РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.06.2018Справа № 910/3330/18
Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Стройкомтрейд"
провнесення змін до договору оренди окремо індивідуально визначеного рухомого майна № ПЗ/БМЕУ№1-095239/НЮ від 23.02.2009 та стягнення заборгованості у розмірі 261 407 грн. 45 коп.
Представники
від позивача:Виростка А.В. - представник за довіреністю
від відповідача:Красноруцька Г.О. - представник за довіреністю
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

21.03.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройкомтрейд" про внесення змін до договору оренди окремо індивідуально визначеного рухомого майна № ПЗ/БМЕУ№1-095239/НЮ від 23.02.2009 та стягнення заборгованості у розмірі 261 407 грн. 45 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору оренди окремо індивідуально визначеного рухомого майна № ПЗ/БМЕУ№1-095239/НЮ від 23.02.2009 не виконав взятті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість з оплати орендних платежів у розмірі 261 407 грн. 45 коп. Крім того, у зв'язку із передачею майна належного ліквідованому виробничому підрозділу "Київське будівельно-монтажне експлуатаційне управління" регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", позивач просить суд внести зміни до договору оренди окремо індивідуально визначеного рухомого майна № ПЗ/БМЕУ№1-095239/НЮ від 23.02.2009 в частині заміни сторони - орендодавця.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2018 відкрито провадження у справі № 910/3330/18, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.05.2018.

02.05.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

У підготовчому засіданні 07.05.2018 оголошено перерву до 31.05.2018.

В порядку статті 120 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.2018 сторін викликано у судове засідання на 31.05.2018.

У підготовчому засідання 31.05.2018 суд на місці постановив закрити підготовче засідання та призначити справу для розгляду по суті на 18.06.2018

В порядку статті 120 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2018 сторін викликано у судове засідання на 18.06.2018.

В судове засідання 18.06.2018 для розгляду спору по суті з'явились представники сторін та надали пояснення по суті спору.

Представник позивача в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача надав пояснення відповідно до яких заперечує проти заявлених позовних вимог та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

У судовому засіданні 19.06.2018 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

23.02.2009 між Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-Західна залізниця", правонаступником прав та обов'язків якого є Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (орендодавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Стройкотрейд" (орендар за договором) укладено договір оренди окремо індивідуально визначеного рухомого майна № ПЗ/БМЕУ№1-095239/НЮ від 23.02.2009 (далі - договір), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне (тимчасове) користування рухоме майно - окремо визначені малі архітектурні форми (кіоски), що розташовані у Східному тунелі станції Київ-Пасажирський в м. Києві по Вокзальній площі, 1.

У відповідності до положень пунктів 10.1. та 10.3. договору цей договір діє з 01.03.2009 по 01.03.2012 включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він, вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, що передбачені даним договором.

Відповідно до пункту 1.3 договору майно перебуває на балансі Київського будівельно-монтажного експлуатаційного управління №1 Державного територіально - галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" (надалі балансоутримувач).

Згідно з пунктами 2.1 договору вартість майна визначається при застосуванні ринкового підходу на підставі незалежної оцінки і становить станом на 31.12.2008 згідно з експертною

оцінкою Української універсальної біржі "Капітал" (Сертифікат суб'єкта оціночної

діяльності № 5456/07 від 09.02.2007, виданий Фондом Державного Майна України)

712 768 грн 65 коп. Без врахування ПДВ.

Орендар вступає у строкове платне користування майном у строк указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторона цього договору та акту приймання-передачі окремо індивідуально визначеного рухомого майна в оренду (пункт 2.1. договору).

Відповідно до пункту 3.1 договору річна орендна плата становить 15 % від ринкової вартості майна визначеного на підставі експертної оцінки, та сплачується в рівних частинах щомісяця протягом терміну на який укладено цей договір.

Пунктом 3.2 договору визначено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання орендної плати за оренду державного майна, затвердженої Кабінетом Міністрів України, та складає 8 909 грн 67 коп. (вісім тисяч дев'ятсот дев'ять гривень шістдесят сім копійок) за перший (базовий) місяць оренди січень 2009 року без врахування ПДВ.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (пункт 3.4. договору).

Згідно з пунктом 3.5 договору орендна плата за перший та останній місяць оренди перераховується орендарем на поточний рахунок балансоутримувача протягом трьох днів з дати підписання акту приймання передачі майна в оренду. Орендна плата за наступні місяці перераховується не пізніше десятого числа місяця, наступного за звітним.

