ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2018м. ДніпроСправа № 904/1139/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Калиниченко Л.М. за участю секретаря судового засідання Бондаренко О.М.

за позовом ОСОБА_1, 50000, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1

до Публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар", 50045, м. Кривий Ріг, Центрально - Міський район, вул. Окружна, буд. 127;

про стягнення заборгованості із заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку на суму 79 541, 02грн.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

22.03.18р. ОСОБА_1, м.Кривий Ріг звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар", 50045, м. Кривий Ріг, Центрально - Міський район, вул. Окружна, буд. 127; про стягнення заборгованості із заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку на суму 79 541, 02грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2018р. залишено позовну заяву без руху для усунення ОСОБА_1 недоліків позовної заяви.

У зв'язку з усуненням ОСОБА_1 недоліків позовної заяви, ухвалою господарського суду від 20.04.18р. позовну заяву прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 15.05.18р., зобовязано відповідача надати відзив на позов, докази в обґрунтування заперечень, контррозрахунок стягуваної суми.

З 15.12.17р. набрали чинності зміни до Господарського процесуального кодексу України в редакції від 03.10.2017р.

Як зазначено у пункті 9 Прикінцевих та перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відтак, з 15.12.2017 вказана справа розглядається за правилами Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII).

У зв'язку зі складністю та категорією даної справи, подальший її розгляд відбуватиметься за правилами загального позовного провадження.

Враховуючи стадію вирішення даного спору (до набрання новим ГПК України законної сили), яка відповідає стадії підготовчого провадження, а саме визначенню обставин справи, які підлягають встановленню, та зібранню відповідних доказів, суд 21.12.17р. розпочав слухання справи зі стадії підготовчого провадження.

04.05.18р. до господарського суду Дніпропетровської області надійшов відзив ПАТ "Криворізький турбінний завод "Констар" за №02-31/636 від 03.05.2018р. на позов про стягнення заборгованості з заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою господарського суду від 15.05.18р. в порядку п.3 ч.2 ст.185 Господарського процесуального кодексу України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.06.18р.

У судове засідання позивач та відповідач з'явилися, про час та місце проведення судового засідання були належним чином повідомлені, причини неявки суду невідомі.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відносно відповідача господарським судом Дніпропетровської області 12.08.14р. порушено провадження у справі № 904/5722/14 про банкрутство, на даний час провадження перебуває на стадії ліквідації.

Згідно з частиною четвертою статті 10 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про стягнення заробітної плати. Аналогічні положення містяться в пункті 8 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач з 10.08.1998р. по 15.05.2017р. перебував у трудових відносинах з відповідачем - ПАТ "Криворізький турбінний завод "Констар" на різних посадах, що підтверджується копією трудової книжки, поданою позивачем.

15.05.2017р. позивач звільнився із займаної посади на підставі п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України за власним бажанням.

Як зазначив позивач, при звільненні з роботи з ним не було проведено остаточного розрахунку, а саме не виплачено 51 806, 41грн. заборгованості із заробітної плати. Вказана сума підтверджується довідкою відповідача від 19.12.17р. №151/357 та не оспорюється відповідачем, тому підлягає стягненню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в день звільнення, всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України, відповідач не провів повного розрахунку з позивачем.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належним чином оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, якщо спір вирішено на користь працівника.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозвязку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу розяснив, що згідно зі статтею 47 КЗпП України роботодавець зобовязаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, які належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Також, у судовому засіданні позивач просить суд стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку за період з травня 2017р. по 15.03.2018р. на суму 24 484, 61грн.

За період невиплати заробітної плати, а саме з травня 2017р. по 15.03.2018р. позивачем розраховано середній заробіток за час затримки розрахунку, яка з розрахунку позивача складає 136, 29грн. х 209 днів = 24 484, 61грн., де 136, 29грн. - розмір середньоденного заробітку, розрахованого позивачем.

Відповідачем, надано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній пояснив, що частково визнає позовні вимоги, а саме заборгованість по заробітній платі у сумі 51 806, 41грн. Відповідачем не визнана сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 16.05.2017р. по 15.03.2018р. у розмірі 28 484, 61грн., оскільки 09.03.17р. Відповідача визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Зазначені вимоги після відкриття ліквідаційної процедури, так само, як і будь-які зобов'язання, не нараховуються, оскільки господарська діяльність банкрута завершена і строк виконання всіх грошових зобов'язань вважається таки, що настав. Аналогічна правова позиція викладена в постанову Вищого господарського суду України від 02.08.17р. по справі №904/725/13.

При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 (з наступними змінами і доповненнями). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, та призначення пенсії.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Дослідивши матеріали справи та докази подані позивачем та відповідачем, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог ОСОБА_1, а саме:

- заборгованість по заробітній платі визнається у сумі 51 806, 41грн.

В решті вимог суд вважає за необхідне відхилити, оскільки, після відкриття ліквідаційної процедури, вимоги стосовно стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, як і інші зобов'язання, не нараховуються

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 1 762,00 грн. слід віднести на відповідача, стягнувши його в доход державного бюджету України.

Враховуючи вищеозначене, керуючись ст.ст. 47, 115-117, 238 КЗпП України, ст.ст. 20, 129, 194, 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, ст.10 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар", 50045, м. Кривий Ріг, Центрально - Міський район, вул. Окружна, буд. 127; на користь ОСОБА_1, 50000, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 заборгованість із заробітної плати у розмірі 51 806 (п'ятдесят одна тисяча вісімсот шість) гривні 41 копійка.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Криворізький турбінний завод "Констар", 50045, м. Кривий Ріг, Центрально - Міський район, вул. Окружна, буд. 127; на користь державного бюджету (одержувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , рахунок отримувача 0001, банк одержувача - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір, код ЄДРПОУ господарського суду Дніпропетровської області 03499891) 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривень 00 копійок - судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 14.06.2018р.

Суддя ОСОБА_2