номер провадження справи 9/23/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2018 Справа № 908/276/18

м. Запоріжжя

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Європа ОСОБА_1 (76018, м.Івано-Франковськ, вул. В.Івасюка, буд. 62; поштова адреса: 03170, м. Київ, вул. Перемоги, буд. 20, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Укртрансавтоматика (69035, м.Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 63, офіс 303; )

про стягнення суми 624456,00 грн.

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність № 80/8 від 22.07.2017;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 20.02.2018 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Європа ОСОБА_1 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Укртрансавтоматика суми грошових коштів у розмірі 624456 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 13.03.2018 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/276/18, присвоєний номер провадження 9/23/18, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.04.2018. Ухвалою суду від 10.04.2018 підготовче засідання відкладалось на 08.05.2018. Ухвалою суду від 08.05.2018 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 06.06.2018.

06.06.2018 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Предметом розгляду є позовні вимоги, викладені у позовній заяві, які мотивовано наступним. Між позивачем та ТОВ «Імперово Фудз» 20.06.2017 укладено договір про організацію перевезень № ДП 13/2017, за умовами якого позивач зобовязався організувати виконання визначених договором послуг, повязаних із перевезенням вантажів на підставі попередньої заявки Замовника. Керуючись п.3.1.2 цього договору, 26.12.2017 ТОВ «Європа транс ОСОБА_1» уклало з відповідачем ТОВ «Укртрансавтоматика», договір про надання транспортно - експедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № 74562. Отримавши від замовника заявку на перевезення вантажів, позивач звернувся до відповідача із відповідною заявкою № 4362 від 26.12.2017 на дання транспортно-експедиторських послуг з перевезення. Згідно з товарно-транспортною накладною № ZР00-009853 від 26.12.2017 до наданого відповідачем транспортного засобу було вантажовідправником завантажено товар: яйце першої категорії у кількості 700 ящиків (25200 десятків) загальною вартістю 624456 грн. Після завантаження, автомобіль з напівпричепом був опломбований, відповідач в особі водія-експедитора ОСОБА_3 прийняв вантаж до перевезення та повинен був доставити його 27.12.2017 вантажоодержувачу ТОВ «АБТ-Маркет». Проте, вказаний вантаж до місця призначення доставлений не був, його місцезнаходження на даний час невідоме. Відповідно до п.п. 3.2.9, 3.3.6, 6.1.1, 6.1.2, 6.1.6 договору, укладеного між позивачем та відповідачем, останній несе повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу, зданого до перевезення, з моменту його прийняття до перевезення та до передачі вантажоодержувачу, за усіх залучених до перевезення водіїв та третіх осіб, і у разі втрати вантажу несе відповідальність у розмірі його оголошеної цінності. За отриманою від ТОВ «Імперово Фудз» претензією позивач, згідно з платіжним дорученням № 435 від 08.02.2018, перерахував на його користь повну суму вартості недоставленого вантажу в розмірі 624456 грн., що є збитками, які спричинені порушенням відповідачем зобовязання та втратою вантажу. На підставі викладеного, ст.ст. 175, 193, 225, 226, 228 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 525, 526, 610, 623, 629, 625, 901, 903, 924, 929, 934 Цивільного кодексу України, ст. 14 Закону України Про транспортно-експедиторську діяльність позивач просить позов задовольнити, стягнути з відповідача в порядку регресу суму 624456 грн. 00 коп. грошових коштів у вигляді збитків, спричинених втратою вантажу.

У судовому засіданні 06.06.2018 позивач в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги.

Відповідач в судові засідання не зявлявся, письмового відзиву не надав, причину неявки суду не повідомив. Ухвали суду, які направлялися на адресу відповідача, вказану у позовній заяві та витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 69035, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 63, офіс 303, повернуто підприємством звязку з відміткою: «за закінченням терміну зберігання». Вказане свідчить, що судом належним чином виконано обовязок та вжиті заходи щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, призначення судового засідання, місце та час розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

За змістом ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи зазначене, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи по суті за наявними в ній матеріалами, за відсутністю без поважних причин відповідача, повідомленого належним чином про час та місце розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, зясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

20.06.2017 між ТОВ «Європа ОСОБА_1» (Виконавець, позивач у справі) та ТОВ «Імперово Фудз» (Замовник) укладено договір про організацію перевезень № ДП 13/2017, предметом якого є зобовязання Виконавця організувати за рахунок Замовника виконання визначених договором послуг, повязаних з перевезенням вантажів на підставі попередньої заявки Замовника (п.1.1).

Відповідно до п.п. 2.2, 2.5 договору факт здійснення перевезення оформлюється товарно-транспортною накладною (ТТН). Фактична кількість та найменування вантажу визначається у товарно-транспортних накладних.

