РІШЕННЯ

Іменем України

25 червня 2018 року

місто Чернігів

справа № 927/342/18

Суддею Господарського суду Чернігівської області Мурашко І.Г., за участю секретаря судового засідання Рослого В.В., розглянуто справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”, вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601

до відповідача: Остерської квартирно – експлуатаційної частини,

вул. Ювілейна, 3, с. Десна, Козелецького району, Чернігівської області, 17024

предмет спору: про стягнення 2307,31 грн.

За участю:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

У судовому засіданні 25.06.2018 року Господарським судом Чернігівської області на підставі ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Публічним акціонерним товариством “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” подано позов до Остерської квартирно – експлуатаційної частини про стягнення 2307,31 грн., з яких 1874,69 грн. сума пені за період з 14.02.2013 по 26.02.2013 та 432,62 грн. сума трьох відсотків річних за аналогічний період. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору від 08.02.2013 за № 13/3139 ТЕ-39 про закупівлю природного газу та додатку № 1 до нього.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 14.05.2018 позовну заяву ПАТ НАК «Нафтогаз України» до Остерської квартирно – експлуатаційної частини про стягнення 2307,31 грн., - було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Судом ухвалено здійснювати розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 11.06.2018 (а.с. 1-2).

У підготовчому судовому засіданні 11.06.2018 суд, керуючись п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив закрити підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 25.06.2018, про що внесено відповідний запис до протоколу судового засідання (а.с.61).

Позивач у підготовче судове засідання 11.06.2018 та у судове засідання по розгляду справи по суті 25.06.2018 не з’явився, повноважного представника не направив. Натомість на електронну адресу Господарського суду Чернігівської області від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його повноважного представника. Згідно поданого клопотання позивач підтримав заявлений позов в повному обсязі (а.с.58-60). Судом задоволено клопотання позивача про розгляд справи за відсутності його повноважного представника (а.с.61).

Відповідач у підготовче судове засідання 11.06.2018 та у судове засідання по розгляду справи по суті 25.06.2018 також не з’явився, повноважного представника не направив. Натомість на поштову адресу Господарського суду Чернігівської області від відповідача надійшов відзив на позов, разом з доказами його направлення позивачу (а.с. 44-47, 55-56). Згідно відзиву на позов відповідач підтвердив, що ним дійсно у період з 14.02.2013 по 26.02.2013 було прострочено виконання грошових зобов’язань по оплаті вартості природного газу, поставленого позивачем у січні 2013 року на підставі договору від 08.02.2013 за № 13/3139-ТЕ-39 про закупівлю природного газу. Разом з тим, відповідач вказав на пропуск позивачем строку позовної давності, збільшеного сторонами до 5 років згідно умов пункту 9.3 договору № 13/3139-ТЕ-39, в межах яких останній мав право на стягнення зазначених вище сум. З огляду на наведені обставини, відповідач просив суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності до вимог позивача та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Окремо відповідачем було подано до суду письмову заяву про застосування строку позовної давності (в порядку передбаченому ч. 3 ст. 267 ЦК України), яка за своїм змістом є аналогічною до відзиву на позов (а.с.52-54). Також відповідачем у відзиві на позов було заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності його повноважного представника. Судом задоволено клопотання відповідача про розгляд справи за відсутності його повноважного представника (а.с.61). Згідно доданих до відзиву документів, а саме належним чином завірених копій фіскального чеку від 25.05.2018 та опису вкладення до цінного листа, датованого 25.05.2018, вбачається що відзив на позов, у якому відповідачем заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності, був направлений позивачу за адресою його державної реєстрації.

Розглянувши подані документи і матеріали, з’ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд, -

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2013 року між Публічним акціонерним товариством “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” (надалі – продавець, позивач по справі) та Остерською квартирно – експлуатаційною частиною району (покупець, відповідач по справі) був укладений договір № 13/3139ТЕ-39 про закупівлю природного газу, за умовами якого позивач зобов’язався поставити відповідачу імпортований природний газ (за кодом УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України ПАТ «НАК «Нафтогаз України»), далі – газ, а відповідач зобов’язався прийняти та оплатити природний газ в обсязі, зазначеному у п. 1.2 цього договору. Газ, що продається за цим договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням. Використання газу відповідачем для інших потреб не є предметом цього договору (п. 1.1 договору № 13/3139ТЕ-39) (а.с.10-17).

