ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 922/1897/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Міщенка І.С., Чумака Ю.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Корнієнко О.В.,

за участю представників:

Об'єднання співвласників багатоквартирного

будинку "Чернишевська-50" - не з'явився,

Харківської міської ради - не з'явився,

Товариства з обмеженою відповідальністю "Квітень" - не з'явився,

Товариства з обмеженою відповідальністю

"Племена свиноферма "Левада" - не з'явився,

Товариства з обмеженою відповідальністю

"Агротрейд" - не з'явився,

ОСОБА_4 - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Чернишевська-50"

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18.09.2017 (у складі колегії суддів: Гетьман Р.А. (головуючий), Ільїн О.В., Тихий П.В.)

та рішення Господарського суду Харківської області від 03.08.2017 (суддя Бринцев О.В.)

у справі № 922/1897/17

за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Чернишевська-50"

до Харківської міської ради,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Квітень", Товариства з обмеженою відповідальністю "Племена свиноферма "Левада", Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейд", ОСОБА_4,

про визнання недійсними та скасування розпоряджень, свідоцтва про право власності,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Чернишевська-50" (далі - ОСББ "Чернишевська-50") звернулося до суду з позовом до Харківської міської ради (далі - Харківська міськрада), треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Квітень" (далі - ТОВ "Квітень"), Товариство з обмеженою відповідальністю "Племена свиноферма "Левада" (далі - ТОВ "Племена свиноферма "Левада"), Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейд" (далі - ТОВ "Агротрейд"), ОСОБА_4, у якому просив визнати недійсними і скасувати:

- розпорядження Харківського міського голови від 26.10.2010 № 3085 "Про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно" та розпорядження Харківського міського голови від 15.02.2011 № 575 "Про внесення змін до розпорядження міського голови від 26.10.2010 № 3085 "Про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно" щодо видачі ТОВ "Квітень" свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення антресолі 1-го поверху № 1-36 - 1-39 загальною площею 36,1 кв. м, які розташовані у житловому будинку літ. "А-8" по АДРЕСА_1;

- свідоцтво про право власності, видане виконавчим комітетом Харківської міськради від 21.02.2011 на нежитлові приміщення - антресолі 1-го поверху № 1-36-:-1-39 загальною площею 36,1 кв. м у житловому будинку літ. "А-8" по АДРЕСА_1.

Позовні вимоги ОСББ "Чернишевська-50" з посиланням на положення законів України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", "Про інвестиційну діяльність" обґрунтовано тим, що зазначені приміщення є спільною власністю мешканців будинку літ. "А-8" по АДРЕСА_1 та мають використовуватися для обслуговування цього будинку, тому їх передача у власність ТОВ "Квітень" порушує права співвласників вказаного будинку на володіння та користування належним їм майном.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 03.08.2017, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.09.2017, у задоволенні позову відмовлено.

Судові рішення мотивовано тим, що розпорядження міського голови прийнято у відповідності з положеннями підпункту 10 пункту б статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування" та Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 07.02.2002 № 7/5, на підставі поданих ТОВ "Квітень" документів, перелік яких відповідає положенням пункту 8 зазначеного положення; ці розпорядження є ненормативними актами органу місцевого самоврядування, які вичерпали свою дію, тому їх скасування не породжує наслідків для власника спірного приміщення; позивачем не доведено, що спірні приміщення є допоміжними або загального користування і необхідні для забезпечення технічної експлуатації та обслуговування будинку, а згідно висновку судової комісійної будівельно-технічної експертизи ці приміщення відносяться до дохідної (комерційної) нерухомості, отже за встановлених обставин зазначені об'єкти не є спільною власністю мешканців будинку відповідно до статті 382 Цивільного кодексу України (далі - ЦК).

