ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2018 р. м. Київ Справа № 911/757/18

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

господарський суд Київської області

без виклику представників сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянувши матеріали

за позовом Приватного підприємства "O.L.KAR-АгроЗооВет-Сервіс"

23500, Вінницька обл., м. Шаргород, вул. Героїв Майдану, буд. 272-В,

до Підприємства релігійної організації "Підсобне господарство Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври"

08352, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Вороньків, вул. Українська, буд. 127-А,

про стягнення заборгованості

обставини справи:

До господарського суду Київської області (вх. №780/18 від 16.04.2018) надійшла позовна заява Приватного підприємства "O.L.KAR-АгроЗооВет-Сервіс" до Підприємства релігійної організації "Підсобне господарство Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври" про стягнення 23802,41 грн. заборгованості, з яких: 22574,45 грн. основного боргу з вартості поставленого позивачем та неоплаченого відповідачем товару, 361,78 грн. 3% річних та 866,18 грн. інфляційних втрат, що нараховані на суму основного боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за видатковими накладними позивачем відповідачу поставлено товар, який відповідачем оплачено лише частково.

За ухвалою господарського суду Київської області від 25.04.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Встановлено відповідачу строк для подання відзиву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

Жодних документів на адресу суду від відповідача не надходило.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ПАТ «Укрпошта», 10.05.2018 відповідачем отримано ухвалу суду від 25.04.2018.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про розгляд справи щодо нього у господарському суді та його процесуального права на надання суду заперечень на позов і доказів.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України 25.06.2018 судом підписано повне рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов'язань з оплати товару, що отриманий від позивача за видатковими накладними: № РФ-0257067 від 24.11.2017 на суму 24515,90 грн., № РФ-0257090 від 24.11.2017 на суму 2722,48 грн., № РФ-0257977 від 28.11.2017 на суму 4149,90 грн., № РФ-0258579 від 01.12.2017 на суму 7733,76 грн., № РФ-266542 від 08.12.2017 на суму 12058,55 грн.

Узагальнені доводи учасників справи

Аргументи Приватного підприємства "O.L.KAR-АгроЗооВет-Сервіс"

1. Позивач поставив відповідачу товар за видатковими накладними: № РФ-0257067 від 24.11.2017 на суму 24515,90 грн., № РФ-0257090 від 24.11.2017 на суму 2722,48 грн., № РФ-0257977 від 28.11.2017 на суму 4149,90 грн., № РФ-0258579 від 01.12.2017 на суму 7730,76 грн., тобто, всього на 76119,04 грн.

2. Відповідач за товари, що отримані за видатковими накладними розрахувався лише частково, з порушенням строків, що зазначенні у видаткових накладних, всього на суму 28606,14 грн.

3. Станом на момент подання позову, заборгованість відповідача за отриманий товар становить 22574,45 грн.

4. У зв'язку із порушенням строків оплати, позивач нарахував 3% річних у розмірі 361,78 грн та інфляційні втрати у розмірі 866,18 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області 25.04.2018 відповідачу встановлено строк для подання відзиву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

Відзив відповідачем не подано, жодних документів на адресу суду від нього не надходило, отримання відповідачем ухвали суду від 25.04.2018 підтверджується матеріалами справи.

Норми права що підлягають застосуванню

Як встановлено судом, між сторонами укладено договори купівлі - продажу у простій письмовій формі, шляхом погодження у видаткових накладних № РФ-0257067 від 24.11.2017, № РФ-0257090 від 24.11.2017, № РФ-0257977 від 28.11.2017, № РФ-0258579 від 01.12.2017, № РФ-0266542 від 08.12.2017, істотних умов договору купівлі-продажу.

Цивільні зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України, зокрема, з договорів та інших правочинів.

В силу вимог статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

До обов'язків покупця частина 1 статті 692 Цивільного кодексу України відносить обов'язок оплати товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у встановлений строк (термін).

За статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського кодексу України та статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України установлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання, яка полягає у тому, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи

1. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач поставив на адресу відповідача товар, що підтверджується наданими видатковими накладними: № РФ-0257067 від 24.11.2017 на суму 24515,90 грн., № РФ-0257090 від 24.11.2017 на суму 2722,48 грн., № РФ-0257977 від 28.11.2017 на суму 4149,90 грн., № РФ-0258579 від 01.12.2017 на суму 7730,76 грн., № РФ-0266542 від 08.12.2017 на суму 12058, 55 грн, тобто, всього на 51180,59 грн., що підтверджується підписами уповноважених представників сторін та відбитками їх печаток на вказаних накладних.

