РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року Справа № 902/1100/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Василишин А.Р.

секретар судового засідання Максютинська Д.В.

за участю представників сторін:

позивач: представник не з"явився;

відповідач: Максимчук А.Р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 0000037 Серія ВН від 15.07.15,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення господарського суду Вінницької області, ухваленого 13.04.18р. суддею Нешик О.С. повний текст складено 23.04.2018 року у справі № 902/1100/17

за позовом ОСОБА_2, АДРЕСА_1

до фермерського господарства "Скала", смт Турбів Липовецького району Вінницької області

про визнання рішення недійсним

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (позивач) звернулась з вказаним позовом до господарського суду Вінницької області до фермерського господарства "Скала" (відповідач, господарство) про визнання рішення від 22.05.2015 недійсним, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням прав її як члена фермерського господарства "Скала", а також без її відома та згоди.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 13.04.2018 у справі №902/1100/17 у задоволенні позовних вимог відмовлено (т.1, а.с.236-243).

Приймаючи оскаржуване рішення, суд, посилаючись на ч.1,2 ст.3, ч.1 ст. 27 Закону України «Про фермерське господарство» (надалі - Закон), прийшов до висновку, що позивачем не доведено виконання обов»язків як члена ФГ «Скала», а відтак рішення голови даного господарства ухвалено відповідно до статуту господарства та не суперечить чинному законодавству (т.1, а.с.236-243) .

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Вінницької області від 13.04.2018р. у справі № 902/1100/17, в якій просить дане рішення скасувати та ухвалити нове, яким задоволити позовні вимоги (т.2, а.с. 45-53).

Апелянт, як на підставу своїх заперечень, посилається на положення статей 59 і 60 Закону України «Про господарські товариства», статті 42 та 42 Закону України «Про акціонерні товариства», статтю 15 Закону України «Про кооперацію» та зазначає, що її не було належним чином повідомлено про проведення загальних зборів, тобто не дотримана процедура скликання загальних зборів.

Не погоджується скаржник із висновком суду щодо належності майна господарства голові ФГ «Скала», при цьому посилається на відсутність у пунктах 402 та 403 Статуту господарства таких відомостей.

Крім того, позивач (апелянт) вказує, що судом безпідставно застосовано аналогію закону, так як фермерське господарство та господарське товариство - це два різних суб»єкти господарювання, діяльність яких регулюється різними законами.

Зазначає, що статутом господарства, а саме п.1.3 визначено порядок виходу із нього, тобто передбачено, що члени сім'ї та родичі засновника ФГ самостійно приймають рішення про свою участь у ньому. У свою чергу, Статут господарства затверджений не одноособово головою господарства, а усіма його членами , що стверджується підписами на Статуті.

Апелянт, крім вищевказаних доводів, посилається на те, що висновок суду про систематичне (постійне) невиконання обов'язків, що визначені Статутом ФГ «Скала», є надуманим. Вказує, що облік трудових відносин членів господарства у відповідача не вівся , в господарстві не існувало складеного капіталу, а свідки, які надали пояснення у даній справі, є зацікавленими особами відповідача.

Ухвалою суду від 21 травня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі №902/1100/17, розгляд апеляційної скарги призначено на 13 червня 2018 року на 10.00 год.

06.06.2018 на адресу суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, у якому останній заперечує її вимоги та за зазначає, що рішення суду першої інстанції у даній справі є законним та прийнятим у відповідності до норм матеріального та процесуального права. Доводи позивача, викладені у апеляційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів у справі, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

07.06.2018 до суду надійшло клопотання позивача (апелянта) щодо розгляду апеляційної скарги за її відсутності (т.2, а.с. 73).

11.06.2018 від представника позивача надійшли письмові пояснення щодо відзиву представника ФГ «Скала».

В судовому засіданні 13.06.2018р. представник апелянта (позивача) у судове засідання не з'явився та не реалізували процесуальне право на участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Представник відповідача не заперечив щодо розгляду справи за відсутності позивача. Вимоги апеляційної скарги заперечив з підстав, зазначених у відзиві, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення господарського суду Вінницької області від 13.04.2018 - без змін, надав пояснення по суті справи.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи ( його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Застосовуючи згідно статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"("Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши матеріали справи, враховуючи наявність апеляційної скарги та письмових пояснень щодо відзиву представника ФГ «Скала», колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника позивача, оскільки вони не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 42 Господарського процесуального кодексу України

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали та обставини справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, заслухавши сторін у справі, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення слід залишити без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, Фермерське господарство "Скала" створено 20.01.1994 за рішенням засновника ОСОБА_3. Згідно пункту 1.2 статуту в початковій редакції останній також був головою господарства.

