ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/19326/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Баранець О.М., Студенець В.І.,

за участю секретаря судового засідання Бойка В.С.,

представників учасників справи

позивача - Гаркавенко С.В.,

відповідача - Бойков О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Кристал-20"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.01.2018

та додаткову постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2018

(головуючий - Дідиченко М.А., судді: Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.)

у справі № 910/19326/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Житлово-будівельного кооперативу "Кристал-20"

про стягнення 1 149 809,26 грн,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.Короткий зміст позовних вимог

1.1. Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Житлово-будівельного кооперативу "Кристал-20" про стягнення 1 149 809,26 грн, з яких 784 054,15 грн основного боргу, 22 664,47 грн 3 % річних, 274 342,35 грн інфляційних втрат та 68 748,29 грн пені.

1.2. Під час розгляду справи у суді першої інстанції позивач зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача 906 409,64 грн, з яких 540 654,53 грн основного боргу, 22 664,47 грн - 3% річних, 274 342,35 грн - збитки від інфляції та 68 748,29 грн - пеня.

1.3. Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору на постачання теплової енергії у гарячій воді №1630366 від 01.10.1999.

2. Короткий виклад обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій

2.1. 01.10.1999 між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (постачальником) та Житлово - будівельним кооперативом "Кристал - 20" (споживачем) укладений договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №1630366.

2.2. Предметом договору є постачання, користування та своєчасна оплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених цим договором.

2.3. Під час виконання умов цього договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися тарифами, затвердженими Київською міською державною адміністрацією, чинним законодавством України, Правилами користування тепловою енергією, нормативними актами з питань користування, обліку та розрахунків за енергоносії. ( п. 2.1 договору ).

2.4. Відповідно до п. 2.2.1 договору №1630366 від 01.10.1999 енергопостачальна організація (позивач) зобов'язалась постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби опалення та вентиляцію в період опалювального сезону, а також на потреби гарячого водопостачання - протягом року, в кількості та обсягах, згідно з додатком № 1 до цього договору.

2.5. Пунктом 2.3.2 зазначеного договору передбачено обов'язок Житлово - будівельного кооперативу "Кристал - 20" виконувати умови та порядок оплати, в обсягах і в терміни, які передбачені в додатку № 4 до договору.

Згідно з п. 2 додатку № 4 до договору №1630366 від 01.10.1999 відповідач зобов'язаний щомісячно з 12 по 15 число самостійно отримувати у районному відділі теплозбуту табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період та акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту повертає у РВТ) та рахунок, в який включені вартість теплової енергії на поточний місяць з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду.

Оплату за вказаними документами, за спожиту теплову енергію, відповідач здійснює не пізніше 25 числа поточного місяця (п. 3 додатку № 4 до договору).

2.6. Судами встановлено, що на виконання умов договору №1630366 від 01.10.1999 позивач належним чином виконав взяті на себе зобов'язання по постачанню теплової енергії у гарячій воді відповідачу. Натомість відповідач свої зобов'язання за договором №1630366 від 01.10.1999 виконував неналежним чином, внаслідок чого у останнього за період з 01.12.2012 по 01.05.2015 виникла заборгованість за використану теплову енергію. За неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати використаної теплової енергії, позивач нарахував останньому штрафні санкції у вигляді пені, а також 3% річних та інфляційні. Стягнення зазначених грошових коштів і є предметом розгляду у цій справі.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

3.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.10.2015 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" задоволено. Стягнуто з Житлово - будівельного кооперативу "Кристал - 20" на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" 540 654,53 грн основного боргу за спожиту теплову енергію, 68 748,29 грн пені, 22 664,47 грн - 3% річних, 274 342,35 грн - збитків від інфляції. В частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 243 399,62 грн провадження у справі припинено відповідно до п. 1.1 ст. 80 ГПК України.

3.2. Суд першої інстанції зазначив, що вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі, заявленому позивачем.

3.3. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.01.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2015 у справі №910/19326/15 скасовано частково в частині задоволених позовних вимог та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" задоволено частково.

Стягнуто з Житлово - будівельного кооперативу "Кристал - 20" на користь позивача 260 010,68 грн основного боргу, 15 186,35 грн пені, 1 842,38 грн 3% річних, 30 903,92 грн збитків від інфляції та 7 811,81 грн судового збору за подання позову. Стягнуто також з позивача на користь відповідача 13 167,06 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

3.4. Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції Київським апеляційним господарським судом у справі було призначено судову експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса.

3.5. На вирішення судової експертизи були поставлені питання: в якому обсязі та на яку суму документально підтверджується розмір спожитої Житлово-будівельним кооперативом "Кристал - 20" теплової енергії на потреби гарячого водопостачання та централізованого опалення за період з 01.12.2012 по 01.05.2015 (із зазначенням розміру поставки за кожен місяць); в якому розмірі документально підтверджується сплата Житлово-будівельним кооперативом "Кристал - 20" спожитої теплової енергії на потреби гарячого водопостачання та централізованого опалення за період з 01.12.2012 по 01.05.2015 (із зазначенням розміру поставки за кожен місяць).

