ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 908/3197/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Катеринчук Л.Й., Пєскова В.Г.

розглянувши заяву публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро"

про перегляд Верховним Судом України

постанови Вищого господарського суду України

від 01.11.2017

у складі колегії суддів: Полякова Б.М. - головуючого, Короткевича О.Є., Ткаченко Н.Г.,

постанови Донецького апеляційного господарського суду

від 14.08.2017

у складі колегії суддів: Будко Н.В. - головуючого, Агапова О.Л, Москальової І.В.,

ухвали Господарського суду Запорізької області

від 08.06.2017

у складі судді: Кричмаржевського В.А.

у справі № 908/3197/16

про банкрутство, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.12.2016 порушено провадження у справі №908/3197/16 про банкрутство приватного акціонерного товариства "Мелітопольський олійноекстракційний завод" (далі -

ПрАТ "Мелітопольський олійноекстракційний завод") у порядку загальних норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI, далі - Закон про банкрутство), визнано безспірні вимоги публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" (далі - ПАТ "Банк Кредит Дніпро", ініціюючий кредитор) до боржника в сумі 92 919 542,05 грн., введені мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедура розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого - Забродіна О.М.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.06.2017 у справі № 908/3197/16 за результатами попереднього засідання затверджено реєстр вимог кредиторів боржника, до якого, зокрема, включено грошові вимоги ініціюючого кредитора на загальну суму 106 835 715,55 грн та командитного товариства "Желєв С.С. і компанія Комиш-Зорянського елеватора" (далі - КТ "Желєв С.С. і компанія Комиш-Зорянського елеватора") в сумі 81 371 244,36 грн.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.06.2017, ПАТ "Банк Кредит Дніпро" звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на зазначену ухвалу, в якій просило оскаржувану ухвалу суду скасувати в частині визнання та включення до реєстру вимог КТ "Желєв С.С. і компанія Комиш-Зорянського елеватора", вимоги КТ "Желєв С.С. і компанія Комиш-Зорянського елеватора" відхилити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилався на те, що ухвалу суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 14.08.2017 у справі № 908/3197/16 вказану ухвалу залишено без змін.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями в частині визнання грошових вимог ініціюючого кредитора, ПрАТ "Мелітопольський олійноекстракційний завод" звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив їх скасувати у цій частині з передачею справи на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована порушенням судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, зокрема ст. 543 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та зазначає про часткове погашення заявлених кредитором грошових вимог одним із солідарних боржників.

Також не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями в частині визнання грошових вимог КТ "Желєв С.С. і компанія Комиш-Зорянського елеватора", ініціюючий кредитор звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив їх скасувати у цій частині та відхилити грошові вимоги кредитора. Скарга обгрунтована порушенням судами норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст. 36 Закону України "Про іпотеку", ст.ст. 23, 45 Закону про банкрутство, ст. 43 ГПК України. Скаржник стверджує про погашення грошових вимог кредитора у процедурі досудового врегулювання шляхом реалізації заставного майна.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.11.2017 у справі № 908/3197/16 касаційні скарги публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" та приватного акціонерного товариства "Мелітопольський олійноекстракційний завод" залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Запорізької області від 08.06.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14.08.2017 у справі № 908/3197/16 в частині розгляду грошових вимог командитного товариства "Желєв С.С. і компанія Комиш-Зорянського елеватора" та публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" залишено без змін.

Не погодившись із зазначеною постановою Вищого господарського суду Укарїни 14.12.2017 ПАТ "Банк Кредит Дніпро" звернулося до Верховного Суду України із заявою про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 01.11.2017, постанови Донецького апеляційного господарського суду від 14.08.2017, ухвали Господарського суду Запорізької області від 08.06.2017 у справі № 908/3197/16 з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 11116 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017.

На обґрунтування зазначених заявником підстав для перегляду судового рішення до заяви додано копі постанов Вищого господарського суду України від 08.11.2016 у справі № 5011-50/9028-2012, від 14.12.2016 у справі № 914/3812/15, від 20.12.2016 у справі № 914/3604/51.