Згідно п.1.2 статуту: ФГ "Скала" є формою підприємництва громадянина України ОСОБА_3, який виявив бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою і реалізацією, яке знаходиться за юридичною адресою м.Вахнівка Липовецького району.

17.12.2007 головою ФГ "Скала" ОСОБА_3 ухвалено рішення №1 від 17.12.2007, яким, в числі інших ОСОБА_2 включено до складу членів ФГ "Скала", а також вирішено внести зміни до статуту відповідача.

Матеріали реєстраційної справи фермерського господарства "Скала" (код юридичної особи 20103972) не містять заяви останньої про включення її до членів господарства.

Разом з цим 20.12.2007 Липовецькою районною державною адміністрацією за №4000157 зареєстровано нову редакцію статуту фермерського господарства "Скала", з п.1.10 якого вбачається, що його членами є громадяни України, що перебувають у родинних відносинах із головою господарства:

- син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_2

- дружина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_2

- дочка - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, АДРЕСА_2

- невістка - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, АДРЕСА_3

Головою ФГ "Скала" є ОСОБА_3 житель АДРЕСА_4 (п.1.2).

Відповідно до п.1.3 статуту, ФГ "Скала" є юридичною особою, має розрахунковий та інші рахунки в установах банку і печатку з своїм найменуванням. Члени сім"ї та родичі засновника фермерського господарства самостійно приймають рішення про свою участь в ньому. Місцезнаходження господарства: с.Вахнівка, Липовецького району Вінницької області, вул.Ворошилова, 14.

Пунктом 4.2 статуту визначено, що майно господарства належить голові господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними. Володіння, користування і розпорядження майном здійснюється головою господарства.

Згідно п. 7.1 та п. 7.6 статуту, голова фермерського господарства має право без довіреності засновників виконувати дії від імені засновників господарства; укладати господарські та банківські договори самостійно; видавати доручення; користуватися правом користування коштами господарства; діяти від імені засновників, представляти їх на всіх підприємствах, установах, банках, кредитних спілках, організаціях та має право отримувати кредити без доручення засновника.

22.05.2015 головою ФГ "Скала" ОСОБА_3 з посиланням на Закон України "Про фермерське господарство" та статут фермерського господарства "Скала" було прийнято рішення наступного змісту (а.с.17):

1. Виключити із складу членів ФГ "Скала" ОСОБА_4 (сина). Підставою для виключення ОСОБА_4 із членів господарства є небажання останнього приймати участь у діяльності ФГ, про що він повідомив голову особисто. ОСОБА_4 майнових або інших внесків не здійснював. Частки у статутному капіталі не мав, у зв'язку з відсутністю останнього.

2. Виключити із членів ФГ "Скала" ОСОБА_2 (невістку).

Підставою для прийняття цього рішення відносно ОСОБА_2 є фактичні обставини, які свідчать що з 17.12.2007 (дати прийняття до членів ФГ) і на сьогоднішній день (дати виключення з членів ФГ), ОСОБА_2 не вчинила жодних дій, які б відображали її бажання (волю) бути членом господарства. Зокрема, на вказаний час ОСОБА_2 не приймала жодної особистої або опосередкованої участі у діяльності ФГ "Скала", майнових або інших внесків не здійснювала, діяльністю господарства не цікавилася. ОСОБА_2 частки у складеному капіталі ФГ не має, у зв'язку із відсутністю останнього.

3. Створити статутний (складений) капітал ФГ "Скала" в розмірі 1500 грн.

4. Розподілити статутний капітал господарства серед його членів наступним чином: ОСОБА_3 - 500 грн; ОСОБА_5 - 500 грн та ОСОБА_6 - 500 грн.

5. Затвердити зміни до статуту ФГ "Скала" в новій редакції.

