ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 911/2504/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Міщенка І.С., Сухового В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Корнієнко О.В.,

за участю представників:

Державного підприємства

"Міжнародний аеропорт "Бориспіль" - Мазарюка С.С.,

Публічного акціонерного товариства

комерційного банку "Приватбанк" - Мироненко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.02.2018 (у складі колегії суддів: Майданевич А.Г.(головуючий), Гаврилюк О.М., Сулім В.В.)

у справі № 911/2504/17

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"

про зобов'язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль") звернулося до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ "Приватбанк"), у якому просило зобов'язати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 518,6847 га, кадастровий номер :02:004:0058.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ПАТ КБ "Приватбанк", придбавши на аукціоні майно - відкриту автомобільну стоянку та адміністративно-контрольну будівлю з прилеглою стоянкою № 2, що знаходяться на земельній ділянці належній позивачу на праві постійного користування, не набуло право користування спірною земельною ділянкою у порядку статті 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) і статті 120 Земельного кодексу України (далі - ЗК).

Рішенням Господарського суду Київської області від 30.10.2017 (суддя Бабкіна В.М.) позов задоволено. Зобов'язано ПАТ КБ "Приватбанк" звільнити та повернути ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" самовільно зайняту земельну ділянку, шляхом звільнення її від нерухомого майна, а саме: відкритої автомобільної стоянки (тверде покриття (тротуар) - асфальт площею 751,7 кв. м, огорожу - металеві прути площею 980 кв. м та адміністративно-контрольної будівлі з прилеглою стоянкою № 2. Стягнуто з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 600,00 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач займає спірну земельну ділянку шляхом розміщення нерухомого майна за відсутності правовстановлюючих документів, у зв'язку з чим земельна ділянка є самовільно зайнятою та підлягає поверненню землекористувачу - ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування відповідачем земельною ділянкою, з приведенням її у придатний для користування стан.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.02.2018 рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Апеляційний суд, ухвалюючи нове рішення, виходив із того, що відповідно до положень статей 377, 415 ЦК, статті 120 ЗК відповідач з моменту набуття права власності на нерухоме майно набув і право користування земельною ділянкою, на якій це майно розташовано, що не може вважатися самовільним зайняттям земельної ділянки у розумінні статті 212 ЗК.

Не погоджуючись із висновками суду апеляційної інстанції, у березні 2018 року ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" подало касаційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просило скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.02.2018, а рішення Господарського суду Київської області від 30.10.2017 залишити в силі.

Касаційну скаргу ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" обґрунтовує, зокрема, тим, що судом апеляційної інстанції не враховано положення чинного законодавства, відповідно до яких обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів, а відсутність цих документів свідчить про самовільне зайняття земельної ділянки.

У відзиві на подану касаційну скаргу ПАТ КБ "Приватбанк" зазначає, що постанову суду апеляційної інстанції у справі прийнято із додержанням норм матеріального та процесуального права, з наданням належної оцінки всім доказам та з урахуванням усіх встановлених фактичних обставин справи, тому просить залишити це судове рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій установлено, що згідно з рішенням Господарського суду Київської області від 11.04.2007 у справі № 81/13-05/17/14/8/9 земельну ділянку площею 7,344 га, кадастровий номер :02:004:0014, яка розташована за адресою: Київська обл., Бориспіль-7, було вилучено у Закритого акціонерного товариства "Авіакомпанія "Аеросвіт" (далі - ЗАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт") на користь ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль". На виконання цього рішення видано наказ від 10.04.2008.

У процесі здійснення виконавчих дій Відділом державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції з виконання наказу від 10.04.2008 за виконавчим провадженням ВП № 19946007 від 25.06.2010 вилучено у ЗАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" (правонаступником якого є ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт") та передано ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" земельну ділянку площею 7,344 га, кадастровий номер :02:004:0014, що зафіксовано у акті від 09.08.2010 серія АА № 010342 про вилучення у боржника предметів, зазначених у рішенні суду та передачі їх стягувачеві.

На підставі рішення господарського суду Київської області у справі № 81/13-05/17/14/8/9 до Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серії ІІ-КВ № 001459, виданого 19.07.2002, внесено запис щодо змін в землекористуванні про повернення в постійне користування ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" зазначеної земельної ділянки.

Отже, ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" повернуто на праві постійного користування земельну ділянку площею 7,344 га, кадастровий номер :02:004:0014, яка входила в земельну ділянку загальною площею 624,8682 га, надану позивачеві на праві постійного користування відповідно до Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серії ІІ-КВ № 001459, виданого 19.07.2002, зареєстрованого в книзі державних актів на право постійного користування землею за № 438.

У подальшому з метою упорядкування земельних ділянок, які надано ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" у постійне користування, наявні земельні ділянки об'єднано позивачем в одну земельну ділянку площею 518,6847 га, якій присвоєно кадастровий номер :02:004:0058, і до якої увійшла земельна ділянка площею 7,344 га з кадастровим номером :02:004:0014.