Як встановлено судом, на виконання умов укладеного договору оренди окремо індивідуально визначеного рухомого майна № ПЗ/БМЕУ№1-095239/НЮ від 23.02.2009 відповідно до акту приймання-передачі в оренду окремого індивідуально визначеного рухомого майно за адресою: м.Київ, Вокзальна площа, 1, від 01.03.2009, балансоутримувач передав, а орендар прийняв в платне строкове (тимчасове) користування рухоме майно - окремо визначені малі архітектурні форми (кіоски), а саме: кіоск № 24 інвентарний номер 030612, площею 7,64 кв.м; кіоск № 25 інвентарний номер 030613 площею 7,64 кв.м; кіоск № 26 інвентарний номер 030614 площею 7,64 кв.м; кіоск № 27 інвентарний номер 030615 площею 7,64 кв.м; кіоск № 28 інвентарний номер 030616 площею 7,64 кв.м; кіоск № 29 інвентарний номер 030617 площею 7,64 кв.м; кіоск № 30 інвентарний номер 030618 площею 7,64 кв.м; кіоск № 31 інвентарний номер 030619 площею 7,64 кв.м; кіоск № 32 інвентарний номер 030620 площею 7,64 кв.м; кіоск № 33 інвентарний номер 030621 площею 7,64 кв.м; кіоск № 345 інвентарний номер 030622 площею 7,64 кв.м, що розташовані у Східному тунелі станції Київ-Пасажирський в м. Києві по Вокзальній площі, 1.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу норм статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об'єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк

Згідно з нормами частин 1, 3, 5 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору оренди окремо індивідуально визначеного рухомого майна № ПЗ/БМЕУ№1-095239/НЮ від 23.02.2009 та норм чинного законодавства не виконав взяті на себе зобов'язання щодо оплати орендних платежів за період з травня 2017 року по січень 2018 року, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем виникла загальна заборгованість за договором у розмірі 237 417 грн 42 коп., що також не було спростовано відповідачем, зокрема відповідачем не надано суду доказів оплати орендних платежів на суму 237 417 грн 42 коп.

Факт переходу прав за Договором від регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" у зв'язку із реорганізацією шляхом злиття виробничих підрозділів і передачею майнового комплексу підтверджується, зокрема: протокольним рішенням ПАТ "Укрзалізниця" від 01.03.2017 № Ц- 57/16; актом приймання-передачі майнового комплексу виробничого підрозділу "Київське будівельно-монтажне експлуатаційне управління" до складу філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"станом на 01.04.2017 від 1 квітня 2017 року; витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців про створення Філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості з оплати орендних платежів та пені підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту неналежного виконання відповідачем обов'язку з оплати орендних платежів за договором оренди окремо індивідуально визначеного рухомого майна № ПЗ/БМЕУ№1-095239/НЮ від 23.02.2009 та факту наявності заборгованості, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором за період з травня 2017 року по січень 2018 року на суму 237 417 грн 42 коп., визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 23 990 грн 03 коп. пені, нарахованої за загальний період прострочення з 11.06.2018 по 16.03.2018.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Нормами статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 9.3 договору сторонами визначено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і сплачується балансоутримувачу з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на дату нарахування пені, від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення пені) відповідно до умов пункту 9.2 договору.

Судом перевірено розрахунки позивача, встановлено їх правильність та відповідність вимогам умов договору та чинного законодавства.

З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за договором оренди окремо індивідуально визначеного рухомого майна № ПЗ/БМЕУ№1-095239/НЮ від 23.02.2009, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 23 990 грн 03 коп. пені, нарахованої за загальний період прострочення з 11.06.2018 по 16.03.2018, визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги про внесення змін до договору оренди окремо індивідуально визначеного рухомого майна № ПЗ/БМЕУ № 1-095239/НЮ від 23.02.2009 в частині зміни найменування та реквізитів орендодавця.

Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.10.2017 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі першого заступника директора філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Стройкомтрейд" підписано додаткову угоду до договору оренди окремо індивідуально визначеного рухомого майна № ПЗ/БМЕУ № 1-095239/НЮ від 23.02.2009, відповідно до якої сторони дійшли згоди щодо внесення зміни до договору в частині зміни найменування та реквізитів орендодавця.

Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги те, що між сторонами підписано додаткову угоду про внесення змін до договору в частині зміни найменування та реквізитів орендодавця, ще до моменту звернення позивача з відповідним позовом, вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, у зв'язку з відсутністю порушеного права.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74, ст.ст. 76-79, ст. 86, ст. 123, ст. 129, ст.ст. 232-233, ст.ст. 237- 238, ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройкомтрейд" (02156, місто Київ, вулиця Братиславська, будинок 8, ідентифікаційний код 34751176) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця" (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" (03186, місто Київ, вулиця Льва Толстого, 61, ідентифікаційний код 41149437) заборгованість у розмірі 237 417 (двісті тридцять сім тисяч чотириста сімнадцять) грн 42 коп., пеню в розмірі 23 990 (двадцять три тисячі дев'ятсот дев'яносто) грн 03 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 921 (три тисячі дев'ятсот двадцять одна) грн 11 коп.

3. В іншій частині заявлених вимог щодо внесення змін до договору оренди окремо індивідуально визначеного рухомого майна № ПЗ/БМЕУ№1-095239/НЮ від 23.02.2009, відмовити повністю.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено: 22.06.2018

Суддя Н.Б. Плотницька