6. Зареєструвати зміни до статуту ФГ "Скала", визначені цим рішенням.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується представниками сторін, з січня 2015 між ОСОБА_2 (невісткою голови) та ОСОБА_4 (сином голови) були припинені подружні відносини (сторони разом не проживали, шлюбних стосунків не підтримували, дитину разом не виховували, спільне господарство не вели), що в подальшому стало підставою до звернення останніх з позовом до Липовецького районного суду Вінницької області про розірвання шлюбу.

Зазначені обставини встановлені рішенням Липовецького районного суду Вінницької області №136/1858/15-ц від 19.11.2015 (а.с.45-47), на підставі та з урахуванням яких шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано. Судове рішення набрало законної сили 30.11.2015.

Відтак, вказані вище в сукупності обставини слугували підставою звернення позивача з даним позовом до господарського суду.

Відповідно до статті 114 Господарського кодексу України, фермерське господарство є формою підприємництва громадян з метою виробництва, переробки та реалізації сільськогосподарської продукції. Членами фермерського господарства не можуть бути особи, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом, угодою). Відносини, пов'язані із створенням та діяльністю фермерських господарств, регулюються цим кодексом, а також законом про фермерське господарство, іншими законами.

За приписами ч.1 ст.1 Закон України "Про фермерське господарство" фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону (ч.2 ст.1 Закону України "Про фермерське господарство").

Приписами ч.ч. 1, 2 ст.3 Закон України "Про фермерське господарство" передбачено, що членами фермерського господарства можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 14-річного віку, інші члени сім'ї, родичі, які об'єдналися для спільного ведення фермерського господарства, визнають і дотримуються положень Статуту фермерського господарства. Членами фермерського господарства не можуть бути особи, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом). При створенні фермерського господарства одним із членів сім'ї інші члени сім'ї, а також родичі можуть стати членами цього фермерського господарства після внесення змін до його Статуту.

Згідно ч.3 зазначеної норми до членів сім'ї та родичів голови фермерського господарства відносяться дружина (чоловік), батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, мачуха, вітчим, падчерка, пасинок, рідні та двоюрідні брати та сестри, дядько, тітка, племінники як голови фермерського господарства, так і його дружини (її чоловіка), а також особи, які перебувають у родинних стосунках першого ступеня споріднення з усіма вищезазначеними членами сім'ї та родичами (батьки такої особи та батьки чоловіка або дружини, її чоловік або дружина, діти як такої особи, так і її чоловіка або дружини, у тому числі усиновлені ними діти).

Розглянувши доводи позивача щодо відсутності у голови господарства по виключенню її з числа його членів та проаналізувавши вищевказані вимоги законодавства та наявного у матеріалах справи Статуту, колегія суддів приходить до висновку про відповідність дій голови ФГ «Скала»» зазначеним вимогам.

Крім того, колегія суддів бере до уваги ту обставину, що голова фермерського господарства "Скала" ОСОБА_3, який ухвалював оскаржуване рішення згідно пунктів 4.2 та 4.3 статуту в редакції від 20.12.2007, був одноособовим власником майна господарства, статутний фонд у розмірі 6000 грн. не був розподілений між членами господарства.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи і не оспорюється сторонами, позивачка із січня 2015 року фактично припинила родинні відносини із ОСОБА_4 (сином голови ФГ), тобто не являється членом сім'ї та родичем голови ФГ «Скала».

Зокрема, рішенням Липовецького районного суду Вінницької області по справі №136/1858/15-ц від 19.11.2015, що набрало законної сили, встановлено що позивачка та ОСОБА_4 із січня 2015 року спільного господарства не ведуть, однією сім'єю не проживають (т.1, а.с.121- 123).

Колегією суддів відхиляються як необґрунтовані доводи позивача, викладені у апеляційній скарзі, щодо порушення головою ФГ процедури скликання загальних зборів, таке як Статутом господарства не передбачено положень щодо наявності такого органу управління як загальні збори та щодо порядку його діяльності.

Розглянувши доводи позивача щодо незгоди із підставами виключення її із членів господарства, колегія суддів вважає їх такими, що не знаходять свого підтвердження у матеріалах справи.

