ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2018р. Справа №909/195/18

місто Львів

За позовом: ОСОБА_1 підприємства Октан, м. Заболотів, Івано-Франківська область

до відповідача: Публічного акціонерного товариства ВіЕс Банк, м. Львів

про стягнення безпідставно отриманих коштів в сумі 1 388 279, 07 грн.

Суддя Н.Мороз

При секретарі М.Бурак

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2

Від відповідача: ОСОБА_3

Суть спору:

Позовну заяву подано колективним підприємством Октан, м. Заболотів, Івано-Франківська область до публічного акціонерного товариства ВіЕс Банк, м. Львів про стягнення безпідставно отриманих коштів в сумі 1 388 279, 07 грн.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 16.03.2018р. матеріали позовної заяви колективного підприємства Октан направлено за територіальною підсудністю до Господарського суду Львівської області.

Ухвалою від 03.04.2018р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків.

Ухвалою від 17.04.2018р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14.05.2018 р.

14.05.2015р. розгляд справи відкладено та викликано позивача в судове засідання на 24.05.2018р. в порядку ст.120 ГПК України.

Ухвалою суду від 24.05.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 12.06.2018р.

Ухвалою від 04.06.2018р. виправлено допущену описку в ухвалі про закриття підготовчого провадження від 24.05.2018р.

Ухвалами від 06.06.2018р. та 18.06.2018р. відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В судове засідання 18.06.2018р. представник позивача зявився, надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві. Зазначив, що 30.05.2014р. КП «Октан» платіжним дорученням №1 від 30.05.2014р перераховано ПАТ «ВІЕС БАНК», в рахунок погашення кредиторських вимог, кошти від реалізації майна на аукціоні від 29.05.2014р. в розмірі 2 810 233, 40 грн. Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 11.12.2014р. по справі №5010/2439/2011-Б-23/88 визнано недійсними результати аукціону від 29.05.2014р. Однак, відповідач після визнання недійсними результатів аукціону сплачені позивачем кошти не повернув. Внаслідок проведення повторного аукціону, позивачем було перераховано на рахунок відповідача решту заборгованості в розмірі 2 985 199, 42 грн., після чого відповідачем було надано згоду на зняття обтяжень з заставного майна позивача. Звернувшись з позовом до суду, позивач посилаючись на ст.1212 ЦК України вважає, що внаслідок неповернення позивачу коштів в розмірі 2 810 233, 40 грн., після визнання судом недійсним результатів аукціону від 29.05.2014р., відповідач зобовязаний сплатити позивачу проценти за користування безпідставно збереженими грошовими коштами на загальну суму 1 388 279, 07 грн. Позов просить задоволити.

Представник відповідача в судове засідання зявився, надав усні пояснення, проти позову заперечив з мотивів, зазначених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях до відзиву. Ствердив, що від позивача на адресу відповідача не надходило жодних вимог про повернення перерахованих коштів в розмірі 2 810 233, 40 грн., а відтак у відповідача не виникало обовязку щодо повернення зазначених коштів. Також, відповідач наголосив на тому, що ПАТ «ВіЕс Банк» не був учасником аукціону чи стороною правочину щодо укладення договорів купівлі продажу за результатами аукціону, тому вимоги ст.1212 ЦК України слід застосовувати лише до сторін зазначених правочинів. В задоволенні позову просить відмовити за безпідставністю.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, створивши у відповідності до ст. 13 ГПК України сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, суд встановив.

Протягом 2007-2010 р.р. між ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк» (відповідач) та ОСОБА_1 підприємством «Октан» (позивач) укладено ряд кредитних договорів, зокрема:

- Кредитний договір № 06-1/62 від 26.10.2007р.;

- Кредитний договір № КU 000502 від 16.03.2010р.;

- Кредитний договір № ОV 006158 від 20.10.2010р.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 12.12.2011р. порушено справу №5010/2439/2011-Б-23/88 про банкрутство КП «Октан».

19.09.2012р. ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області по даній справі затверджено реєстр вимог кредиторів ОСОБА_1 підприємства «Октан» та визнано і віднесено вимоги ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк») в розмірі 4 445 196, 71 грн. до вимог першої черги та вимоги в розмірі 300 512, 49 грн. до вимог шостої черги.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 12.03.2014р. визнано додаткові грошові вимоги ПАТ «ВІЕс Банк» в розмірі 1 454 36,11 грн. та включено їх до реєстру вимог кредиторів як вимоги 4 черги та 1 218, 00 грн. судових витрат як вимоги першої черги.

