ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 909/802/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Жукова С.В., Ткаченко Н.Г.

за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

представники сторін:

позивача - ліквідатор Бігун Р.Д.

відповідача - адвокат Гуменюк Б.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції через Господарський суд Івано - Франківської області касаційну скаргу ліквідатора малого приватного підприємства "ЯНІС" арбітражного керуючого Бігуна Романа Дмитровича

на постанову Львівського апеляційного господарського суду

від 28.02.2018

та на рішення Господарського суду Івано-Франківської області

від 26.10.2017

у справі № 909/802/17

за позовом малого приватного підприємства "ЯНІС"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Надвірнянська автобаза"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6

про витребування майна,-

ВСТАНОВИВ:

1. Мале приватне підприємство «ЯНІС» звернулось в господарський суд Івано-Франківської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Надвірнянська автобаза» про витребування майна.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 26.10.2017 відмовлено в задоволенні позову, оскільки в діях позивача (МПП «ЯНІС»), повязаних з передачею спірного майна в заставу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», яке мало право в разі невиконання зобовязання отримати заборгованість за рахунок заставного майна. З цих підстав судом встановлено наявність волі на передачу цього майна іншій особі, що унеможливлює його витребування від відповідача як добросовісного набувача.

3. Не погоджуючись з зазначеним рішенням, МПП «ЯНІС» в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Бігуна Романа Дмитровича звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просило суд скасувати рішення господарського суду Івано-Франківської області від 26.10.2017 та прийняти нове, яким задовольнити позов.

4. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28.02.2018 у справі № 909/802/17 апеляційну скаргу МПП «ЯНІС» в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Бігуна Романа Дмитровича залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.10.2017 у справі № 909/802/17 залишено без змін.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

5. Ліквідатор малого приватного підприємства "ЯНІС" арбітражний керуючий Бігун Роман Дмитрович звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою № 026 від 20.03.2018 на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 28.02.2018 та на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.10.2017 у справі № 909/802/17, підтвердженням чого є відбиток штампу відділення поштового зв'язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

6. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 909/802/17 було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Ткаченко Н.Г., судді - Жукова С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 26.03.2018.

7. Ухвалою Верховного Суду від 11.05.2018 відкрито касаційне провадження у справі № 909/802/17 за касаційною скаргою ліквідатора малого приватного підприємства "ЯНІС" арбітражного керуючого Бігуна Романа Дмитровича № 026 від 20.03.2018 на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 28.02.2018 та на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.10.2017; призначено розгляд касаційної скарги на 14.06.2018 о 10 год. 45 хв.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

8. Не погоджуючись з прийнятими рішеннями судів попередніх інстанцій, МПП «ЯНІС» в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Бігуна Романа Дмитровича подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції, та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

9. Касаційну скаргу мотивовано тим, що чинне законодавство не пов'язує можливість витребування майна у добросовісного набувача з обставинами наявності у відчужувача за останнім договором у ряді цивільно-правових договорів, які укладалися щодо спірного майна, права на його відчуження; та тим, що наявні підстави для витребування власником майна від добросовісного набувача за статтею 388 Цивільного кодексу України, оскільки майно вибуло від власника поза його волею іншим шляхом - шляхом проведення публічних торгів іншою особою на виконання судового рішення про стягнення коштів.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

10. Відповідачем подано відзив на касаційну скаргу, в якій останній просить оскаржувані рішення та постанову залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Позиція Верховного Суду

11. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

12. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

13. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

14. Судами попередніх інстанцій при розгляді справи було встановлено наступне.

14.1 05.11.2007 МПП "ЯНІС" (Позичальник) та ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Чернівецької обласної дирекції філії "Прикарпатське регіональне управління" уклали кредитний договір № 80-01-07, згідно якого МПП "ЯНІС" отримало кредит в розмірі 728 000,00 грн.