Також, ПАТ "Банк Кредит Дніпро" подано пояснення до заяви про перегляд судових рішень у справі № 908/3197/16, в яких останній просив ухвалу Господарського суду Запорізької області від 08.06.2017 про затвердження реєстру вимог кредиторів у справі № 908/3197/16 в частині визнання та включення до реєстру вимог КТ "Желєв С.С. і компанія Комиш-Зорянського елеватора" скасувати, постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14.08.2017 у справі № 908/3197/16 в частині залишення без задоволення апеляційної скарги ПАТ "Банк Кредит Дніпро" скасувати, кредиторські вимоги КТ "Желєв С.С. і компанія Комиш-Зорянського елеватора" відхилити у повному обсязі.

15.12.2017 року набрав чинності Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, чинній з 15.12.2017, заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у господарських справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку колегією суддів у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 908/3197/16 було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Ткаченко Н.Г., судді - Жукова С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2018.

14.02.2018 суддею Верховного Суду Ткаченко Н.Г подано заяву про самовідвід у розгляді заяви публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" у справі № 908/3197/16 в порядку ст. 35, Господарського процесуального кодексу України в редакції з 15.12.2017 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.02.2018 заяву судді Ткаченко Н.Г. від 14.02.2018 про самовідвід у розгляді заяви публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" у справі № 908/3197/16 було задоволено.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного суду - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 15.02.2018 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 908/3197/16.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу між суддями Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 15.02.2018 для розгляду заяви публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" у справі № 908/3197/16 було визначено колегію суддів у складі: головуючого - Білоуса В.В., суддів:

Жукова С.В., Пєскова В.Г.

01.03.2018 суддею Верховного Суду Жуковим С.В. подано заяву про самовідвід у розгляді заяви публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" у справі № 908/3197/16 в порядку статті 35, Господарського процесуального кодексу України в редакції з 15.12.2017 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.03.2018 заяву судді Жукова С.В. від 01.03.2018 про самовідвід у розгляді заяви публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" у справі № 908/3197/16 було задоволено.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного суду - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 05.03.2018 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 908/3197/16.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу між суддями Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 05.03.2018 для розгляду заяви публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" у справі № 908/3197/16 було визначено колегію суддів у складі: головуючого - Білоуса В.В., суддів: Пєскова В.Г., Погребняка В.Я.

16.04.2018 суддею Верховного Суду Погребняком В.Я. подано заяву про самовідвід у розгляді заяви публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" у справі № 908/3197/16 в порядку статті 35, Господарського процесуального кодексу України в редакції з 15.12.2017 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.04.2018 заяву судді Погребняка В.Я. від 16.04.2018 про самовідвід у розгляді заяви публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" у справі № 908/3197/16 було задоволено.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного суду - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 17.04.2018 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 908/3197/16.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу між суддями Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 17.04.2018 для розгляду заяви публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" у справі № 908/3197/16 було визначено колегію суддів у складі: головуючого - Білоуса В.В., суддів: Пєскова В.Г., Катеринчук Л.Й.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.04.2018 відкрито провадження за заявою ПАТ "Банк Кредит Дніпро" про перегляд судових рішень у справі № 908/3197/16 та здійснено підготовчі дії.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.05.2018 справу № 908/3197/16 призначено до розгляду Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду без повідомлення та виклику учасників справи.

Колегія суддів, обговоривши доводи заяви, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм права, вважає, що заява ПАТ "Банк Кредит Дніпро" про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 01.11.2017, постанови Донецького апеляційного господарського суду від 14.08.2017, ухвали Господарського суду Запорізької області від 08.06.2017 у справі № 908/3197/16 не підлягає задоволенню з підстав наведених нижче.

Відповідно до пункту 1 статті 11116 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана, зокрема, з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На думку заявника, неоднакове застосування судом касаційної інстанції у справі №№ 908/3197/16 одних і тих самих норм матеріального права підтверджується постановами Вищого господарського суду України Вищого господарського суду України від 08.11.2016 у справі № 5011-50/9028-2012, від 14.12.2016 у справі № 914/3812/15, від 20.12.2016 у справі № 914/3604/51.

