ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2018 р.Справа № 922/811/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

секретар судового засідання Каюков Ю.В.

за участі представників:

позивача - ОСОБА_1, довіреність № Др-12-0218 від 27.02.18 р.

відповідача - ОСОБА_2, довіреність № 06-27/28/17 від 28.11.2017 р.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків
до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, м. Харків
про стягнення коштів у розмірі 681 221,13 грн.

здійснюється фіксування судового процесу технічними засобами - програмно-апаратним комплексом "Діловодство суду", серійний номер диска CD-R 922/811/18

ВСТАНОВИВ:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, про стягнення 655 609,56 грн. основної заборгованості, 20 702,79 грн. пені, 1 857,86 грн. 3% річних , 3 050,92 грн. інфляційних втрат. Також позивач просить суд відшкодувати за рахунок відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02 квітня 2018 року, позовну заяву товариства з обмеженою відповідальність "Харківгаз Збут" залишено без руху. Ухвалою господарського суду Харківської області від 10 квітня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/811/18 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 26 квітня 2018 року. Протокольними ухвалами господарського суду Харківської області від 26 квітня 2018 року долучено до матеріалів справи відзив на позовну заяву, на підставі ст.ст. 42, 165, 169, 170 ГПК України; відповідь на відзив, на підставі ст.ст. 42, 166, 169, 170 ГПК України; задоволено усне клопотання представника відповідача про надання часу підготувати заперечення на відповідь на відзив; відкладено підготовче засідання до 22 травня 2018 року. Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 22 травня 2018 року, долучено до матеріалів справи заперечення на відповідь на відзив, на підставі ст.ст. 42, 167, 169, 170, 177, п. 10 ч. 2 ст. 182, 232 ГПК України; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 червня 2018 року, на підставі ст.ст. 177, 182, 183, п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України.

В судовому засіданні 11 червня 2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, представник відповідача позовні вимоги визнав в частині основної заборгованості, в решті позову заперечував.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово представника позивача та відповідача, з'ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів сторін фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

29 грудня 2016 року між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) було укладено договір № 11410Q7T6XSB017 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів). Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник зобов'язується передати у власність споживачу у 2017 році природний газ, а споживач зобов'язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.Річний плановий обсяг постачання газу - до 177,711 тис. куб. м.(п. 1.2 договору. в редакції додаткової угоди № 7/21т-17 від 26 квітня 2017 року). Передача газу за цим договором здійснюється на межах балансової належності об'єктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування. Якість газу, який передається споживачеві в пунктах призначення, має відповідати установленим державним стандартам та технічним умовами щодо його якості. Визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами здійснюється в наступному порядку: за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов'язаний надати постачальнику копію відповідного акту про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ. На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГРМ Постачальник протягом трьох днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаний уповноваженим представником постачальника. Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов'язаний повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу. У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних Оператора ГРМ. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутися до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних постачальника. У випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних оператора ГРМ (п.п. 1.5, 2.1, 2.9, 2.9.1, 2.9.2, 2.9.3, 2.9.4. 2.9.5 договору). Розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем (п. 3.1 договору). Ціна газу становить 8 338,60 грн. за 1000 куб.м. крім того ПДВ 1 667,7 грн., всього з ПДВ 10 066,32 грн. (п. 3.2 в редакції додаткової угоди № 14 від 26 січня 2018 року). Ціна, зазначена в п. 3.2 договору, може змінюватися протягом дії договору, Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього договору. Сторони домовилися, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2 та 3.3 цього договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-предачі газу та розрахунках за цим договором. Загальна суми договору складається із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за даним договором (п.п. 3.3, 3.4, 3.6 договору). Розрахунковий період за даним договором становить один календарний місяць - з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 години першого дня наступного місяця включно. Оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківській рахунок постачальника в наступному порядку: 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п'ятиденний строк після збільшення цього обсягу. Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6 договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місцем постачання газу. Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок постачальника (п.п. 4.1., 4.2, 4.2.1, 4.2.2, 4.2.3, 4.3 договору). За невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з договором і чинним законодавством України. У разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу (п.п. 6.1, 6.2.1 договором). Цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01 січня 2018 року до 31 грудня 2018 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1 договору в редакції додаткової угоди № 13 від 28 грудня 2017 року).