Пунктом 2.1 договору сторони узгодили обсяги газу, що мають бути поставлені за договором. Так, продавець передає покупцеві у період з 01 січня 2013 року по 31 січні 2013 року природний газ в обсязі до 415,0 тис. куб. м.

Виходячи з умов підпунктів 2.1 – 2.2 додатку № 1 до договору № 13/3139ТЕ-39, обсяг споживання газу відповідачем у відповідному місяці поставки визначається шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла / вузлів обліку газу в пункті приймання – передачі газу (п. 5.2 договору № 13/3139ТЕ-39), з урахування п. 1.5.1 цього додатку. Обсяг газу, визначений згідно з п. 2.1 цього додатку, є підставою для визначення обсягу газу, переданого за договором у пунктах приймання – передачі. Приймання – передача газу, поставленого позивачем відповідачу у відповідному місяці поставки газу, оформлюється актом приймання – передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги спожитого газу, його ціна та вартість. Акт приймання – передачі газу складається на підставі технічних актів приймання – передачі газу між газорозподільним підприємством та відповідачем, з урахуванням планового обсягу поставки, наданого позивачем. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем поставки, відповідач зобов’язується надати позивачу для підпису два примірника акта приймання – передачі газу, підписані та скріплені печаткою відповідача і погоджені газорозподільним підприємством, копію технічних актів приймання – передачі газу (а.с.15-17).

Пунктами 5.1 – 5.3 договору № 13/3139ТЕ-39 сторони погодили термін поставки газу: з 01 січня 2013 року по 31 січня 2013 року включно.

У відповідності до пункту 3.1 договору № 13/3139ТЕ-39, ціна за 1000 куб. м. природного газу, що використовується для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням становить 1091,00 грн., з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл та постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м. природного газу – 1091,00 грн., крім того ПДВ – 20%, всього з ПДВ – 1309,20 грн. Загальна вартість цього договору на дату його укладення становить 452765,00 грн., крім того ПДВ – 90553,00 грн., разом з ПДВ – 543318,00 грн. Сторони домовились, що ціна за 1000 куб. м. газу встановлюється на рівні граничної ціни на газ та/або тарифів, затверджених уповноваженим державним органом.

Згідно пункту 6.1.1 договору № 13/3139ТЕ-39, відповідач зобов’язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений природний газ.

Пунктом 4.1 договору № 13/3139ТЕ-39 сторони узгодили строки оплати за поставлений природний газ. Так, оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється відповідачем до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. У платіжних дорученнях відповідач повинен обов’язково зазначати номер договору, дату його підписання, призначення платежу (п. 4.3 договору № 13-3139ТЕ-39).

Договір набув чинності з дати підписання та скріплення печатками сторін, але не раніше ніж через 14 днів (5 робочих днів у разі застосування процедури закупівлі з підстав, визначених п. 3 ч. 2 ст. 39 ЗУ «Про здійснення державних закупівель») з дня опублікування у державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель повідомлення про акцепт пропозиції за результатами застосування процедури закупівлі в одного учасника, - поширює дію на відносини сторін, що фактично склались з 01 січня 2013 року, і діє в частині поставки газу до 31 січня 2013 року, а в частині розрахунків – до їх повного здійснення (пункт 10.1 договору № 13-3139ТЕ-39).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання умов договору № 13/3139ТЕ-39 у період з 01 січня 2013 року по 31 січня 2013 року передав, а відповідач прийняв природний газ обсягом 415 тис. куб. м. загальною вартістю 543318,00 грн., про що свідчить трьохсторонній акт приймання – передачі природного газу від 31.01.2013, посвідчений підписами та печатками сторін та газорозподільної організації (а.с.19).

