ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

13.06.2018

Справа № 910/7480/18

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Пайпер Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інгредія"

про стягнення 16 596,06 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пайпер Україна" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інгредія" про стягнення 16596,06 грн. на підставі Договору поставки товару № 32-17 від 29.09.2017 далі - Договір) та Додаткової угоди № 1 від 08.02.2018 до Договору, з яких: 14500,00 грн. основного боргу, 1220,64 грн. пені, 202,20 грн. інфляційні збитки, 107,70 грн. відсотків за користування грошовими коштами (3% річних), 538,52 грн. процентів за користування чужими коштами.

Дослідивши матеріали позовної заяви № б/н від 06.06.2018 (вх. № 7480/18 від 11.06.2018), суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на таке.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п’яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються (п. 3); виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову (п. 5).

Проте, позивачем не дотримано вимог п. 3 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у позовній заяві не вірно зазначено ціну позову та не зазначено обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно приписів п. 1 ч. 1 ст. 163 Господарського процесуального кодексу України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується.

Так, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 14500,00 грн. основного боргу, 1220,64 грн. пені, 202,20 грн. інфляційних збитків, 107,70 грн. відсотків за користування грошовими коштами (3% річних), 538,52 грн. процентів за користування чужими коштами, визначивши ціною поданого ним позову суму у розмірі 16596,06 грн.

Проте, загальна сума визначених позивачем до стягнення з відповідача наведених сум основного боргу, пені, інфляційних збитків, відсотків за користування грошовими коштами (3% річних) та процентів за користування чужими коштами складає 16569,06 грн. і саме така сума є вірною ціною позову, тоді як визначена позивачем ціна позову у сумі 16596,06 грн. не є вірною.

Судом також досліджено, що сума основного боргу в розмірі 14500,00 грн. у позовній заяві лише вказана, тоді як обгрунтований її розрахунок (з посиланням на докази, якими підтверджується саме вказана сума основного боргу) безпосередньо у позовній заяві не наведено, а також, такий розрахунок не додано позивачем до позовної заяви у якості додатку, що підтверджується переліком "додатків" до позовної заяви.

В свою чергу, за відсутності обгрунтованого розрахунку суми основного боргу, додані позивачем до позовної заяви у якості додатків № 16, 17, 18, 19 розрахунки сум пені, інфляційних збитків, відсотків за користування грошовими коштами (3% річних), процентів за користування чужими грошовими коштами не можуть бути визнані судом обгрунтованими, враховуючи, що вказані суми є похідними від суми основного боргу, обгрунтований розрахунок якої відсутній.

Додатково суд звертає увагу, що кожний з вищенаведених розрахунків (додатки № 16, 17, 18, 19 до позовної заяви) містить таблицю "Боргові періоди", яка містить колонку "Сума заборгованості" і остання містить зазначення сум у гривнях (в тому числі суми 14500,00 грн.), підставність зазначення яких жодним чином не обгрунтовується ні у даних розрахунках, ні у позовній заяві.

Крім того, у розрахунку інфляційних збитків (додаток № 17 до позовної заяви) позивач здійснює інфляційні нарахування на суму боргу у сумі 33700,00 грн. за період квітня 2018 року, тоді як ні з даного розрахунку, ні з позовної заяви не вбачається, що саме у квітні 2018 року у відповідача існувала прострочена заборгованість за Договором у сумі 33700,00 грн. Аналогічне суд зазначає і по відношенню до всіх сум та періодів прострочення, з урахуванням яких позивач здійснив розрахунки сум пені, відсотків за користування грошовими коштами (3% річних) та процентів за користування чужими грошовими коштами (додатки № 16, 18, 19 до позовної заяви).

Позивачем не дотримано вимог п. 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у позовній заяві відсутній повний виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; не зазначено доказів, що підтверджують викладені у позовній заяві обставини.

Так, у позовній заяві позивач стверджує, що "в період з 09.01.2018р. і по сьогоднішній день відповідач заборгував за поставлений позивачем товар грошові кошти в розмірі 14500,00 грн.", проте така сума, визначена позивачем як основний борг відповідача, фактично у позовній заяві лише названа, тоді як жодні первинні правопідтверджуючі документи (визначені умовами Договору, зокрема, п. 3.3 Договору) на її підтвердження, позивачем не вказані, що, в свою чергу, свідчить про відсутність повного викладу обставин, якими позивач обгрунтовує позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу за Договором саме в сумі 14500,00 грн. До того ж, у разі здійснення часткових розрахунків за поставлений товар, такі обставини мають підтверджуватись відповідними доказами (банківськими виписками, платіжними дорученнями, квитанціями, тощо).

При цьому суд звертає увагу, що акти звірки взаєморозрахунків є підтвердженням сторонами факту існування заборгованості (на певний період часу), проте, не є первинними правопідтверджуючими документами, на підставі яких встановлюється виконання зобов'язання із поставки товару.

Позивачем не дотримано вимог ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частиною другою статті 91 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч. 4 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України).

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу (5. 4 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003" відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії проставляють нижче реквізиту "підпис". Така відмітка проставляється на кожному аркуші засвідченої копії документа.

Натомість, позивачем в якості додатків №№ 3 - 11 до позовної заяви додано копії письмових доказів, які не засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. При цьому суд відзначає, що не є доказом засвідчення копій документів належним чином, напис на пакеті документів "прошито та пронумеровано", оскільки даний напис свідчить лише про скріплення (прошиття) певного пакету документів, а не про засвідчення, що дані копії відповідають оригіналу, про що свідчить напис, передбачений пунктом 5.27. Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (ДСТУ 4163-2003).

Таким чином, позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки її подано без додержання вимог п.п. 3, 5 ч. 3 ст. 162, ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд відзначає, що з метою усунення встановлених недоліків позивач має вірно визначити ціну позову, надати обгрунтований розрахунок сум основного боргу, пені, інфляційних збитків, відсотків за користування грошовими коштами (3% річних), процентів за користування чужими коштами; навести повний виклад обставин, якими позивач обгрунтовує позовні вимоги; зазначити/надати первинні правопідтверджуючі документи на підтвердження суми заборгованості відповідача за Договором; надати копії письмових доказів (додатки №№ 3-11 до позовної заяви), засвідчені в порядку, встановленому чинним законодавством.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 162, 164, 174, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- визначення вірної ціни позову,

- надання обгрунтованого розрахунку сум основного боргу, пені, інфляційних збитків, відсотків за користування грошовими коштами (3% річних), процентів за користування чужими коштами;

- наведення повного викладу обставин, якими позивач обгрунтовує позовні вимоги;

- зазначення/надання первинних правопідтверджуючих документів на підтвердження суми заборгованості відповідача за Договором;

- надання копій письмових доказів (додатки №№ 3-11 до позовної заяви), засвідченіих в порядку, встановленому чинним законодавством.

3. Встановити позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви протягом семи днів з дня вручення даної ухвали.

4. Звернути увагу позивача, що виконання ним вимог ухвали суду у строк, встановлений судом, доводиться саме позивачем.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 13.06.2018 та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                           О.В.Гумега