Згідно з умовами вказаного договору Виконавець зобовязаний: організувати перевезення згідно договору та здійснити перевезення у строки передбачені договором (п.п.3.2.1, 3.2.11); після виконання перевезення повернути Замовнику, належним чином оформлену ТТН (п.п.3.2.2); нести матеріальну відповідальність за збитки завдані Замовнику з вини Виконавця (п.п.3.2.6); нести відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання цього договору, у тому ж порядку, як і за власні дії відповідно до чинного законодавства та умов договору (п.п.3.2.12, 5.3).

В пунктах 5.2, 6.2.4 встановлено, що відповідальність Виконавця за збереження вантажу виникає з моменту прийняття ватажу до перевезення, що засвідчується підписом уповноваженої особи Виконавця на ТТН, і діє до моменту фактичної видачі вантажу, що підтверджується підписом вантажоодержувача та ТТН. Виконавець несе повну матеріальну відповідальність за вантаж. Штраф Виконавця перед Замовником за втрату вантажу 100% від вартості втраченого товару.

За змістом п.п. 3.1.1, 3.1.2 пункту 3.1, Виконавець має право залучати для реалізації цього договору власний транспорт або транспорт третіх осіб, укладати від свого імені договори перевезення вантажу, включаючи договори, направлені на організацію перевезення.

26.12.2017 між позивачем ТОВ «Європа ОСОБА_1» (Замовник) та відповідачем - ТОВ «Укртрансатоматика» (Виконавець) укладено договір № 74562 про надання транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом, відповідно до якого позивач доручив, а відповідач зобовязався організувати перевезення вантажів автомобільним транспортом, на підставі надісланих заявок та товарно-транспортних накладних до відповідного пункту призначення у встановлений договором та/або заявкою строк та видати його Вантажоодержувачу, а позивач сплатити за організацію перевезення вантажу узгоджену сторонами плату.

Найменування, характеристики вантажу, кількість, вартість, спосіб перевезення, маршрут та вимоги до транспортного засобу, вантажовідправник, вантажоодержувач, адреса розвантаження оговорюються в заявках, які є невідємною частиною цього договору (п.1.2).

Замовник зобовязаний оформити письмову заявку на перевезення вантажу та передати її в погоджений сторонами спосіб Виконавцю (п.3.4.4). Виконавець зобовязаний повідомити Замовника про акцептування Заявки протягом 3 годин з моменту отримання за допомогою факсу, або електронної пошти, в інший визначений сторонами спосіб (п.3.1.2).

Згідно з п. 9.1.3 підтвердженням погодження фактичного прийняття до перевезення вантажу є підписання Виконавцем відповідної ТТН по встановленому ТТН маршруту.

Відповідно до п.п.3.3.9 Виконавець зобовязаний належним чином оформити передачу вантажу, в кількості та якості зазначеним в ТТН, вантажоодержувачу (Замовнику) з відміткою про дату і час отримання вантажу. Отримання вантажу в ТТН повинне бути засвідчене підписом уповноваженої особи Вантажоодержувача (Замовника), із зазначенням посади, прізвища та ініціалів цієї особи в ТТН, та за наявності печатки або штампом Вантажоодержувача.

Матеріали справи свідчать, що позивач подав заявку № 4362 від 26.12.2017 на перевезення відповідачем вантажу: яйце у кількості 700 коробів за маршрутом: с.Східне м.Дніпро; дата завантаження: 26.12.2017, дата розвантаження 27.12.2017; одержувач вантажу АТБ; номер авто/напівпричепа АЕ0754НН, АЕ1147ХО, водій ОСОБА_3. Вказана заявка акцептова ТОВ «Укртрансавтоматика» шляхом її підписання, проставлення дати та печатки товариства. Вантажовідправником вантажу (ТОВ «Імперово Фудз») надано видаткову накладну № ZР-009853 від 26.12.2017, в якій визначено вартість вказаного товару, що становить 624456,00 грн. з ПДВ.

В наданій у матеріали справи копії товарно-транспортної накладної №ZР-009853 від 26.12.2017, містяться наступні відомості: Замовник: ТОВ «Європа ОСОБА_1», Вантажовідправник: ТОВ «Імперово Фудз», Вантажоодержувач: ТОВ «АТБ-Маркет». Пункт навантаження та пункт розвантаження. Автомобільний перевізник: ТОВ «Укртрансатоматика», водій: ОСОБА_3. Останній без зауважень прийняв вантаж до перевезення автомобільним транспортом ОСОБА_4 АЕ0754НН з напівпричепом АЕ1147ХО, про що свідчать його підписи у відповідних графах ТНН. Також в ТНН вказано номер пломби, встановленої відповідно до правил перевезень вантажів.