Не погоджуючись із висновками судів першої та апеляційної інстанцій, у грудні 2017 року ОСББ "Чернишевська-50" подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати постановлені у справі судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційну скаргу ОСББ "Чернишевська-50" обґрунтовує, зокрема тим, що судами не враховано, що оскаржені розпорядження порушують права співвласників житлових та нежитлових приміщень будинку АДРЕСА_1, оскільки спірні нежитлові приміщення мають використовуватися для обслуговування цього будинку та є спільним майном; позивач звернувся до суду за захистом прав співвласників на володіння та користування майном багатоквартирного будинку, тому посилання судів на не доведеність порушення прав позивача є безпідставним; суди неправомірно відмовили у задоволенні клопотання про призначення експертизи та відкладення розгляду справи.

Учасники справи в судове засідання своїх представників не направили, хоча були повідомлені про дату, час і місце судового засідання належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Ураховуючи наведене, те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов'язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, Верховний Суд у складі колегії дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги по суті за відсутності зазначених представників.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції установлено, що рішенням Харківської міської ради "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації об'єктів" від 22.02.2005 № 21/05 (пункт 165 Додатку 1 до рішення) надано ТОВ "Агротрейд" земельну ділянку по АДРЕСА_1 загальною площею 0,1382 га для будівництва житлового будинку з вбудованими торгово-адміністративними приміщеннями та підземною парковкою до 31.12.2007 року (але не пізніше прийняття об'єкту до експлуатації) та для подальшої експлуатації до 31.12.2030.

На підставі акта готовності об'єкта до експлуатації від 04.09.2009 № 233/1 та свідоцтва про відповідність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил від 17.09.2009 № 20000274 житловий будинок з вбудованими торгівельно-адміністративними приміщеннями та підземною парковкою по АДРЕСА_1, введено в експлуатацію.

Фінансування будівництва здійснювалося ТОВ "Агротрейд", зокрема, за рахунок коштів, залучених від реалізації іменних цільових звичайних облігацій відповідно до Проспекту емісії облігації ТОВ "Агротрейд" та на підставі договорів купівлі-продажу облігацій, договорів про резервування квартири та договорів про резервування машиномісця, котрі укладалися між емітентом ТОВ "Агротрейд" і фізичними особами, майбутніми власниками відповідних приміщень у житловому будинку. За договорами купівлі-продажу облігацій покупці (інвестори) придбали лише квадратні метри зарезервованої квартири з розрахунку: одна облігація надає право на отримання 0,01 кв.м загальної площі квартири.

По закінченню будівництва з кожним власником цільових облігацій були підписані акти приймання-передачі квартири/машиномісць.

Крім того, 11.08.2009 між ТОВ "Агротрейд" (забудовник) і ТОВ "Квітень" (пайовик) укладено договір № 50-52/П про пайову участь у будівництві, за умовами якого забудовник зобов'язався на власний ризик та за рахунок пайовика збудувати для останнього об'єкт нерухомості - нежитлові приміщення №№ 1-36, 1-37, 1-38, 1-39 у будинку по АДРЕСА_1 у м. Харкові, а 17.06.2010 між цими ж сторонами складено акт приймання-передачі нежитлових приміщень №1-36; 1-37; 1-38; 1-39 за вказаною адресою.

На підставі розпорядження Харківського міського голови від 26.10.2010 № 3085 "Про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно" та розпорядження Харківського міського голови від 15.02.2011 № 575 "Про внесення змін до розпорядження міського голови від 26.10.2010 № 3085 "Про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно" ТОВ "Квітень" 21.02.2011 виконавчим комітетом Харківської міськради видано свідоцтво про право власності на нежитлові приміщення - антресолі 1-го поверху № 1-36-:-1-39 загальною площею 36,1 кв. м у житловому будинку літ. "А-8" по АДРЕСА_1.

В подальшому за договором купівлі-продажу від 20.08.2016 спірні нежитлові приміщення ТОВ "Квітень" продало ТОВ "Племена свиноферма "Левада", а останнім ці приміщення за договором купівлі-продажу від 07.12.2016 відчужено ОСОБА_4

ОСББ "Чернишевська-50", звертаючись до суду з позовом про визнання недійсними розпоряджень і свідоцтва про право власності, видане ТОВ "Квітень", зазначало, що спірні нежитлові приміщення є спільним майном співвласників будинку і мають використовуватися для обслуговування цього будинку, тому оформлення права власності на ці об'єкти за ТОВ "Квітень" порушує права позивача на володіння та користування належним майном.