Так, пунктом 2 оскаржуваного рішення визначено, що підставою для його прийняття відносно позивачки є фактичні обставини, які свідчать , що з 17.12.2007 і станом на день прийняття рішення позивачка не вчинила жодних дій, які б відображали її бажання (волю) бути членом господарства; ОСОБА_2 не приймала жодної особистої або опосередкованої участі у діяльності господарства, майнових або інших внесків не здійснювала.

Виходячи зі змісту ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство" та юридичної природи такого суб'єкта господарювання можна розглядати фермерське господарство як окремий, добровільно створений самостійно господарюючий аграрний суб'єкт з правами юридичної особи, що є формою підприємництва громадян України у сфері землевикористання, змістом якого є виробництво, переробка та реалізація сільськогосподарської продукції на засадах сімейно-трудового об'єднання його членів при використанні приватної та орендованої землі та майна . Відтак, зміст правового інституту членства у фермерському господарстві полягає в обов'язковості особистої трудової участі всіх його членів у процесі господарювання. Праця членів фермерських господарств є різновидом індивідуальної трудової діяльності, тобто члени таких господарств не перебувають у трудових відносинах з будь-якими підприємствами, установами, організаціями.

Разом з тим, позивачем до позовної заяви та у ході судового розгляду судом першої та апеляційної інстанції не надано жодних доказів на підтвердження факту трудової участі у діяльності господарства, як і не надано будь-яких доказів іншої майнової участі у даному господарстві.

У матеріалах справи наявна інформація Липовецького відділення Немирівської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області про те, що ОСОБА_2 з 2007 року по 2015 рік займалась підприємницькою діяльністю.

Крім того, як вбачається із пояснень ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_7, наданих під час розгляду справи судом першої інстанції (т.1, а.с.184-187) позивачка не подавала заяви про вступ у члени господарства, коштів та майно господарству не передавала та іншої участі у діяльності господарства не брала.

Також у матеріалах справи міститься копія трудової книжки позивачки (т.1, а.с. 180-182), у якій записи щодо роботи у фермерському господарстві «Скала» відсутні. При цьому колегія суддів не бере до уваги доводи позивачки щодо порушення головою товариства трудових прав його членів, так як дотримання трудових прав позивачки чи інших членів господарства не є предметом даного позову.

Відсутність доказів будь-якої трудової та майнової участі позивача за весь час членства у фермерському господарстві не сприяє досягненню цілей та мети господарюючого суб'єкта, у зв'язку з чим оскаржуване рішення голови господарства слід вважати законним та справедливим.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Положеннями статті 167 ГК України визначено, що корпоративними є права, які виникають в учасника господарського товариства у зв'язку з участю у господарському товаристві, наявності у нього частки в статутному капіталі товариства та правомочностей , які випливають з такої участі у площині майнових та немайнових прав.

Відповідно до положень статті 55 Конституції України права людини і громадянина захищаються судом. За висновком Конституційного суду України у рішенні від 25.12.97 у справі за зверненням жителів міста Жовті Води, частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Стаття 15 ЦК України Цивільного кодексу України визначає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, правом звернення до суду за захистом цивільного права або законного інтересу наділена кожна особа, але лише у тому разі, якщо її право порушене.

Право на звернення до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів мають певні особи - учасники господарських відносин, коло яких визначено положеннями статті 4 ГПК України.

Позов як юридична конструкція - це логічне поєднання предмета і підстав, тобто позивач, формулюючи позовну вимогу, повинен визначити та вказати на фактичні та юридичні підстави, з яких вбачається, у чому полягає порушене право і обгрунтовує необхідність його захисту.

Водночас, ані позовна заява, ані апеляційна скарга не містить обгрунтування порушеного права, яке виникло у позивача з членства у фермерському господарстві та належить останньому на час звернення до суду, а також, яке право останній мав намір захистити у даному спорі. Більше того, позивач не визначив, які права він набув, ставши членом фермерського господарства у 2007р. та втратив у зв'язку з прийняттям головою господарства оспорюваного рішення.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання оспорюваного рішення від 22.05.2015 недійсним.

Відповідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Таким чином, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору. Відтак, скаржник, в порушення вимог ст.ст.74,76,77 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу для задоволення позову.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 від 03.05.18р. на рішення господарського суду Вінницької області від 13.04.2018 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Вінницької області від 13 квітня 2018 року у справі №902/1100/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №902/1100/17 повернути господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "20" червня 2018 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.