Всі зазначені вище вимоги ПАТ «ВіЕс Банк» були забезпечені іпотекою нерухомого майна.

Постановою Господарського суду Івано-Франківської області від 30.10.2013р. по справі №5010/2439/2011-Б-23/88 Колективне підприємство «Октан» визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру.

Статтею 49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено, що продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону.

29.05.2014р. Івано-Франківською товарною аграрною біржею проведено аукціон по реалізації майна КП «Октан», про що складено протокол про продаж з аукціону №1 від 29.05.2014р.

Для продажу було запропоновано наступне майно (лот №1):

- автозаправна станція загальною площею 93,7 кв.м., за адресою: Івано-Франківська область, Коломийський район, с. Іванівці, вул. Центральна, 80, оціночна вартість визначена за домовленістю між ліквідатором банкрута і організатором аукціону в сумі 634 610, 00 грн.;

- автозаправна станція загальною площею 34,3 кв.м., за адресою: Івано-Франківська область, Косівський район, с. Стопчатів, вул. Центральна, 3 и, оціночна вартість визначена за домовленістю між ліквідатором банкрута і організатором аукціону в сумі 968 130, 00 грн.;

- автозаправна станція загальною площею 59,3 кв.м., за адресою: Івано-Франківська область, Снятинський район, м. Снятин, вул. Першого грудня, 30, оціночна вартість визначена за домовленістю між ліквідатором банкрута і організатором аукціону в сумі 949 870, 00 грн.;

- автозаправна станція загальною площею 69,8 кв.м., за адресою: Івано-Франківська область, Снятинський район, с. Тулова, вул. Горбасівка, 32, оціночна вартість визначена за домовленістю між ліквідатором банкрута і організатором аукціону в сумі 437 000, 00 грн.

Початкова ціна лоту №1 визначена в сумі 2 989 610, 00 грн.

Кінцева ціна продажу лоту №1 -2 989 610, 00 грн.

Статтею 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів.

30.05.2014р. КП «Октан» платіжним дорученням №1 від 30.05.2014р. (в матеріалах справи) перераховано ПАТ «ВІЕС БАНК» кошти від реалізації майна, що перебувало в іпотеці в розмірі 2 810 233, 40 грн.

14.10.2014р. до Господарського суду Івано-Франківської області по справі №5010/2439/2011-Б-23/88 звернулося ТОВ "Науково-Дослідний інститут Екологічної Експертизи та Аудиту" із заявою про визнання результатів аукціону від 29.05.2014р., проведеного Івано-Франківською аграрною товарною біржею з продажу майна ОСОБА_1 підприємства "Октан", оформленого протоколом №1 від 29.05.2014р., недійсним.

За результатами розгляду вказаної заяви, ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 11.12.2014р. по справі №5010/2439/2011-Б-23/88 визнано недійсними результати аукціону від 29.05.2014р., проведеного Івано-Франківською аграрною товарною біржею з продажу майна КП «Октан», оформленого протоколом №1 від 23.05.2014р.

Як зазначено відповідачем у відзиві на позов та пояснено в судових засіданнях, протягом 2014р. від позивача на адресу банку не надходило жодних вимог про повернення коштів, отриманих згідно платіжного доручення №1 від 30.05.2014р.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25.03.2015р. дану ухвалу залишено без змін.

21.09.2017р. організатором аукціону Прикарпатською універсальною товарною біржею проведено другий повторний аукціон по реалізації цілісного майнового комплексу КП «Октан», за результатами якого здійснено продаж вказано майна за ціною 9 700 000, 00 грн.

Листами №1-34/2439/144 від 09.10.2017р. та №1-34/2439/149 від 12.10.2017р. (в матеріалах справи) ліквідатор КП «Октан» звернувся до ПАТ «ВіЕс Банк» з проханням надати банківські реквізити для погашення заборгованості та підтвердженням факту часткового погашення боргу в сумі 2 810 233, 40 грн. платіжним дорученням №1 від 30.05.2014р.

11.10.2017р. та 12.10.2017р. ліквідатором позивача перераховано на рахунок відповідача 2 985 199, 42 грн., що підтверджується платіжним дорученням №207 від 11.10.2017р. та 104 100, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №208 від 12.10.2017р. (в матеріалах справи) в погашення заборгованості КП «Октан» перед ПАТ «ВіЕс Банк», як вимоги першої черги.

