ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

18.06.2018 Справа № 905/2682/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за заявою: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області,

про: зміну способу та порядку виконання рішення суду в порядку ст. 331 ГПК України, -

за позовом: Волноваської місцевої прокуратури (85700, Донецька область, м. Волноваха, вул. 1 Травня, буд. 4) в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області (Ідентифікаційний код 13511245, адреса: 61057, м.Харків, майдан Театральний, буд. 1)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Нізаєва Артура Борисовича (Ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса: 85700, АДРЕСА_1)

про: стягнення 11401,30 грн. та повернення майна з оренди, -

за участю представників сторін:

від прокуратури: не з'явився;

від позивача (стягувача): не з'явився;

від відповідача (боржника): не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 05.02.2018 по справі №905/2682/17 задоволено повністю позовні вимоги Волноваської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області до Фізичної особи-підприємця Нізаєва Артура Борисовича про стягнення 11401,30 грн. та повернення майна з оренди.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Нізаєва Артура Борисовича на користь Державного бюджету заборгованість з орендної плати у сумі 8858,26 грн. (вісім тисяч вісімсот п'ятдесят вісім гривень 26 коп.), пеню у сумі 916,29 грн. (дев'ятсот шістнадцять гривень 29 коп.), штраф у сумі 885,83 грн. (вісімсот вісімдесят п'ять 83 коп.), неустойку за час прострочення повернення об'єкту оренди у розмірі 740,92 грн. (сімсот сорок гривень 92 коп.)

Зобов'язано Фізичну особу-підприємця Нізаєва Артура Борисовича повернути орендоване державне майно - частини перонних платформ № 1 та № 2 вокзалу станції Волноваха, загальною площею 40,0 кв.м., вартістю 96000,00 грн., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Донецькій області за актом приймання-передачі.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Нізаєва Артура Борисовича на користь прокуратури Донецької області судовий збір у розмірі 3200,00 грн. (три тисячі двісті гривень).

28.02.2018 господарським судом Донецької області видано відповідні накази.

07.06.2018 від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області через канцелярію господарського суду Донецької області отримано заяву №10-07-02620 від 07.06.2018, згідно з якою останній просить суд змінити визначений рішенням господарського суду Донецької області від 05.02.2018 у справі №905/2683/17 порядок його виконання в частині повернення орендованого державного майна, шляхом зобов'язання Фізичної особи-підприємця Нізаєва Артура Борисовича повернути орендоване майно - частини перонних платформ №1 та №2 вокзалу станції Волноваха, загальною площею 40,0 кв.м., вартістю 96000,00 грн., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 саме балансоутримувачу - Відокремленому підрозділу «Маріупольське територіальне управління» філії «Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», за актом приймання - передавання.

Ухвалою суду від 11.06.2018 призначено до розгляду заяву в судовому засіданні на 18.06.2018; запропоновано відповідачу письмово висловити правову позицію по суті заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області №10-07-02620 від 07.06.2018 про зміну способу та порядку виконання рішення суду; явка представників сторін не вимагалась.

В судове засідання, що відбулось 18.06.2018, сторони своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені у встановленому порядку.

Відповідно до ч.2 ст.331 Господарського процесуального кодексу України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Враховуючи, що сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду скарги заздалегідь, а також обмеження строку розгляду заяви про зміну способу та порядку виконання рішення суду, встановлені частиною другою статті 331 Господарського процесуального кодексу України, тому відповідна заява розглядається за наявними у справі документами.

Розглянувши заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області №10-07-02620 від 07.06.2018 про зміну способу та порядку виконання рішення суду та додані до неї документи, суд виходить з наступного.

За приписами статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою стягувача суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може встановити чи змінити спосіб або порядок виконання рішення.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Заявник стверджує, що станом на теперішній час рішення господарського суду Донецької області від 05.02.2018 по справі №905/2682/17 в частині повернення орендованого державного майна за договором від 23.06.2011 №4829/2011 - частини платформ №1 та №2 вокзалу станції Волноваха, загальною площею 40,0 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 боржником не виконано.