2. Відповідач за товар, що поставлений розрахувався частково, що підтверджується наданими до матеріалів справи виписками по рахунку № 4, відкритого позивачем у АТ «РАЙФАЙЗЕН БАНК ВАВАЛЬ»: 11.01.2018 у розмірі 2722,48 грн. з призначенням платежу згідно рахунку № РФ-0257090; 11.01.2018 у розмірі 4149,90 грн. з призначенням платежу згідно рахунку фактури № РФ-0257977; 15.01.2018 у розмірі 7733,76 грн. з призначенням платежу згідно рахунку фактури № РФ-0258579; 13.02.2018 у розмірі 5000,00 грн. з призначенням платежу згідно рахунку фактури № РФ-0257067; 23.03.2018 у розмірі 3000,00 грн. з призначенням платежу згідно рахунку фактури № РФ-0266542; 30.03.2018 у розмірі 3000,00 грн. з призначенням платежу згідно рахунку фактури № РФ-0266542; 06.04.2018 у розмірі 3000,00 грн. з призначенням платежу згідно рахунку фактури № РФ-0266542, тобто, всього на суму 28606,14 грн.

3. Отже, станом на момент подання позовної заяви, сума основного боргу відповідача перед позивачем складає 22574,45 грн.

4. Відповідач контррозрахунку суми основного боргу, 3% річних та інфляційних втрат не надав, відтак, вищезазначені суми, відповідачем не оспорюються.

Практика Європейського суду з прав людини, яка була застосована під час розгляду справи

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства та з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Проаналізувавши практику Європейського суду, судом взято до уваги, рішення від 19 лютого 2009 року (справа «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) згідно з яким встановлено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Висновки за результатами розгляду позовної заяви

Надаючи правову кваліфікацію доказам, що надані суду, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, господарський суд зазначає таке.

1. Між сторонами укладені договори купівлі-продажу у простій письмовій формі, що підтверджується видатковими накладними № РФ-0257067 від 24.11.2017 з визначеним терміном оплати 08.12.2017, № РФ-0257090 від 24.11.2017 з визначеним терміном оплати 08.12.2017, № РФ-0257977 від 28.112017 з визначеним терміном оплати 12.12.2017, № РФ-0258579 від 01.12.2017 з визначеним терміном оплати 15.12.2017, № РФ-0266542 від 08.12.2017 з визначеним терміном оплати 22.12.2017.

2. Відповідачем частково сплачено: 11.01.2018 у розмірі 2722,48 грн. з призначенням платежу згідно рахунку фактури № РФ-0257090; 11.01.2018 у розмірі 4149,90 грн. з призначенням платежу згідно рахунку фактури № РФ-0257977; 15.01.2018 у розмірі 7733,76 грн. з призначенням платежу згідно рахунку фактури № РФ-0258579; 13.02.2018 у розмірі 5000,00 грн. з призначення платежу згідно рахунку фактури № РФ-0257067; 23.03.2018 у розмірі 3000,00 грн. з призначенням платежу згідно рахунку фактури № РФ-0266542; 30.03.2018 у розмірі 3000,00 грн. з призначенням платежу згідно рахунку фактури № РФ-0266542; 06.04.2018 у розмірі 3000,00 грн. з призначенням платежу згідно рахунку фактури № РФ-0266542.

3. Оскільки, відповідачем частину вартості товару не оплачено і строки виконання цього зобов'язання порушені, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно нараховано 3% річних та інфляційні втрати за порушення грошового зобов'язання на наявну заборгованість за період прострочення.

4. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд відзначає, що він є арифметично вірним.

5. Судовий збір за подання позовної заяви, в порядку пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 73, 74, 76-80, 129, 232, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов Приватного підприємства "O.L.KAR-АгроЗооВет-Сервіс" (23500, Вінницька обл., м. Шаргород, вул. Героїв Майдану, буд. 272-В, ) до Підприємства релігійної організації "Підсобне господарство Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври" (08352, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Вороньків, вул. Українська, буд. 127-А, ) про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

2. Стягнути з Підприємства релігійної організації "Підсобне господарство Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври" (08352, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Вороньків, вул. Українська, буд. 127-А, ) на користь Приватного підприємства "O.L.KAR-АгроЗооВет-Сервіс" (23500, Вінницька обл., м. Шаргород, вул. Героїв Майдану, буд. 272-В, ) 22574,45 грн. (двадцять дві тисячі п'ятсот сімдесят чотири гривні сорок п'ять копійок) основного боргу, 361,78 грн (триста шістдесят одна гривня сімдесят вісім копійок) 3% річних, 866,18 грн (вісімсот шістдесят шість гривень вісімнадцять копійок) інфляційних втрат, 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні) судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 25.06.2018.

Суддя С.О. Саванчук