ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2018 року                     м. Дніпро           Справа № 904/1072/18

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя           Вечірко І.О.- доповідач,

судді                                                   Березкіна О.В., Чус О.В.

розглянувши без повідомлення учасників провадження у справі за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства "БП Промпостачання"

на рішення          Господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2018 року (суддя - Рудовська І.А., м. Дніпро, повний текст рішення складено та підписано 24.04.2018 року)

у справі          № 904/1072/18

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Строй-Маш-Торг", м. Бердянськ

до          Приватного підприємства "БП Промпостачання", м. Дніпро

про          стягнення 34 511,06 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та розгляд справи судом першої інстанції:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Строй-Маш-Торг" (надалі – позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Приватного підприємства "БП Промпостачання" (надалі – відповідач) про стягнення 30 000,00 грн. передоплати, 4 511,06 грн. пені.

В обґрунтування доводів позовної заяви позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки товару від 21.12.2017 року № 53/2017 в частині повної та своєчасної поставки оплаченого товару.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено в судовому засіданні на 26.03.2018 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2018 року розгляд справи відкладено на 19.04.2018 року.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2018 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Приватного підприємства "БП Промпостачання" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Строй-Маш-Торг" 30 000,00 грн. передоплати, 4 511,06 грн. пені, 1 762,00 грн. судового збору.

Оскаржуване рішення мотивовано тим, що на момент розгляду справи заборгованість відповідача з проведеної позивачем передоплати становить 30 000,00 грн., докази погашення якої у матеріалах справи відсутні, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі. Перевіривши здійснене позивачем нарахування пені, суд прийшов до висновку про правомірність позовних вимог і в частині стягнення пені.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2018 року у даній справі, відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог, судові витрати покласти на позивача.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилався на те, що при розгляді справи і винесенні судом рішення були порушені норми матеріального та процесуального права. Суд першої інстанції проігнорував факт поставки товару, визнаний навіть позивачем. Місцевий господарський суд в своєму рішенні задовольняє позов із розрахунку пені на всю суму передоплати ігноруючи факт поставки та порушення позивачем умов договору і специфікації, якими передбачена оплата товару перед розвантаженням. Фактично відповідач поніс збитки від неправомірних дій позивача, який не виконав умови договору. Збитки полягають у витратах на навантаження та транспортування продукції згідно умов договору після відмови позивача від приймання товару, відповідачу довелось розвантажувати товар на тимчасовому складі, де його частково й пропонували забрати позивачу (невідповідність даних позивача про наявність товару на тимчасовому складі обумовлена тим фактом, що розвантаження та передачу товару здійснював перевізник, який повинен був слідкувати далі за маршрутом та доставляти інші товари, які були навантажені в його транспортному засобі).

Узагальнені доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу:

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2018 року у даній справі без змін, а скаргу відповідача залишити без задоволення. Посилається на те, що поставка за договором № 53/1217 від 21.12.2017 року з урахуванням всіх його додатків (невід'ємних його частин) не відбулась, докази такої поставки, які б були підписані сторонами (видаткова накладна, акт приймання-передачі тощо) відсутні. Судових спорів про стягнення коштів за поставлену продукцію (невиконання договірних зобов’язань або інше) на сьогоднішній день між сторонами не має. Таким чином, місцевий господарський суд вірно визнав той факт, що поставка не відбулась.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 року поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження, зупинено дію оскаржуваного рішення на час розгляду апеляційної скарги, постановлено розглядати апеляційну скаргу без повідомлення учасників провадження у справі за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Автоматизованою системою документообігу у зв'язку із звільненням з посади судді Євстигнеєва О.С. 20.06.2018 року для розгляду даної справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя – Вечірко І.О. (доповідач), судді – Березкіна О.В., Чус О.В.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції:

21.12.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Строй-Маш-Торг" (надалі - покупець) та Приватним підприємством "БП Промпостачання" (надалі - постачальник) був укладений Договір поставки товару № 53/1217 (надалі - Договір), за умов пункту 1.1 якого постачальник зобов’язується поставляти і передавати у власність покупця товар вказаний в Специфікаціях до даного Договору, які є його невід’ємною частиною, а покупець зобов’язується приймати вищевказаний товар і своєчасно оплачувати його.

Відповідно до пункту 1.2 Договору вартість товару становить: ціну, визначену сторонами у Специфікаціях, за кожний замовлений вид товару.

Найменування товару, термін постачання, ціна одиниці, сума, місце доставки, умови доставки та інше необхідне буде визначатись сторонами у Специфікаціях, як невід’ємних частинах цього Договору (пункт 1.5 Договору).

За змістом пункту 1.6 Договору кількість товару, що передається постачальником на умовах даного Договору, відображається у видаткових накладних. Товар замовляється партіями, замовленням є заява з відображенням необхідної кількості товару, в межах вказаних у пункті 1.2 цього Договору.

Відповідно до пункту 3.2 Договору товар приймається покупцем у відповідності до заявок та специфікацій, тільки у тому об’ємі і за тим маркуванням, найменуванням та іншим.

Згідно з пунктом 3.3 Договору товар постачальником передається на умовах відповідно до Міжнародних правил "ІНКОТЕРМС" у редакції 2010 року., які будуть визначені у Специфікаціях.

Пунктом 4.3.1. Договору сторони погодили, що постачальник зобов’язаний забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим Договором.

В пункті 1 Специфікації № 1 від 04.01.2018 року до Договору визначено умови оплати: - 100 % оплата замовленої партії товару за заявою покупця в межах Специфікації на підставі рахунку постачальника по факту доставки товару до місця призначення перед відвантаженням/розвантаженням транспортного засобу. Допускаються інші умови оплати за домовленістю сторін.