14.2 З метою забезпечення повернення кредиту МПП "ЯНІС" (Заставодавець) та ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Чернівецької обласної дирекції філії "Прикарпатське регіональне управління" (Заставодержатель) 15.11.2007 уклали договір застави транспортних засобів № 971/Т3/1107, де серед інших транспортних засобів, які передалися в заставу банку були і автомобіль марки КРA3 65055, випуску 2007 шасі № НОМЕР_1.

14.3 Пунктом 8 зазначеного вище договору застави сторони передбачили, що в разі неналежного виконання Заставодавцем умов Кредитного договору (несвоєчасне повернення суми кредиту, несвоєчасна сплата комісійної винагороди, процентів та зобов'язань), Засводержатель має право звернути стягнення на предмет застави або про його відчуження, задовольнити свої вимоги в повному обсязі на момент фактичного задоволення в тому числі відшкодувати збитки. Право звернення стягнення на предмет застави Заставодержатель набуває також, якщо Заставодержатель відповідно до умов Кредитного договору заявить Заставодавцю вимогу повернути кредит та сплатити проценти.

14.4 27.11.2007 МПП "ЯНІС" (Позичальник) та ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Чернівецької обласної дирекції філії "Прикарпатське регіональне управління" уклали кредитний договір № 87-01-07, згідно якого МПП "ЯНІС" отримало кредит в розмірі 252 700,00 грн.

14.5 З метою забезпечення повернення кредиту МПП "ЯНІС" (Заставодавець) та ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Чернівецької обласної дирекції філії "Прикарпатське регіональне управління" Заставодержатель) 01.01.2008 уклали договір застави транспортних засобів № 73/Т3/0108, де предметом застави був і автомобіль марки КРАЗ 65055, випуску 2007 шасі № НОМЕР_2.

14.6 Пунктом 3.3.4. зазначеного вище договору застави сторони передбачили, що Заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави та задовольнити свої вимоги в повному обсязі у випадку, якщо Заставодавцем не будуть виконані його зобов'язання, передбачені кредитним договором в тому числі у належні строки не будуть сплачені кредитні кошти, відсотки, штрафні санкції чи інші платежі.

14.7 26.03.2008 МПП "ЯНІС" (Позичальник) та ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Чернівецької обласної дирекції філії "Прикарпатське регіональне управління" уклали кредитний договір № 24-01-08, згідно якого МПП "ЯНІС" отримало кредит в розмірі 1 964 970,00 грн.

14.8 З метою забезпечення повернення кредиту МПП "ЯНІС" (Заставодавець) та ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Чернівецької обласної дирекції філії "Прикарпатське регіональне управління" (Заставодержатель) 31.03.2008 уклали договір застави транспортних засобів № 263/Т3/Т3/0308, де серед інших транспортних засобів, які передалися в заставу банку були наступні автомобілі: - автомобіль марки КРАЗ 65055, шасі № НОМЕР_3, - автомобіль марки КРАЗ 65055, шасі № НОМЕР_4, - автомобіль марки КРАЗ 65055, шасі № НОМЕР_5, - автомобіль марки КРАЗ 65055, шасі № НОМЕР_6.

14.9 Пунктом 8 зазначеного вище договору застави сторони передбачили, що в разі неналежного виконання Заставодавцем умов Кредитного договору (несвоєчасне повернення суми кредиту, несвоєчасна сплата комісійної винагороди, процентів та інших зобов'язань), Заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави або провести його відчуження, задовольнити свої вимоги в повному обсязі на момент фактичного задоволення тому числі відшкодувати збитки. Право звернення стягнення на предмет застави Заставодержатель набуває також, якщо Заставодержатель відповідно до умов Кредитного договору заявить Заставодавцю вимогу повернути кредит та сплатити проценти, комісійну нагороду.

14.10 В подальшому, ТзОВ "Надвірнянська автобаза" придбало зазначені вище автомобілі у ОСОБА_6 внаслідок чого є наступним добросовісним набувачем спірних транспортних засобів. Факт реєстрації спірних транспортних засобів за ТзОВ "Надвірнянська автобаза" підтверджується й листом Регіонального сервісного центру в Чернівецькій області МВС України за № 31/24-1103 від 24.05.2016.