Статтею 15 ЦК передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, наведена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з частиною 1 статті 21 ЦК суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Отже, підставами для визнання акта недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, і, одночасно, порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Як установлено судами попередніх інстанцій оспорювані розпорядження було видано на підставі підпункту 10 пункту б статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5 (чинного на час виникнення спірних правовідносин), у межах визначених законом повноважень та відповідно до поданих ТОВ "Квітень" документів, що підтверджують набуття у власність цією особою закріпленого за нею об'єкта будівництва, і необхідних для проведення державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна з подальшою видачею відповідного свідоцтва.

Разом із тим, надаючи правову кваліфікацію обставинам набуття ТОВ "Квітень" права власності на спірні приміщення, суди виходили із того, що за встановлених обставин, товариство, взявши пайову участь у будівництві зазначених об'єктів нерухомості відповідно до договору від 11.08.2009 № 50-52/П, укладеного із забудовником ТОВ "Агротрейд", вчинило дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для набуття на законних підставах відповідного права на нежитлові приміщення - антресолі 1-го поверху № 1-36-:-1-39 загальною площею 36,1 кв. м у житловому будинку літ. "А-8" по АДРЕСА_1. При цьому судами не встановлено, що фізичні особи - замовники або позивач здійснювали оплату вартості будівництва спірного об'єкта, що виключає порушення будь-яких прав або інтересів цих осіб стосовно цього майна.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що фактичні обставини, встановлені у справі, не підтверджують наявності у ОСББ "Чернишевська-50" права власності на спірне майно, натомість останнім належними і допустимими доказами не спростовано факт правомірного набуття такого права ТОВ "Квітень", а відтак і законності оскаржених у межах цієї справи розпоряджень.

Посилання ОСББ "Чернишевська-50" у касаційній скарзі на те, що спірні об'єкти є допоміжними приміщеннями, мають використовуватися для обслуговування житлового будинку, а отже належать на праві власності усім співвласникам житлових і нежитлових приміщень у цьому будинку, суд касаційної інстанції відхиляє з огляду на встановлені судами обставини, які спростовують такі доводи скаржника.

Так, за змістом статті 382 ЦК (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Допоміжні приміщення багатоквартирного будинку це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення) (стаття 1 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Натомість нежитлові приміщення це приміщення в структурі житлового будинку, що не відноситься до житлового фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин (Державні будівельні норми України "Будинки і споруди Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005" (Додаток Б), затверджені наказом Держбуду України від 18.05.2005 № 80).

Як установлено судами першої та апеляційної інстанцій, згідно з проектною документацією будівництва житлового будинку, спірні об'єкти було запроектовано як приміщення для короткочасного перебування дітей, організації дозвілля дітей дошкільного та молодшого шкільного віку, до складу яких входять кімната для занять з дітьми, санвузли для дітей та персоналу. Доказів того, що зазначені приміщення є допоміжними, в яких, чи в частині яких, може знаходитися технічне обладнання будинку (інженерні комунікації та технічні пристрої, які необхідні для забезпечення санітарно-гігієнічних умов та безпечної експлуатації квартир), без доступу до якого експлуатація житлового будинку не є можливим, чи використовуються для обслуговування будинку, матеріали справи не містять і позивачем не надано.

Крім того, суди попередніх інстанцій для встановлення фактичних обставин у справі, необхідних для правильного вирішення спору, правомірно послалися на висновок судової комісійної будівельно-технічної експертизи від 08.11.2013 № 4817, проведеної у межах розгляду справи № 5023/1730/12, у якому зазначено, що спірні нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-36-:-1-39 загальною площею 36,1 кв. м у житловому будинку літ. "А-8" по АДРЕСА_1, не відносяться до технічних приміщень, що необхідні для забезпечення технічної експлуатації і обслуговування цього житлового будинку; при цьому їх можливо віднести до дохідної (комерційної) нерухомості.