Проте з такими доводами заявника погодитися не можна.

За усталеною судовою практикою Верховного Суду України щодо застосування положень статей 11114 - 11126 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) заяву про перегляд судового рішення з підстави, встановленої пунктом 1 частини 1 статті 11116 цього Кодексу, може бути подано за наявності таких складових: неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права; ухвалення різних за змістом судових рішень; спірні питання виникли у подібних правовідносинах. Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

У справі, яка розглядається (№ 908/3197/16) , залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій, Вищий господарський суд України виходив із того, що грошові вимоги КТ "Желєв С.С. і компанія Комиш-Зорянського елеватора" на суму 81 371 244,36 грн ґрунтуються на договорі від 09.09.2014 про відступлення права вимоги та заміну кредитора (цесії), за яким кредитор набув від ПАТ "ОТП Банк" право вимоги від ПрАТ "Мелітопольський олійноекстракційний завод" сплати заборгованості за договором про надання банківських послуг від 16.08.2012 № 12-143/200-4 в сумі 33 790 027,39 грн та 2 425 088,27 доларів США (п. 17.4 договору). При цьому зазначив, що вказаний договір про відступлення права вимоги від 09.09.2014 є чинним, у встановленому порядку недійсним не визнаний, а отже обов'язковим для виконання для його сторін.

Також судами встановлено, що за рахунок коштів, отриманих від реалізації заставного майна у порядку, передбаченому ст.ст. 36, 38 Закону України "Про іпотеку" та умовами п. 15 договору застави (іпотеки) від 17.08.2012 №-165/200, заборгованість боржника перед кредитором була частково погашена на суму 16 431 413,30 грн, про що боржнику було направлено відповідне повідомлення від 30.09.2015 № 454, а ініційована кредитором позасудова процедура реалізації заставного майна на момент звернення з грошовими вимогами у справу про банкрутство ще не завершена, оскільки частина заставного майна ще не реалізована, а право власності на це майно зареєстровано за боржником, відтак вимоги кредитора, як заставодержателя, повністю не задоволені за рахунок заставного майна, а отже згідно з приписами частини 4 статті 591 Цивільного кодексу України останній має право вимагати їх погашення за рахунок іншого майна боржника.

За таких обставин, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що заявлена сума грошових вимог КТ "Желєв С.С. і компанія Комиш-Зорянського елеватора" є обґрунтованою, підтверджена первинними документами та підлягає визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів.

Водночас, у постанові Вищого господарського Суду України від 08.11.2016 у справі № 5011-50/9028-2012, суд касаційної інстанції, за встановлених судами попередніх інстанцій обставин та відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку", колегія суддів Вищого господарського суду України погодилася з висновками судів попередніх інстанцій про те, що ТОВ "Компанія з управління активами "Скай кепітал менеджмент" не має права в подальшому вимагати від боржника - ТОВ "НВЦ "Тор" виконання основного зобов'язання за кредитним договором № 8/71385-Л/2615 від 26.11.2007, а ТОВ "Юридична консалтингова служба" не має права вимагати від боржника виконання основного зобов'язання за кредитним договором № 5/71385-Л/2615 від 16.06.2007, оскільки, як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, 21.01.2016 ТОВ "Юридична консалтингова служба" задовольнило свої вимоги кредитора до ТОВ "НВЦ "Тор" шляхом позасудового звернення стягнення на майно майнового поручителя ТОВ "РІЕЛКОМ", а саме - шляхом набуття права власності на нежитлові приміщення за адресою м. Київ, вул. Анрі Барбюса 5-В, загальною площею 1769,8 кв.м. на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке міститься в іпотечному договорі № 3506 від 18.06.2007, зі змінами, внесеними, зокрема, договором про відступлення права вимоги від 11.02.2015.