Вартість відпущеного вантажовідправником вантажу до перевезення у ТНН вказана в загальній сумі 624456,00 грн. В графі супровідних документів на вантаж зазначено видаткову накладну № ZР-009853 від 26.12.2017. Відомості про вантаж у ТНН відповідають тим, що містяться у видатковій накладній.

У видатковій накладній № ZР-009853 від 26.12.2017 міститься підпис уповноважених осіб вантажовідправника (завскладу та бухгалтера) про дозвіл на відпуск та відвантаження товару, відмітка про перевірку охороною 26.12.2017. В графі «Отримав» міститься підпис (без зазначення прізвища та посади), який за характером вчинення схожий на підпис водія ОСОБА_3, що вчинено в ТНН при прийнятті вантажу до перевезення.

Відповідно до наданих позивачем до позовної заяви матеріалів, ТОВ «Імперово Фудз» звернулося до ТОВ «Європа ОСОБА_1» із претензією від 09.01.2018 про відшкодування, на підставі п.п. 5.2, 6.2.4 укладеного між ними договору про організацію перевезень, збитків у розмірі вартості втраченого вантажу, який перевозився згідно з вищевказаними товаросупровідними документами, та не був отриманий вантажоодержувачем. Згідно з платіжним дорученням № 435 від 08.02.2018 ТОВ «Європа ОСОБА_1» перерахувало на рахунок ТОВ «Імперово Фудз» суму 624456 грн. згідно вказаної претензії.

У лютому 2018 року ТОВ «Єропа ОСОБА_1» звернулося до господарського суду Запорізької області із позовом про стягнення з ТОВ «Укртрансавтоматика» в порядку регресу суми 624456 грн. 00 коп. у вигляді збитків, спричинених втратою вантажу.

Позов обґрунтовано умовами укладеного сторонами договору № 74562 про надання транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом від 26.12.2017, ст.ст. 175, 193, 225, 226, 228 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 525, 526, 610, 623, 629, 625, 901, 903, 924, 929, 934 Цивільного кодексу України, ст. 14 Закону України Про транспортно-експедиторську діяльність.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на наступних підставах.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено право юридичних осіб на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених до юрисдикції господарського суду.

Відповідно до положень ст.ст.15,16 ЦК України, ст.20 ГК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб та в порядку, що встановлений договором або законом.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 509 ЦК України, яка встановлює поняття зобовязання та підстави його виникнення, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, договору.

За загальним правилом щодо виконання господарських зобов'язань, згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» відносини в галузі транспортно-експедиторської діяльності регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, законами України Про транспорт, Про зовнішньоекономічну діяльність, Про транзит вантажів, цим Законом, іншими законами, транспортними кодексами та статутами, а також іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві). Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Статтею 924 ЦК України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення та до моменту видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу сталося внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ст. 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частиною 1 статті 314 ГК України передбачено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобовязується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, повязаних з перевезенням вантажу. Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обовязки експедитора виконуються перевізником.

Аналогічні приписи встановлені в ст.9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність».

Відповідно до статті 932 ЦК України експедитор має право залучити до виконання своїх обов'язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов'язків за договором транспортного експедирування інших осіб, експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

За порушення зобов'язання за договором транспортно-експедиційного обслуговування експедитор несе відповідальність перед клієнтом відповідно до глави 51 ЦК України (ст. 934 ЦК України).

Із змісту ст.ст. 610, 611 глави 51 ЦК України слідує, що відшкодування збитків є одним із, встановлених договором або законом, правових наслідків порушення зобовязання, мірою відповідальності. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Статтею 618 ЦК України визначено, що боржник відповідає за порушення зобов'язання іншими особами, на яких було покладено його виконання (стаття 528 ЦК Кодексу), якщо договором або законом не встановлено відповідальність безпосереднього виконавця.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» експедитор відповідає перед клієнтом за кількість місць, вагу, якщо проводилося контрольне зважування у присутності представника перевізника, що зафіксовано його підписом, належність упаковки згідно з даними товарно-транспортних документів, що завірені підписом представника перевізника, якщо інше не встановлено договором транспортного експедирування. За невиконання або неналежне виконання обов'язків, які передбачені договором транспортного експедирування і цим Законом, експедитор і клієнт несуть відповідальність згідно з Цивільним кодексом України, іншими законами та договором транспортного експедирування. Експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Згідно з ч. 1 ст. 22, ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України та ч. 1 ст.225 ГК України під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Умови відшкодування збитків передбачені статтею 226 ГК України, із якої також слідує, що головною умовою відшкодування збитків є господарське правопорушення, яке вчинив учасник господарських відносин.

Так, за змістом ч.ч. 1, 2 ст. 226 ГК України учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов'язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб'єктам, - зобов'язаний відшкодувати на вимогу цих суб'єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі. Сторона, яка порушила своє зобов'язання або напевно знає, що порушить його при настанні строку виконання, повинна невідкладно повідомити про це другу сторону. У протилежному випадку ця сторона позбавляється права посилатися на невжиття другою стороною заходів щодо запобігання збиткам та вимагати відповідного зменшення розміру збитків.