Після погашення Банкрутом вимог 1 - 4 черг Банку на загальну суму 5 899 532, 82 грн. Банком надано згоду на зняття обтяжень з заставного майна позивача (КП «Октан»).

27.11.2017р. на засіданні комітету кредиторів КП «Октан», враховуючи визнання результатів аукціону, проведеного 29.05.2014р. недійсним, прийнято рішення про зобовязання ліквідатора КП «Октан» звернутися до господарського суду з позовом про стягнення з ПАТ «ВіЕс БАНК» процентів за користування безпідставно збереженими грошовими коштами в розмірі 2 810 233, 40 грн., сплачених позивачем згідно платіжного доручення №1 від 30.05.2014р.

Враховуючи наведене, позивач, звернувся до суду за захистом свого порушеного права, зокрема стягнення з ПАТ «ВіЕс Банк» процентів за користування безпідставно збереженими грошовими коштами на загальну суму 1 388 279, 07 грн.,нарахованих за період з 26.03.2015р. по 31.10.2017р.

Правовою підставою для стягнення з відповідача процентів за користування безпідставно збереженими грошовими коштами позивач вказує положення ст.1212 ЦК України про набуття майна без достатньої правової підстави, положення якої застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Вказаною нормою передбачено, зокрема, що обов'язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків (ст. 11 ЦК України).

Отже, із змісту вищевказаної норми вбачається, що для з'ясування чи набула особа відповідного зобов'язання, визначеного ст. 1212 ЦК України, необхідно встановити наступні обставини, які у сукупності є підставою для його виникнення: 1) факт набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього підстав.

Згідно ч.1 ст. 177 ЦК України, обєктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. (Даний правовий висновок викладений в Постанові Верховного суду України від 03.06.2015р. у справі № 6-100 цс15).

Системний аналіз положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 202, ч.ч. 1,2 ст. 205, ч. 1 ст. 207, ч. 1 ст. 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обовязків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобовязанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Факт безпідставного, помилкового чи такого, де відпали правові підстави перерахування позивачем коштів у розмірі 2 810 233, 40 грн. відповідачу, спростовується тією обставиною, що згідно платіжного доручення №1 від 30.05.2014р. в графі «Призначення платежу» вказано оплата за продаж іпотечного майна КП «Октан».

В матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до відповідача з вимогою про повернення коштів, сплачених згідно платіжного доручення №1 від 30.05.2014р.

Протилежне доведено, зокрема, листом ліквідатора банкрута КП «Октан» арбітражного керуючого ОСОБА_2 №1-34/2439/149 від 12.10.2017р. при здійсненні подальших розрахунків за заборгованістю позивача перед відповідачем підтверджено факт часткового погашення заборгованості КП «Октан» перед ПАТ «ВіЕсБанк» у розмірі 2 810 233, 40 грн., згідно платіжного доручення №1 від 30.05.2014р.

В позовній заяві позивач посилається на те, що наслідком визнання результату прилюдних торгів, яким фактично є оформлений у вигляді протоколу про результати торгів договір купівлі-продажу, недійсним є повернення сторін договору купівлі-продажу - продавця і покупця - до первісного стану, тобто реституція як спосіб захисту, що характерний для зобовязальних відносин.

Однак, відповідач ПАТ «ВіЕс Банк» не був учасником аукціону, який відбувся 29.05.2014р., а також не був стороною укладених КП «Октан» в подальшому правочинів.

Відтак, вказані кошти не можуть вважатися майном, набутим відповідачем без достатньої правової підстави, що виключає застосування до спірних правовідносин норм ст. 1212 ЦК України. Також суд зазначає, що доказів звернення позивача до банківської установи про помилкове перерахування коштів, суду не надано.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого права, але лише у випадку його невизнання, порушення або оспорювання.

Враховуючи наведене, позивачем не доведено, а судом не встановлено підставність звернення з відповідним позовом до відповідача, оскільки жодних доказів порушення відповідачем прав позивача, суду не надано.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 ГПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням наведеного, наявність передбачених законом підстав для задоволення позову не була доведена суду у встановленому порядку належними та допустимими доказами, відтак, суд дійшов висновку в позові відмовити.

Відповідно до ст.129 ГПК України, судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-78, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити повністю.

Рішення складено 22.06.2018р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Мороз Н.В.