянкою і здійснення контролю за нею, в силу вимог статті 122 ЗК України, була Жовтоводська міська рада; - реалізуючі відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини; - у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі з суб'єктами підприємницької діяльності; - держава несе ризик спливу строку позовної давності на оскарження нею правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право; - позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення; - застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про дії, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо втратили достовірність і повноту із плином часу; - тлумачення прокурора повністю нівелює інститут позовної давності, як засобу захисту стабільності обороту, оскільки, якщо з ним погодитись, то прокурор має право на задоволення своїх вимог в будь-який проміжок часу, починаючи з того дня, коли прокурор побажав провести перевірку спірних правовідносин та/або провести досудове розслідування у кримінальному провадженні; - спірний договір зареєстровано 06.02.2015р., однак і цей строк знаходиться теж поза меж позовної давності, адже позивач звернувся до суду 02.04.2018р. - для визнання незаконним та скасування правового акту органу місцевого самоврядування недостатньо лише встановити факт суперечності цього акту положенням чинного законодавства України; - звертаючись із даним позовом прокурор обмежився лише акцентуванням уваги на суперечності оскаржуваних рішень положенням чинного законодавства України і не навів належних доказів на обґрунтування порушення прав та інтересів держави прийняттям оскаржуваних рішень.

Відповідач-1 надав заперечення (вх.№21687/18 від 22.05.2018р.) на відповідь на відзив, просить в задоволенні позову відмовити, посилається на те, що: - позивачем не надано жодних доказів того, що Прокуратура м. Жовті Води була ліквідована, а Жовтоводська місцева прокуратура була знову створена; - не надано доказів того, що Жовтоводська місцева прокуратура не є правонаступником Прокуратура м. Жовті Води; - у ЄДРПОУ відсутній жодний запис про ліквідацію, реорганізацію тощо, прокуратури; - позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатись про порушення свого цивільного права.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.05.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (загальне позовне провадження) на 19.06.2016р.

Відповідач-1 у клопотанні (вх.№26496/18 від 19.06.2018р.) просить приєднати до матеріалів справи наступні документи: - копія рішення про надання в користування частини земельної ділянки, на яку поширюються права сервітуту, для обслуговування тимчасової споруди, шляхом укладання договору особистого строкового сервітуту; - копія акта від 25.04.2018р. приймання-передачі земельної ділянки, розташованої в м. Жовті Води по вул. Козацької Слави, в районі будинку №17; - інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкту нерухомого майна.

Керівник Жовтоводської місцевої прокуратури (вх.№26251/18 від 19.06.2018р.) у заяві (вх.№26251/18 від 19.06.2018р.), в порядку статті 231 Господарського процесуального кодексу України просить закрити провадження у справі №904/1341/18, у зв'язку із відсутністю предмету спору, посилаючись на те, що: - 25.04.2018р. прийнято рішення Жовтоводською міською радою №1688-39/VII, яким оспорюване рішення від 03.12.2014р. №1931-55/VI і договір про встановлення особистого сервітуту від 04.02.2015р. визнано таким, що втратили чинність; - з інформації Жовтоводської міської ради від 31.05.2018р. №2/4-1849-01-18 вбачається, що на підставі рішення Жовтоводської міської ради від 25.04.2018р. №1688-39/VII інше речове право, зареєстроване за ФОП ОСОБА_1 на підставі договору про встановлення особистого строкового сервітуту - право користування земельною ділянкою з кадастровим номером :01:290:0100 - припинено; - Жовтоводською міською радою надано акт приймання передачі земельної ділянки площею 0,0027 га кадастровий номер :01:290:0100, розташовану на вул. ОСОБА_4, в районі будинку №17, у м. Жовті Води Дніпропетровської області; - відповідачами усунені порушення, які стали підставою для пред'явлення вказаного позову. Крім того, просить повернути суму сплаченого прокуратурою судового збору.

Розглянувши заяву керівника Жовтоводської місцевої прокуратури, господарський суд вважає за необхідне закрити провадження у справі, виходячи з наступного.

Як вбачається з рішення Жовтоводської міської ради від 25.04.2018р. №1688-39/VII про надання в користування частини земельної ділянки, на яку поширюються права сервітуту, для обслуговування тимчасової споруди, шляхом укладання договору особистого строкового сервітуту договір про встановлення особистого сервітуту від 06.02.2015р., ФОП ОСОБА_1 на земельну ділянку по вул. 50-річчя комсомолу, в районі будинку №17, у м. Жовті Води Дніпропетровської області, площею 0,0027 га, визнано таким, що втратив чинність.

Відповідно до акту від 25.04.2018р. приймання-передачі земельної ділянки, розташованої в м. Жовті Води по вул. Козацької Слави (колишня вул. 50-річчя комсомолу), в районі будинку №17 повернута відповідачу-1 спірна земельна ділянка.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, господарський суд приходить до висновку, що закриття провадження у справі №904/1341/17 не суперечить чинному законодавству та не порушує права чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Частиною 3 статті 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Щодо розподілу суми судового збору слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно з частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначається Законом України "Про судовий збір".

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, які визначено цією статтею і перелік яких є вичерпним.

У відповідності до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Прокуратура у заяві (вх.№26251/18 від 19.06.2018р.) просить повернути сплачений судовий збір у сумі 5 286 грн. 00 коп.

Таким чином, судовий збір, сплачений прокуратурою при зверненні з позовом до суду згідно платіжного доручення від 22.03.2018р. №650, підлягає поверненню з бюджету у сумі 5 286 грн. 00 коп.

Керуючись пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", статтями 123, 130, 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі №904/1341/18 за позовом Виконувача обов'язків керівника Жовтоводської місцевої прокуратури (52210, м. Жовті Води Дніпропетровської області, вул. Б. Хмельницького, 21; ідентифікаційний код 02909938) до відповідача-1: Жовтоводської міської ради (52204, м. Жовті Води Дніпропетровської області, бульвар Свободи, 33; ідентифікаційний код 26368938) та відповідача-2: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (52204, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) про визнання недійсним рішення, договору та повернення земельної ділянки.

Повернути Прокуратурі Дніпропетровської області (49044, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 38; реквізити отримувача: МФО 820172, р/р 0291 в Державній казначейській службі України в м. Київ, ідентифікаційний код 02909938, код класифікації видатків бюджету 2800) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 5 286 (п'ять тисяч двісті вісімдесят шість) грн. 00 коп., сплачений згідно платіжного доручення від 22.03.2018р. №650, оригінал якого знаходиться у справі.

Ухвала набирає законної сили - 19.06.2018р.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_5

Дата підписання ухвали,

оформленої відповідно до статті 233 ГПК України,

20.06.2018р.