РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2018Справа № 910/2388/18

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна";

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО";

про стягнення 13 844,36 грн.

Суддя О. В. Мандриченко

Представники:

Від позивача: Козацька Т. С., представник, довіреність № 1239 від 11.12.2017 р.;

Від відповідача: Безугла Т.М., представник, довіреність № ГН-Г-798/2018 від 16.02.2018 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" з позовом до Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО", в якому просить стягнути з відповідача 13 844,36 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2018 року відкрито провадження у справі № 910/2388/18 та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання, розгляд справи призначено на 24.04.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2018 року підготовче засідання відкладено до 03.05.2018 року.

Через відділ діловодства господарського суду 19.04.2018 від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, у якій останній просив суд зменшити заявлений розмір стягнення з відповідача до 2 307,39 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Приймаючи до уваги, що вищевказана заява позивача не суперечить вимогам ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне прийняти її до розгляду, у зв'язку з чим спір у даній справі вирішується виходячи з нової ціни позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.05.2018 закрито підготовче засідання та призначено справу № 910/2388/18 до судового розгляду по суті на 24.05.18.

У судовому засіданні 24.05.2018 р. оголошено перерву у справі до 07.06.2018 р.

Під час розгляду спору по суті 07.06.2018 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 07.06.2018 р. проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити з підстав викладених у своєму письмовому відзиві на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ

Між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" та ОСОБА_3 30.05.2016 року було укладено договір добровільного комплексного автострахування наземного транспорту серії № АЕ 006201 (надалі - договір страхування), за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Хюндай, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

25.01.2017 року в м. Харкові по проспекту Ювілейному мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хюндай», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля "Опель", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4.

В результаті вищезазначеної ДТП автомобілю марки «Хюндай», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, були завдані механічні пошкодження.

Як вбачається з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу) винуватцем даного ДТП являється ОСОБА_4.

Відповідно до Рахунку № ЗиФ-0336435 від 30.01.2017 року вартість ремонтних робіт, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля марки «Хюндай», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, склала 13 844,36 грн.

Згідно зі страхового акту № UA004/L02/01 від 03.02.2017 вирішено нарахувати страхове відшкодування в розмірі 13 844,36 грн.

Виконуючи взяті на себе зобов'язання за договором страхування позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 13 844,36 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 835 від 03.02.2017 р.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно із статтею 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відтак, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "Опель", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, на момент скоєння ДТП була застрахована відповідачем відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/9089137, що підтверджується витягом з централізованої бази даних МТСБУ.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

При цьому, за умовами п. 12.1 статті 12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Вказаним договором (поліс АЕ/9089137) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 100 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Під час розгляду даної справи судом було встановлено, що за вищевказаним страховим випадком, ще у жовтні 2017 року, за результатами розгляду заяви позивача про виплату страхового відшкодування від 07.08.2017 та наданих до неї документів, відповідачем було проведено оплату страхового відшкодування в розмірі 11 536 грн. 97 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 22243 від 05.10.2017 року.

Відповідно до абз.2 п.36.2. ст.36 Закону доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Відповідач зазначає, що оскільки позивачем ані до претензії, ані до позовної заяви не було надано документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту (наприклад акта приймання-передачі виконаних робіт), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість і складає 11 536, 97 грн.

Згідно до листа Верховного суду України "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.07.2011 р. сума ремонту автомобіля з урахуванням податку на додану вартість, виходячи з умов договорів, укладених на підставі чинного законодавства та правил, розроблених кожною страховою компанією, виплачується останньою або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з'ясувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи зареєстрований надавач послуг з ремонту автомобіля є платником ПДВ.

Через відділ діловодства господарського суду 19.04.2018 від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, у якій останній просив суд зменшити заявлений розмір стягнення з відповідача до 2 307,39 грн. До заяви представником позивача було долучено копію замовлення-наряд № 3иФ-854004 від 30.03.2017 на суму вартості замовлення разом з ПДВ 13 844,36 грн., яка є актом виконаних робіт.

Враховуючи те, що позивачем під час розгляду справи було долучено до матеріалів справи акт виконаних робіт від 30.03.2017 та платіжне доручення № 835 від 03.02.2017 р. на суму 13 844,36 грн., що є підтвердженням факту оплати проведеного ремонту, з урахуванням того, що надавач послуг з ремонту автомобіля є платником ПДВ, позовні вимоги про стягнення з відповідача 2 307,39 грн. страхового відшкодування в порядку регресу підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуюче те, що суму страхового відшкодування в розмірі 11 536, 97 грн. відповідачем було сплачено задовго до звернення позивачем до суду з даним позовом, з урахуванням того, що акт виконаних робіт від 30.03.2017 р. на суму 13 844,97 грн. був представлений позивачем вже після порушення провадження, суд приходить до висновку, що спір у даній справі виник не з вини відповідача, а внаслідок неправильних дій позивача, у зв'язку з чим судовий збір покладається на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна".

Враховуючи все вищевикладине, вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" підлягають задоволенню в повному обсязі з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та покладанням судового збору на позивача.

Враховуючи зібрані докази по справі, пояснення представників сторін та керуючись статтями 129, 232, 236-241 ГПК України

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, ) 2 307 (дві тисячі триста сім) грн. 39 коп. завданої шкоди. Видати наказ.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 18.06.2018 р.