За таких обставин висновки попередніх судових інстанцій про те, що спірні приміщення не є місцями загального користування чи допоміжними приміщеннями, а, відтак, не є спільною власністю мешканців будинку за наведеною вище адресою, є обґрунтованими.

Відповідні висновки щодо статусу спірних об'єктів, покладено й в основу рішення Господарського суду Харківської області від 17.12.2013 у справі № 5023/1730/12, яке набрало законної сили, тому судами у справі, яка розглядається, правомірно зазначено, що в силу положень статті 35 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК; у редакції, чинній до 15.12.2017) обставини, встановлені цим рішенням, не потребують доказуванню у цій справі.

Ураховуючи викладене, суди попередніх інстанцій у сукупності оцінивши надані сторонами докази, на підставі встановлених фактичних обставин у справі правомірно відмовили у задоволенні позову ОСББ "Чернишевська-50" з огляду на недоведення позовних вимог.

Посилання ОСББ "Чернишевська-50" у касаційній скарзі на те, що відмова суду першої інстанції у задоволенні клопотання позивача про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи призвела до позбавлення позивача права доказування обставин, що потребують спеціальних знань, є безпідставними, оскільки як правильно зазначив суд апеляційної інстанції, перевіряючи аналогічні доводи позивача, останнім не доведено належними і допустимим доказами відповідно до положень статей 33, 34 ГПК у редакції, чинній до 15.12.2017, що висновок судової комісійної будівельно-технічної експертизи від 08.11.2013 № 4817 у справі № 5023/1730/12 є необґрунтованим або неповним. При цьому, як встановлено судами, позивачем у клопотанні було наведено ті ж питання, відповіді на які вже було надано у зазначеному експертному висновку; цей експертний висновок було визнано судом належним доказом і оцінено ним у сукупності з іншими доказами наданими сторонами на підтвердження своїх вимог і заперечень.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, щодо розгляду справи у суді першої інстанції за відсутності представника позивача, який подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням у відпустці, суд касаційної інстанції відхиляє з огляду на те, що судами попередніх інстанцій установлено, це зазначено у судових рішеннях і підтверджено матеріалами справи, що позивача своєчасно та належним чином було повідомлено про розгляд справи, сторонам було надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, а отже, з урахуванням того, що не конкретний представник, а саме позивач є учасником провадження у справі, який не підтвердив неможливість заміни такого представника або неможливість розгляду справи за його відсутності, суд першої інстанції, керуючись статтями 22, 77 ГПК у редакції, чинній до 15.12.2017, дійшов обґрунтованого висновку про можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. При цьому судом правомірно, з огляду на положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зауважено про обов'язок сторін добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та необхідність вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Слід зазначити, що доводи, викладені у касаційній скарзі, у тому числі щодо правомірності відмови судом першої інстанції у задоволенні клопотання позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи, а також розгляду справи за відсутності представника позивача, були предметом дослідження суду апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Посилання у касаційній скарзі ОСББ "Чернишевська-50" на неналежну оцінку судами доказів не приймається судом касаційної інстанції до уваги, оскільки з огляду на імперативні приписи статті 300 ГПК Верховний Суд не вправі здійснювати переоцінку обставин, з яких виходив суд при вирішенні спору, а повноваження суду касаційної інстанції обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та виключно в межах доводів касаційної скарги.

Ураховуючи те, що доводи касаційної скарги про порушення і неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального законодавства при прийнятті оскаржених судових актів не знайшли свого підтвердження, підстав для зміни чи скасування законних рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів колегія суддів не вбачає.

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК покладається на скаржника.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Чернишевська-50" залишити без задоволення.

2. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18.09.2017 та рішення Господарського суду Харківської області від 03.08.2017 у справі № 922/1897/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І.С. Берднік

Судді: І.С. Міщенко

Ю.Я. Чумак