Також, у постанові Вищого господарського Суду України від 14.12.2016 у справі 914/3812/15, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що оскільки на час розгляду заяви ПАТ "Укрсоцбанк" з кредиторськими вимогами до боржника за ПАТ "Укрсоцбанк" зареєстровано право власності на дев'ять об'єктів нерухомого майна, яке було набуто у власність шляхом звернення стягнення в рахунок виконання зобов'язання за кредитним договором, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що ПАТ "Укрсоцбанк" реалізувало своє право на задоволення вимог за кредитним договором (п.1.2 іпотечного договору) та звернуло стягнення на іпотечне майно, що було предметом акцесорного зобов'язання, яке виступало засобом забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, тому вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" щодо виконання боржником зобов'язання, забезпеченого іпотекою, після реєстрації за ним права власності на іпотечне майно є недійсними у відповідності до частини 4 статті 36 Закону України "Про іпотеку".

У постанові Вищого господарського Суду України від 20.12.2016 у справі № 914/3604/51 у справі про банкрутство, суд касаційної інстанції залишив без змін рішення судів попередніх інстанцій щодо відмови у визнанні грошових вимог ПАТ "Укрсоцбанк", які встановили, що станом на час розгляду заяви ПАТ "Укрсоцбанк" з кредиторськими вимогами до боржника, за ПАТ "Укрсоцбанк" було зареєстровано право власності на дев'ять об'єктів нерухомого майна, яке було набуто у власність шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання за кредитним договором на суму 134 405 066,48 грн (з яких: 97 884 394,98 грн -заборгованість по тілу кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом та інфляційні витрати; 36 520 671,53 грн - неустойка за несвоєчасне повернення кредиту та повернення відсотків за користування кредитом). Відтак, суди дійшли висновку, що у зв'язку з виконанням іпотекодавцем зобов'язань боржника за кредитним договором, таке зобов'язання боржника за кредитним договором є припиненим в силу ст. 599 Цивільного кодексу. А тому, вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" щодо виконання зобов'язання за кредитним договором, забезпеченого іпотекою, після реєстрації за банком права власності на іпотечне майно є недійсними в силу частини 4 статті 36 Закону України "Про іпотеку".

Отже, у справі № 908/3197/16, в якій подано заяву про перегляд, судами встановлено, що позасудова процедура реалізації заставного майна на момент звернення з грошовими вимогами у справі про банкрутство ще не завершена, оскільки частина заставного майна ще не реалізована, а право власності на це майно зареєстровано за боржником, тоді як у постановах Вищого господарського суду України від 08.11.2016 у справі № 5011-50/9028-2012, від 14.12.2016 у справі 914/3812/15, від 20.12.2016 у справі № 914/3604/51 наданих для порівняння, судами було встановлено інші фактичні обставини, а саме, що на момент звернення з вимогами до боржника, кредитори задовольнили свої вимоги в позасудовому порядку, зокрема, шляхом набуття права власності на іпотечне майно.

Таким чином, у зазначених справах суд встановив різні фактичні обставини та прийняв відповідні рішення, що не свідчить про неоднакове застосування судом (судами) у подібних правовідносинах норм матеріального права, які є підставою для перегляду відповідно до пункту 1 частини 1 статті 11116 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

Враховуючи викладене, обставини, на які посилається заявник в обґрунтування заяви про перегляд з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 11116 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) для перегляду постанови Вищого господарського суду України від 01.11.2017, постанови Донецького апеляційного господарського суду від 14.08.2017, ухвали Господарського суду Запорізької області від 08.06.2017 у справі № 908/3197/16 не отримали підтвердження.

Згідно з частиною 1 статті 11126 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) Верховний Суд України відмовляє у задоволенні заяви, якщо обставини, що стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися.

З огляду на викладене заява публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 01.11.2017, постанови Донецького апеляційного господарського суду від 14.08.2017, ухвали Господарського суду Запорізької області від 08.06.2017 у справі № 908/3197/16 задоволенню не підлягає.

Керуючись підпунктом 1 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 року №2147-VІІІ, статтями 11123, 11124, 11126 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній до 15.12.2017, Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. У задоволенні заяви публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 01.11.2017, постанови Донецького апеляційного господарського суду від 14.08.2017, ухвали Господарського суду Запорізької області від 08.06.2017 у справі № 908/3197/16 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Білоус

Судді Л.Й. Катеринчук

В.Г. Пєсков