14.11 Постановою Господарського суду Чернівецької області від 26.05.2016 у справі № 926/1802-б/15 визнано банкрутом МПП "ЯНІС" та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором призначено арбітражного керуючого Бігуна Романа Дмитровича.

15. Як на підставу відмови в задоволенні позову та апеляційної скарги суди попередніх інстанцій покликалися на те, що однією з підстав коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини 1 статті 388 Цивільного кодексу України).

16. Також, судами попередніх інстанцій мотивовано оскаржувані судові рішення тим, що вибуття спірного майна з володіння власника відбулось не поза волею позивача.

17. Згідно рішення Господарського суду Чернівецької області від 05.05.2010 у справі № 5/21 стягнуто з МПП "ЯНІС" на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованість за зазначеними вище кредитними договорами в сумі 2 288 355,29 грн.

18. Судами попередніх інстанцій встановлено, що наказ Господарського суду Чернівецької області від 05.05.2010 № 5/21 перебував на виконанні у відділі ДВС Івано-Франківського МУЮ, доказом чого є копія постанови про виконавче провадження від 08.10.2010 № 21796975.

19. Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що спірне рухоме майно вперше було реалізовано на прилюдних торгах.

20. Рухоме майно передається на реалізацію з прилюдних торгів у порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", при цьому умови, процедура підготовки та порядок проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а також розрахунків за придбане майно й оформлення результатів торгів визначено Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 р. № 68/5 (далі - Тимчасове положення).

21. Відповідно до пункту 4.14 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна торги закінчуються підписанням протоколу про результати торгів, який має силу договору.

22. Продавцем такого договору є державна виконавча служба, а якщо ж спеціалізована організація виступає на торгах від власного імені, на підставі укладеного з відділом державної виконавчої служби договору, який за своїм змістом є договором комісії, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є спеціалізована організація.

23. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом.

24. Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, як накази суду.

25. Згідно частини 2 статті 388 Цивільного кодексу України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

26. Як вбачається з вищевикладеного, спірне майно було реалізоване на прилюдних торгах саме у порядку, встановленому для виконання судових рішень на підставі рішення Господарського суду Чернівецької області від 05.05.2010 у справі № 5/21 та виданого на його виконання відповідного судового наказу, а тому, беручи до уваги фактичні обставини у даній справі, у даному конкретному випадку необхідно застосовувати саме приписи частини 2 статті 388 Цивільного кодексу України, як імперативну норму.

27. З огляду на викладене, судами попередніх інстанцій було помилково застосовано до спірних правовідносин приписи пункту 3 частини 1 статті 388 Цивільного кодексу України.

28. Разом з тим, вказана помилка судів першої та апеляційної інстанцій не призвела до прийняття неправильного рішення, оскільки суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а відтак це не може бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваних рішень.

29. В силу приписів статті 300 Господарського процесуального кодексу України (у редакції від 15.12.2017), суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

30. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Рябих проти Росії", "Нєлюбін проти Росії"), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

31. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

32. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

33. Таким чином, посилання та доводи скаржника не знайшли свого підтвердження, в якості підстав скасування судових рішень під час касаційного провадження.

34. Відповідно статті 309 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

35. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

36. Оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції таким вимогам закону відповідають.

37. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

38. Вказані вимоги судами попередніх інстанцій при винесенні оскаржуваних рішень були дотримані.

39. Оскільки підстав для скасування рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції немає, то судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 Верховний Суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу ліквідатора малого приватного підприємства "ЯНІС" арбітражного керуючого Бігуна Романа Дмитровича на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 28.02.2018 та на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.10.2017 у справі № 909/802/17 залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 28.02.2018 та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 26.10.2017 у справі № 909/802/17 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Білоус

Судді С.В. Жуков

Н.Г. Ткаченко