Тобто, відшкодуванню підлягають збитки, які знаходяться у причинному зв'язку з правопорушенням. За таких умов визнається, що причинний зв'язок між порушенням та збитками має бути безпосереднім або прямим.

Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків, причинного зв'язку між порушенням права та збитками, наявності винної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов'язана зі збитками.

Протиправною є поведінка особи з порушенням норм законодавства. Якщо зобов'язання виникає з договору, то протиправною визнається поведінка боржника, що порушує умови договору та закону.

Відшкодування збитків є видом відповідальності учасників цивільних правовідносин за шкоду, яка є негативним наслідком правопорушення. При цьому, враховано, що збиток - це грошова оцінка шкоди, яка підлягає відшкодуванню за неможливості, недоцільності або у разі відмови потерпілого від відшкодування шкоди в натурі.

На кредитора покладений обовязок доведення факту невиконання або неналежного виконання зобовязання, прямого причинного звязку між порушенням зобовязанням і завданими збитками і їх розмір, на боржника відсутність вини (ст.ст. 614, 623 ЦК України).

Згідно з ч. 3 ст. 22, ч. 2 ст. 623 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Відповідно до умов укладеного між позивачем та відповідачем договору про надання транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом, встановлено, що Виконавець несе повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення та до його передачі уповноваженому одержувачу, а також за вчасну доставку вантажу. Виконавець зобовязується нести повну матеріальну відповідальність за всі дії залучених до перевезення водіїв та третіх осіб (п.п. 3.2.9, 3.3.6 договору).

За змістом пунктів 6.1.4, 6.1.6 договору сторона, що не виконала належним чином свої зобовязання за цим договором, має негайно виправити ці недоліки, сплатити передбачені договором штрафні санкції, а також повністю відшкодувати спричинені винними діями чи бездіяльністю збитки. Виконавець несе відповідальність у разі втрати або нестачі вантажу у розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає. Документом, який підтверджує вартість вантажу є, зокрема, видаткова накладна на товар, що доставляється.

Як встановлено судом, згідно з товарно-транспортною накладною № ZР-009853 від 26.12.2017, представник ТОВ «Укртрансавтоматика» в особі водія-експедитора ОСОБА_3 прийняв вантаж до перевезення без зауважень, вантаж був опломбований. Відомості щодо вантажно-розвантажувальних операцій та прийняття їх вантажоодержувачем в ТНН відсутні.

Позивач, звертаючись до суду із даним позовом, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що вищезазначений вантаж в обумовлений у заявці термін до місця призначення вантажоодержувачу ТОВ «АТБ-Маркет», доставлений не був, відомості щодо місцезнаходження (розвантаження) вантажу не відомі. В судовому засіданні представник позивача усно пояснив, що у звязку зі зникненням вказаного вантажу позивач також звертався із відповідною заявою до правоохоронних органів і на даний час ведеться розслідування за даним фактом.

Згідно з платіжним дорученням № 435 від 08.02.2018 позивач ТОВ «Європа ОСОБА_1», перерахувало на рахунок вантажовідправника ТОВ «Імперово Фудз», згідно з його претензією про відшкодування збитків, суму 624456 грн. вартості втраченого вантажу, розмір якої підтверджується видатковою накладною № ZР-009853 від 26.12.2017.

Відповідно до ст. 228 ГК України учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Відповідач позовні вимоги не спростував, доказів забезпечення належного виконання зобовязання по перевезенню вищезазначеного вантажу відповідно до умов договору та заявки, згідно з товаросупровідними документами, суду не надано. Доказів відсутності своєї вини у порушенні зобовязання щодо забезпечення його доставки та передачі вантажоодержувачу, у вказаних в заявці та ТНН строк і місці розвантаження, та спричиненні у звязку із цим збитків, відповідач також не надав.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача в порядку регресу суми збитків у розмірі 624456 грн. вартості вантажу підлягають задоволенню в поновному обсязі.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Укртрансавтоматика (69035, м.Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 63, офіс 303; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Європа ОСОБА_1 (76018, м.Івано-Франковськ, вул. В.Івасюка, буд. 62; поштова адреса: 03170, м.Київ, вул. Перемоги, буд. 20, ) суму 624456 (шістсот двадцять чотири тисячі чотириста пятдесят шість) грн. збитків, суму 9366 (девять тисяч триста шістдесят шість) грн. 84 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 18.06.2018.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення, у порядку встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням п. 17.5 ч. 1 розділу ХІ Перехідні положення ГПК України.

Суддя О.С. Боєва