На земельній ділянці з кадастровим номером :02:004:0058 розташоване майно ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт", а саме: відкрита автомобільна стоянка, реєстраційний номер 6275439, та адміністративно-контрольна будівля з прилеглою стоянкою № 2, реєстраційний номер 10660018, яке у зв'язку з банкрутством ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" реалізовано на аукціоні, переможцем якого стало ПАТ КБ "Приватбанк".

07.06.2017 ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" направило на адресу ПАТ КБ "Приватбанк" вимогу № 35-28/5-55 щодо повернення протягом семи днів з дня отримання даної вимоги належного позивачу майна, а саме: земельної ділянки площею 7,344 га шляхом звільнення від розміщеного на ній майна відповідача. Цю вимогу обґрунтовано тим, що майно, придбане ПАТ КБ "Приватбанк" на аукціоні, знаходиться на земельній ділянці належній позивачу за відсутності правових підстав.

У відповідь на цю вимогу ПАТ КБ "Приватбанк" у листі від 29.06.2017 № 0-63 зазначило, що спірна земельна ділянка використовується відповідачем на законних підставах у зв'язку з переходом до нього права власності на розміщені на ній об'єкти нерухомості.

Оскільки відповідачем не вжито заходів щодо звільнення належної позивачу земельної ділянки від розміщеного на ній майна, ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулося до суду з позовом, у якому просило зобов'язати ПАТ КБ "Приватбанк" звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, кадастровий номер :02:004:0058 (Київська обл., Бориспільський р-н., Гірська с/рада).

Відповідно до статті 92 ЗК право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

За змістом статті 116 ЗК громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 120 ЗК у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення (частина 1). Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина 2).

Аналогічні положення закріплено і у частині 1 статті 377 ЦК, відповідно до якої до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Судами попередніх інстанцій установлено, що ПАТ КБ "Приватбанк" за результатами аукціону з продажу майна у межах провадження в справі про банкрутство ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт", стало переможцем аукціону за лотом № 4, у зв'язку з чим отримало свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні при продажу майна в провадженні у справі про банкрутство, яке видане 01.06.2016 приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області та зареєстроване в реєстрі за номером № 1300.

Згідно із цим свідоцтвом ПАТ КБ "Приватбанк" належить право власності на нерухоме майно, а саме: відкрита автомобільна стоянка (тверде покриття (тротуар) - асфальт площею 751,7 кв. м, огорожа - металеві прути площею 980 кв. м, що знаходяться по вулиці Аеропортівська, 1 у селі Гора Бориспільського району Київської області, реєстраційний номер 6275439); адміністративно-контрольні будівлі з прилеглою стоянкою № 2 (тверде покриття - асфальт площею 8389,6 кв. м, огорожа - сітка металева площею 621,9 кв. м, що знаходяться по вулиці Аеропортівська, 2 а в селі Гора Бориспільського району Київської області, реєстраційний номер 10660018).

Вирішуючи спір, як суд першої інстанції, задовольняючи позов, так і суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, з огляду на положення статті 120 ЗК і статті 377 ЦК та обставини, встановлені рішенням Господарського суду Київської області від 11.04.2007 у справі № 81/13-05/17/14/8/9, не з'ясували і в рішеннях не зазначили, чи виділялася ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт", як попередньому власнику зазначених об'єктів, земельна ділянка для обслуговування цього майна, якщо так, то у яких розмірах, коли і на підставі яких рішень повноважного органу було виділено цю земельну ділянку, та чи перейшло відповідне право на земельну ділянку новому власнику розташованих на ній об'єктів, не встановили площу земельної ділянки, необхідної для обслуговування цього майна.

Крім того, з огляду на визначений у статті 120 ЗК принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований, суди попередніх інстанцій не з'ясували правового статусу відкритої автомобільної стоянки (тверде покриття, огорожа тощо) та чи є ці об'єкти, на які ПАТ КБ "Приватбанк" оформило право власності, нерухомим майном у розумінні статей 179, 181, 182 ЦК, або чи є ці об'єкти рухомою конструкцією з можливістю їх демонтажу.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 32- 34, 43, 82, 84 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК, у редакції, чинній до 15.12.2017 на час розгляду справи у суді першої інстанції) та у статтях 73-79, 86 ГПК (у редакції, чинній після 15.12.2017 на час перегляду рішення місцевого господарського суду апеляційним судом) визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Зважаючи на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій не дотрималися вимог процесуального закону щодо прийняття судового рішення на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, тому висновки цих судів щодо наявності/відсутності підстав для задоволення позову є передчасними.

За змістом статті 301 ГПК суд касаційної інстанції розглядає справи за правилами розгляду справи судом першої інстанції з урахуванням положень статті 300 цього Кодексу щодо меж розгляду справи, а тому не може встановлювати обставини справи, збирати й перевіряти докази та надавати їм оцінку.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 308 ГПК суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Зважаючи на викладене, а також відповідно до положень частини 3 статті 310 ГПК судові рішення постановлені у справі підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.02.2018 та рішення Господарського суду Київської області від 30.10.2017 у справі № 911/2504/17 скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.С. Берднік

Судді: І.С. Міщенко

В.Г. Суховий