Покупцем здійснено платіж в рахунок передоплати даної Специфікації за вказаний товар у сумі 30 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1015 від 26.12.2017 р. (а. с. 15).

Відповідно до пунктів 6, 7 Специфікації № 1 від 04.01.2018 року до Договору сума Специфікації: 115 010,88 грн. Строк поставки: до 12.01.2018 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.01.2018 року до місця розвантаження (поставки) відповідно до пункту 8 Специфікації прибув разом з товаром автомобіль постачальника. Під час огляду товару уповноваженими представниками позивача було виявлено невідповідність кількості товару умовам Специфікації, що підтверджується Актом № 1 невідповідності кількості товару та приймання оплаченої частини товару до договору поставки товару № 53/1217 від 21.12.2017 року (а. с. 36а).

10.01.2018 року позивач звернувся до відповідача з листом № 16/18, в якому повідомив відповідача про невідповідність кількості поставленого товару (а. с. 36).

12.01.2018 року позивач звернувся до відповідача з вимогою відвантажити йому товар на загальну суму 30 000, 00 грн. (а. с. 41).

Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції:

Відповідно до статей 509 Цивільного кодексу України 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності із частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами для виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із статтею 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

У відповідності до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати за своїм змістом є правом покупця на односторонню відмову від зобов'язання, внаслідок якої припиняється зобов'язання продавця перед покупцем з поставки товару.

Якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми (частина 1 ст. 670 Цивільного кодексу України).

Матеріали справи свідчать, що 12.01.2018 року позивач звернувся до відповідача з вимогою відвантажити йому товар на загальну суму 30 000, 00 грн. (а. с. 41), в якому позивач, зокрема, просив відповідача не зволікати із прийняттям рішення та звернув увагу відповідача на те, що кошти в сумі 30 000, 00 грн. передоплати досі утримуються відповідачем.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до пункту 7 Специфікації № 1 від 04.01.2018 року до Договору строк поставки товару є таким, що настав.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що місцевий господарський суд дійшов до правомірного висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 30 000,00 грн. передоплати.

Доводи відповідача про те, що суд першої інстанції проігнорував факт поставки товару не можуть бути взяті до уваги апеляційним господарським судом з огляду на наступне.

Відповідно до вимог статей 264-271 Господарського кодексу України та статті 712 Цивільного кодексу України поставка - це факт передачі постачальником покупцю товару, при цьому сторони окремо обумовлюють порядок, строки та інші умови такої поставки.

Слід звернути увагу, що відповідно до пункту 3.2 Договору товар приймається покупцем у відповідності до заявок та специфікацій, тільки у тому об’ємі і за тим маркуванням, найменуванням та іншим.

Таким чином, враховуючи наявність Акта № 1 невідповідності кількості товару та приймання оплаченої частини товару до договору поставки товару № 53/1217 від 21.12.2017 року поставка за Договором не відбулась.

В матеріалах справи відсутні підписані сторонами докази такої поставки (видаткова накладна, акт приймання-передачі тощо).

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені в розмірі 4 511,06 грн. апеляційний господарський суд враховує наступне.

Згідно із статтею 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

Відповідно до вимог статті 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

За змістом статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з пунктом 5.2 Договору за несвоєчасне постачання товару постачальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості не поставленого товару за кожний день прострочення виконання зобов’язання, за весь період такого прострочення.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем на підставі пункту 5.2 Договору нарахована відповідачу пеня за не поставку товару у розмірі 4 511,06 грн. (за період з 12.01.2018 року по 28.02.2018 року).

Суд першої інстанції розглянувши поданий позивачем розрахунок пені визнав його обґрунтованим, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню.

З таким висновком місцевого господарського суду колегія суддів апеляційного господарського суду не може погодитись з огляду на наступне.

Як вбачається із поданого позивачем розрахунку пені, остання нарахована за період з 12.01.2018 року по 28.02.2018 року із урахуванням вартості всього товару, поставка якого передбачалась Специфікацією № 1 до Договору.

Проте, слід враховувати, що 12.01.2018 року позивач звернувся до відповідача з вимогою відвантажити йому товар на загальну суму 30 000, 00 грн. Зміст вказаної вимоги , а також Акту № 1 від 10.01.2018 року свідчать про те, що позивач відмовився від прийняття товару на іншу суму. При цьому, позивач послався на норму статті 670 Цивільного кодексу України, згідно з якою покупець має право відмовитися від товару та його оплати.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що пеня має нараховуватися на суму в розмірі 30 000, 00 грн., тобто, суму, на яку позивач просив відповідача поставити товар. Відповідач саме на вказану суму мав забезпечити поставку позивачу товару з урахуванням умов Договору та вимоги позивача.

Таким чином, здійснивши власний розрахунок пені за період з 12.01.2018 року по 28.02.2018 року, апеляційний господарський суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 1 227, 95 грн. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 3 283, 11 грн. слід відмовити.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції має бути змінено. Необхідно абзаци 1, 2 резолютивної частини рішення викласти в новій редакції.

Відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "БП Промпостачання" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2018 року у справі № 904/1072/18 змінити.

Викласти абзаци 1, 2 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

"Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "БП Промпостачання" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Строй-Маш-Торг" 30 000, 00 грн. передоплати, 1 227, 95 грн. пені, 1 594, 38 грн. витрат по сплаті судового збору. В решті позовних вимог відмовити".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Строй-Маш-Торг" на користь Приватного підприємства "БП Промпостачання" витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги в розмірі 251, 43 грн.

Видачу наказів доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає відповідно до статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя ___________________           І.О. Вечірко

Суддя ___________________           О.В. Березкіна

Суддя ___________________           О.В. Чус