Відповідач за природний газ, поставлений у січні 2013 року згідно договору № 13/3139ТЕ-39, розрахувався у повному обсязі станом на 27.02.2013, прострочивши виконання грошових зобов’язань по оплаті його вартості у період з 15.02.2013 по 26.02.2013 (з урахуванням пункту 4.1 договору № 13-3139ТЕ-39 та ч. 5 ст. 254 ЦК України) на суму 404888,00 грн., що ним визнано у відзиві на позов.

Враховуючи порушення відповідачем договірних зобов’язань по оплаті вартості природного газу, поставленого йому у січні 2013 року згідно договору від 08.02.2013 за № 13/3139ТЕ-39, позивач, керуючись умовами п. 7.3 договору та приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України, 06.05.2018 звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 1874,69 грн. неустойки (пені) та 432,62 грн. відсотків річних у період з 14.02.2013 по 26.02.2013.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків. Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов’язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов’язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі. Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Пунктом 7.3 договору № 13-3139ТЕ-39 сторони погодили, що у разі порушення відповідачем умов пункту 4.1 цього договору, він зобов’язується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

При цьому, пунктом 9.3 договору № 13-3139ТЕ-39 сторони встановили (збільшили) строк, у межах якого вони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свої прав за цим договором (строк позовної давності), в тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, тривалістю у 5 років.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дослідивши матеріали справи та перевіривши розрахунок позивача (а.с.18), встановив, що відповідачем дійсно прострочено виконання грошових зобов’язань по оплаті вартості природного газу, поставленого позивачем в січні 2013 року згідно договору від 08.02.2013 за № 13/3139ТЕ-39, в сумі 404888,00 грн. у період з 15.02.2013 по 26.02.2013, з урахуванням умов пункту 4.1 договору та приписів ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України. З огляду на наведене, у період з 15.02.2013 по 26.02.2013 сума пені за прострочення відповідачем грошових зобов’язань становить 1996,71 грн., виходячи з подвійної облікової ставки НБУ – 15%, діючої у спірному періоді, та сума відсотків річних – 399,34 грн.

Відповідач у відзиві на позов та у заяві від 25.05.2018 за № 1074, поданих на стадії підготовчого провадження, заявив про пропуск позивачем строку позовної давності та просив суд застосувати відповідні наслідки, а саме відмовити в задоволені позову з наведених підстав (а.с.44-47, 52-54).

З огляду на зміст статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За приписами статті 257 вказаного Кодексу, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Виходячи зі змісту частини 1 та пункту 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

При цьому, з огляду на приписи частини 1 статті 259 Цивільного кодексу України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

З огляду на зміст пункту 9.3 договору від 08.02.2013 за № 13-3139ТЕ-39, сторонами було збільшено строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свої порушених прав, в тому числі щодо стягнення основного боргу, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, тривалістю у 5 років.

Статтею 260 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Відповідно до частин 1 та 5 статті 261 вказаного вище Кодексу, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Частиною 3 статті 267 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За приписами частини 4 вказаної статті, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з даним позовом 06.05.2018 року, про що свідчить відтиск штемпеля відділення поштового зв’язку на конверті, в якому позовна заява надійшла на адресу суду, а період стягнення в частині пені та відсотків річних, заявлений позивачем в межах даного позову, починає свій перебіг з 14.02.2013 та триває до 26.02.2013, суд встановив, що позивачем було пропущено строк позовної давності тривалістю 5 років (п. 9.3 договору № 13-3139ТЕ-39), відносно вимог по пені та відсотків річних. Будь – яких доказів на підтвердження того, що строк, в межах якого позивач мав право звернутися до суду з вимогою про захист свої порушених прав, - переривався сторонами, позивачем до суду надано не було.

Таким чином, враховуючи пропуск позивачем строку позовної давності відносно вимог по пені та відсотків річних за період з 14.02.2013 по 26.02.2013, заяву відповідача про застосування правових наслідків його спливу, суд дійшов висновку про відмову в позові в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що заявлений позов не підлягає задоволенню, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 178, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити в повному обсязі.

Повне рішення суду складено 25.06.2018

Рішення Господарського суду Чернігівської області набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.Г. Мурашко

Веб - адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/