3.6. Згідно з висновком комплексної судової експертизи із залученням фахівця в галузі теплопостачання № 1963/6777 від 19.09.2017 вихідними даними для встановлення вартості теплової енергії, спожитої ЖБК "Кристал-20" по проспекту Маяковського, 40 за період з 01.12.2012 по 01.05.2015 на потреби системи гарячого водопостачання у розмірі 4439,8882 Гкал та на потреби системи опалення у розмірі 3304,018 Гкал є обсяг спожитої теплової енергії, який розрахований на підставі проведеного дослідження фахівцем в галузі теплопостачання та встановлених тарифів на споживання.

3.7. Суд зазначив, що нормами ст. 20 Закону України "Про теплопостачання" встановлено, що тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, затверджуються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законодавством.

3.7.1. На підставі постанови НКРЕ від 14.12.2010 № 1729 у період з 01.01.2011 по 30.06.2014 був встановлений тариф на гаряче водопостачання та опалення в розмірі 169,38 грн.

3.7.2. На підставі постанови НКРЕ від 23.04.2014 № 465 у період з 01.07.2014 по 31.03.2015 був встановлений тариф на гаряче водопостачання та опалення у розмірі 295,17 грн.

3.7.3. На підставі постанови НКРЕ від 03.03.2015 № 613 у період з 01.04.2015 по 30.06.2016 був встановлений тариф на гаряче водопостачання та опалення у розмірі 531,10 грн.

3.8. Таким чином, за висновком суду загальна вартість теплової енергії, спожитої ЖБК "Кристал-20" за період з грудня 2012 по квітень 2015 року по проспекту Маяковського, 40 на гаряче водопостачання складає 1 153 150,05 грн та на опалення складає 919 810,42 грн.

Загальна вартість теплової енергії на потреби опалення та гаряче водопостачання, спожитої ЖБК "Кристал-20" за період з 01.12.2012 по 01.05.2015 складає 2 072 960,47 грн.

3.9. Експертом у висновку досліджено, що за період з 01.12.2012 по 01.05.2015 ЖБК "Кристал-20" сплачено ПАТ "Київенерго" 1 914 279,73 грн.

Разом з тим, колегією суддів апеляційного господарського суду було встановлено та не заперечувалось сторонами у справі, що експертом помилково враховано платежі у грудні 2012 на суму 55 000,00 грн та січні 2013 на суму 46 329,92 грн як оплату за грудень 2012 та січень 2013 відповідно, оскільки вказані проплати мають призначення платежу "оплата за листопад 2012 року", що не є спірним періодом у справі.

3.10. Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що за спірний період відповідачем здійснено оплату отриманих послуг на суму 1 812 949,81 грн.

Суд відхилив посилання позивача на те, що зазначений вище висновок експертизи є неналежним доказом у справі.

Таким чином, на підставі дослідження висновку експерта суд вказав, що позивач не довів свій позов в частині об'єму та розміру спожитої ЖБК "Кристал-20" за період з 01.12.2012 по 01.05.2015 теплової енергії на потреби гарячого водопостачання та опалення, які позивач повинен був обрахувати відповідно до п. 3.2 додатку № 4 до договору № 1630366 від 01.10.1999 розрахунковим способом.

3.11. Отже, з урахуванням фактично спожитої теплової енергії на потреби гарячого водопостачання та опалення в загальній кількості 7 643,9062 Гкал розмір заборгованості Житлово-будівельного кооперативу "Кристал-20" за період з 01.12.2012 по 01.05.2015 перед ПАТ "Київенерго" складає 260 010,68 грн (2 072 960,47 грн загальної вартості теплової енергії - 1 812 949,81 грн часткових проплат).

3.12. Здійснивши власний розрахунок пені за загальний період з 01.11.2014 по 30.04.2015 за кожен місять окремо в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який стягується пеня, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 15 186,35 грн.

Перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок інфляційних втрат за загальний період з січня 2013 року по квітень 2015 року та 3 % річних за загальний період з 01.01.2013 по 30.04.2015, суд апеляційної інстанції зазначив, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних у сумі 1 842,38 грн та збитки від інфляції у сумі 30 903,92 грн.

3.13. Апеляційний господарський суд у мотивувальній частині постанови також зазначив, що судом першої інстанції безпідставно припинено провадження у справі в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 243 399,62 грн, оскільки в цій частині позивач зменшив розмір позовних вимог відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, яка була чинна на момент винесення оскаржуваного рішення.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що під зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Отже, у разі прийняття судом зміни в бік зменшення кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Оскільки судом першої інстанції розглядалися позовні вимоги за новою ціною позову в частині основного боргу (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) у сумі 540 654,53 грн, рішення суду першої інстанції в частині припинення провадження у сумі 243 399,62 грн основного боргу скасоване судом апеляційної інстанції як безпідставне.