На виконання умов договору позивачем передано, а відповідачем отримано в період січень-лютий 2018 року газ на загальну суму 655 09,56 грн., що підтверджується актом № ХОЗ00001827 від 31 січня 2018 року на суму 338 990,69 грн. та актом № ХОЗ00004961 від 28 лютого 2018 року на суму 316 618,87 грн. Як вказує позивач у позовні заяві, відповідачем не сплачено вартість отриманого природного газу, що й стало підставою для позивача звернутися з даним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. В розумінні статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). До частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, - господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Водночас, статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму; до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтєю 694 ЦК України встановлено особливості продажу товару в кредит. Договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу; товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу. Зміна ціни на товар, проданий в кредит, не є підставою для проведення перерахунку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, дослідивши умови договору № 11410Q7T6XSB017 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів) від 29 грудня 2017 року, суд вважає, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором поставки та до якого повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу України, що регулюють загальні умови виконання зобов'язання, а також положення параграфу 1, 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч. 2 ст. 193 ГК України).

Враховуючи вище викладене, беручи до уваги порушення відповідачем умов договору № 11410Q7T6XSB017 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів) від 29 грудня 2017 року в частині сплати вартості отриманого природного газу в повному обсязі, у відповідача перед позивачем наявна заборгованість за отриманий природний газ, яка становить 655 609,56 грн. З огляду на вище викладене, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 655 609,56 грн. заборгованості за договором № 11410Q7T6XSB017 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів) від 29 грудня 2017 року є обґрунтованими, підтверджуються наданими суду доказами та підлягають задоволенню.

Розглянувши частину позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 20 702,79 грн. пені суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. До ч. 1 ст. 230 Господарського Кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. В силу статей 546-551 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і її розмір (ч. 2 ст. 551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до п. 6.2.1 договору, сторонами передбачено відповідальність за несвоєчасне проведення розрахунків у вигляді пені. Як свідчать матеріали справи, періоди нарахування позивачем пені визначено вірно, згідно діючого законодавства з огляду на, що позов позивача в частині стягнення на користь позивача з відповідача пені у розмірі 20 702,79 грн. є обґрунтованим, правомірним та задовольняється судом.

Розглянувши частину позовних вимог про стягнення з відповідача 1 857,86 грн. 3% річних та 3 050,92 грн. інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем був наданий обґрунтований розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, відповідно до якого сума 3% річних складає 1 857,86 грн., інфляційних втрат - 3 050,92 грн. Перевіривши правомірність нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних, враховуючи приписи ст. 625 ЦК України, суд встановив, що дані нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства, а сума 3% річних складає 1 857,92 грн., інфляційних втрат складає 3 050,92 грн. З огляду на наведе вище, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 857,86 грн. 3% річних та 3 050,92 грн. інфляційних втрат є обґрунтованим та підлягають задоволенню.

Твердження відповідача про те, що заборгованість у останнього виникла не з його вини, а через неодноразове збільшення ціни на газ, що є предметом спірного договору, і відповідно в задоволенні стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних слід відмовити, є необґрунтованим та безпідставним, з огляду на те, що між сторонами існують договірні відносини, які повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст. 526 ЦК України).

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у розмірі 10 218,32 грн. покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, п. 2 ч. 1 ст. 129, ст.ст. 194, 195, 196, 201, 208-210, 216-220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області (61050, м. Харків, м. Героїв небесної Сотні, буд. 36, корп. 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, ) основну заборгованість у розмірі 655 609,56 грн., пеню у розмірі 20 702,79 грн., 3% річних у розмірі 1 857,86 грн., інфляційні втрати у розмірі 3050,92 грн. та 10 218,32 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено 20.06.2018 р.

Суддя ОСОБА_3

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.