Зазначає, що належним чином виконати зазначене рішення суду в частині передачі саме Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Донецькій області неможливо, оскільки відповідно до п. 10.9. типового договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.12.2000 за № 931/5152, у разі припинення або розірвання договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем (орендодавцю або балансоутримувачу). Відповідно до п. 10.10. типового договору майно вважається поверненим орендодавцем/балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання. Обов'язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря. Означені положення також знаходять своє практичне відтворення у відповідних пунктах договору оренди від 23.06.2011 №4829/2011, що був предметом розгляду в межах справи № 905/2682/17. При цьому, пунктом 10.10. договору оренди № 4829/2011 від 23.06.2011 встановлено, що майно вважається повернутим балансоутримувачу з моменту підписання акту приймання-передавання між орендарем та балансоутримувачем, або особою, яку вкаже орендодавець.

У той же час, відповідно до Положення про регіональне відділення Фонду Державного майна України по Донецькій області, затвердженого Головою Фонду державного майна України 16.07.2012, Регіональне відділення є територіальним органом Фонду державного майна України, який в свою чергу, є центральним органом виконавчої влади відповідно до Схеми спрямування і координації діяльності центральних органів виконавчої влади Кабінетом Міністрів України через відповідних членів Кабінету Міністрів України, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади».

Також, Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Донецькій області не є уповноваженим органом управління спірного орендованого майна.

За таких умов, регіональне відділення за будь-яких обставин не може приймати на свій баланс майно, що є об'єктом оренди за договором оренди № 4829/2011 від 23.06.2011.

Заявник звертає увагу, що приписами чинного законодавства України та умовами договору оренди від 23.06.2011 №4829/2011, що міститься в матеріалах справи №905/2682/17, передбачено, що єдиною повноважною особою на прийняття від боржника (відповідача) з оренди державного майна (об'єкту оренди) за договором від 23.06.2011 №4829/2011, є саме балансоутримувач - Виробничий підрозділ «Маріупольське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», а не Регіональне відділення, в силу відсутності в останнього дискреційних повноважень.

Враховуючи викладене, заявник вважає, що існують обставини, що роблять неможливим виконання рішення господарського суду Донецької області від 05.03.2018 по справі № 905/2682/17 в частині повернення орендованого державного майна саме регіональному відділенню, внаслідок чого є законні підстави для зміни порядку виконанню означеного судового рішення у справі № 905/2682/17.

Відповідно до ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

В силу ст. 124 Конституції України та ст.ст. 18, 326 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Вирішуючи справу «Шмалько проти України» Європейський суд з прав людини в п.43 свого рішення від 20.07.2004р. дійшов наступного висновку: «Суд наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, як би стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду».

Також, як зазначив Конституційний Суд України в пункті 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012, за практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду. Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Аналогічні положення містить ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Поряд із цим, у ГПК України та спеціальному законі, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, не встановлений вичерпний перелік обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, і на підставі яких суд може прийняти рішення про зміну способу і порядку виконання рішення.

Суд зазначає, що підставою для зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Таким чином, особа, яка подала заяву про зміну способу і порядку виконання рішення повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі. До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 25.11.2015 року у справі № 6-1829цс15, поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 7 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

З огляду на матеріали справи та наведені стягувачем (заявником) аргументи суд дійшов висновку, що Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області доведено наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду у даній справі, у зв'язку з чим, відповідна заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області №10-07-02620 від 07.06.2018 про зміну способу та порядку виконання рішення суду.

Змінити визначений рішенням господарського суду Донецької області від 05.02.2018 у справі №905/2682/17 порядок його виконання в частині порядку повернення орендованого державного майна.

Зобов'язати Фізичну особу-підприємця Нізаєва Артура Борисовича (Ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса: 85700, АДРЕСА_1) повернути орендоване державне майно - частини перонних платформ № 1 та № 2 вокзалу станції Волноваха, загальною площею 40,0 кв.м., вартістю 96000,00 грн., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 балансоутримувачу - Виробничому підрозділу «Маріупольське територіальне управління» філії «Центр будівельно - монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (Ідентифікаційний код 41149437/886, адреса: 87501, м. Маріуполь, пл. Мічмана Павлова, 10), за актом приймання - передавання.

Ухвала набирає законної сили 18.06.2018 та може бути оскаржена в апеляційному порядку, згідно з Розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.В. Величко