3.14. В той же час, у резолютивній частині постанови відсутній зазначений у п.3.13 висновок. Додатковою постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2018 доповнено резолютивну частину постанови Київського апеляційного господарського суду від 24.01.2018 абзацами 2 та 4 такого змісту: "Рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2015 року в частині припинення провадження у справі на підставі п. 1.1 ст. 80 ГПК України у сумі 243 399,62 грн скасувати. В решті позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Київенерго" у сумі 280 643,85 грн основного боргу, 53 561,94 грн пені, 20 822,09 грн 3 % річних та 243 438,43 грн інфляційних втрат відмовити повністю".

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

4.1. Не погоджуючись з вищезазначеними рішенням та постановою, відповідач звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.01.2018 в частині задоволених позовних вимог, а також додаткову постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2018 скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

4.2. В обґрунтування вимог своєї касаційної скарги скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції виходив з того, що у позовному періоді застосована постанова НКРЕКП від 03.03.2015 №613 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення ПАТ "Київенерго".

При цьому суд не надав оцінки аргументам відповідача про те, що зазначена постанова НКРЕКП під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції визнана нечинною з моменту її прийняття відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2016 у справі №826/15733/15. Відтак, на переконання скаржника, її застосування до визначення розміру заборгованості у квітні 2015 року є необґрунтованим та безпідставним.

Проте в порушення вимог п.п "в" п.3 ч.1 ст.282 ГПК України суд апеляційної інстанції не надав жодної правової оцінки зазначеній обставині та аргументам відповідача, які цього стосувалися.

4.3. В порушення ч.2 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції не дослідив докази, якими обґрунтовані вимоги позивача та дані, що мають значення для справи, що призвело до безпідставного неврахування оплати відповідачем визнаних та зарахованих позивачем у спірному періоді грошових коштів на суму 243 339,62 грн.

4.4. Позивач відзиву на касаційну скаргу не подав.

5. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

5.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

5.1.1. Відповідно до частини 1 ст. 300 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

5.1.2. За приписами частини 2 ст.300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.2. Щодо суті касаційної скарги

5.2.1. Спір у справі стосується правовідносин сторін, що виникли з договору на постачання теплової енергії у гарячій воді.

5.2.2. Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору енергопостачання. Вказаний договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

5.2.3. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

5.2.4. Як зазначено вище у п. 3.7, 3.7.3 цієї постанови, суд апеляційної інстанції, визначаючи розмір заборгованості відповідача перед позивачем, застосовував положення постанови НКРЕ від 03.03.2015 № 613, якою було встановлено тариф на гаряче водопостачання та опалення у розмірі 531,10 грн.

При цьому, судом не надано жодної правової оцінки доводам відповідача про те, що зазначена постанова НКРЕ визнана нечинною у судовому порядку з моменту її прийняття на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2016 у справі №826/15733/15. Суд не може застосовувати нечинні акти законодавства.

5.2.5. Слушними є доводи скаржника про те, що оскільки постанова НКРЕ від 03.03.2015 № 613 визнана нечинною з моменту її прийняття, то за квітень 2015 року до правовідносин сторін слід застосовувати тариф, встановлений постановою НКРЕ №465. Аналогічну правову позицію зазначено і у постанові Верховного Суду від 19.03.2017 у справі №910/7749/17.

6. Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

6.1. Відповідно до п.2 ч.1 ст.308 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІI від 03.10.2017) суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

6.2. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень (Рішення у справах "Пономарьов проти України" від 03.04.2008р. (заява №3236/03), "Рябих проти Росії" від 03.12.2003р. (заява №52854/99), "Нєлюбін проти Росії" від 02.11.2006р. (заява №14502/04)).

6.3. Відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є, зокрема, порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування дослідження або огляд доказів, або інше клопотання(заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

6.4. Апеляційним господарським судом, в порушення вимог ст. ст. 99, 101 ГПК України не було здійснено повторного розгляду справи з встановленням усіх обставин справи та наданням цим обставинам відповідної оцінки, як це передбачено ст. ст. 47, 43 ГПК України.

6.5. Зважаючи на те, що суд касаційної інстанції позбавлений правової можливості встановити розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача з урахуванням зазначеної вище обставини та відповідно здійснити перерахунок правильності заявлених до стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, а також враховуючи, що порушення норм права допущено саме апеляційним господарським судом, постанова суду в частині задоволених позовних вимог підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. У зв'язку з цим, скасуванню підлягає і додаткова постанова апеляційного господарського суду.

6.6. Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене у цій постанові, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, прав і обов'язків сторін і в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір.

7. Судові витрати

7.1. Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) передбачено, що якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

7.2. Враховуючи, що постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа передається на новий розгляд, розподіл судових витрат у справі, в тому числі й сплаченого судового збору за подання апеляційної та/або касаційної скарги, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 316, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Кристал-20" задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.01.2018 та додаткову постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2018 у справі №910/19326/15 в частині задоволення позовних вимог скасувати.

3. Справу №910/19326/15 в цій частині передати на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

4. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Ткач

Судді О. Баранець

В. Студенець