ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.05.2018р. м. Харків Справа № 905/2888/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.

при секретарі судового засідання Паніній Я.М.,

розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» за вх. № 10136/18 від 17.05.2018р. на дії державного виконавця

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд.5) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд.108)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська» (85621, Донецька область, Марїнський район, с. Вовчанка, вул. Нагорна, буд.1-а)

про стягнення 35 230 грн.,

за участю учасників процесу:

від позивача (скаржника): ОСОБА_1, за довіреністю б/н від 26.10.2017р.

від відповідача: ОСОБА_2, за довіреністю № ББУ/ЦОФК 91/17 від 11.12.2017р.

від органу ДВС: не зявився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 16.12.2016р. по справі № 905/2888/16 позов ПАТ «Українська залізниця» в особі РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» задоволено частково та стягнуто з ТОВ «Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська» на користь ПАТ «Українська залізниця» в особі РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» штраф у розмірі 21 138 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

10.01.2017р. на виконання вказаного рішення господарським судом видано відповідний наказ.

17.05.2018р. за вх. № 10136/18 господарський суд одержав скаргу ПАТ «Українська залізниця» в особі РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» на дії державного виконавця, в якій останній просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця Марїнського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області щодо повернення наказу №905/2888/16 та скасувати повідомлення від 18.04.2018р. № 14.41-8173 про повернення виконавчого документу (з урахуванням заяв від 29.05.2018р. за вх. № 10930/18 та за вх. № 11037/18).

В обґрунтування вимог скарги позивач посилається на неправомірність дій державного виконавця щодо повернення виконавчого документа від 10.01.2017р. № 905/2888/16 на підставі ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» з огляду на те, що в даному наказі вказано, що останній дійсний для предявлення до виконання у строк, передбачений ЗУ «Про виконавче провадження». Більш того, в ухвалі господарського суду Донецької області від 28.02.2018р. по справі № 905/2888/16, якою відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Українська залізниця» в особі РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» про виправлення помилки у наказі щодо зазначення строку предявлення наказу до виконання, зазначено, що наказ може бути предявлений до виконання до 27.12.2019р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.05.2018р. поновлено ПАТ «Українська залізниця» в особі РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» строк на подання скарги, прийнято скаргу до розгляду та призначено судове засідання на 29.05.2018р.

Представник позивача (скаржника) у судовому засіданні 29.05.2018р. скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 29.05.2018р. проти задоволення скарги заперечив, просив суд відмовити у задоволенні вимог скарги. Водночас, представник відповідача надав до суду клопотання від 29.05.2018р. за вх. № 11030/18, в якому просить суд продовжити розгляд справи на 10 робочих днів на підставі ст.119 ГПК України та перенести розгляд скарги на іншу дату у звязку з необхідністю ознайомлення з матеріалами скарги та надання письмової правової позиції, з огляду на не направлення позивачем додатків до скарги та подання скаржником в день судового засідання уточнення до скарги.

Представник органу ДВС у судове засідання 29.05.2018р. не зявився. При цьому про дату, час та місце судового засідання орган ДВС повідомлявся належним чином шляхом здійснення телефонограми № 166 від 21.05.2018р., а тому, з урахуванням приписів ст. 342 ГПК України, господарський суд визнав за можливе розглянути скаргу за відсутності представника органу ДВС у судовому засіданні на підставі наявних у справі документів.

У судовому засіданні 29.05.2018р. за участю представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши скаргу ПАТ «Українська залізниця» в особі РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про задоволення скарги з наступних мотивів.

Згідно ст.339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У відповідності до ст.326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. (ст.327 ГПК України).

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.2 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права; обовязковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та обєктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

У ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з приписами ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлені вимоги до виконавчого документа, а саме: у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк предявлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів звязку та адреси електронної пошти.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного ОСОБА_1 України є обовязковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобовязаний мати таку печатку.

Відповідно до п.6 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченими цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Кодексу.

Як вище встановлено судом, на виконання рішення господарського суду Донецької області від 16.12.2016р. по справі №905/2888/16, 10.01.2017р. господарським судом виданий наказ про стягнення з ТОВ «Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська» на користь ПАТ «Українська залізниця» в особі РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» штраф у розмірі 21 138 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378 грн.

При цьому, у вказаному наказі зазначено, що рішення господарського суду Донецької області по справі № 905/2888/16 від 16.12.2016р. набрало законної сили 27.12.2016р. та наказ дійсний для предявлення до виконання у строк, передбачений ЗУ «Про виконавче провадження».

Між тим, 18.04.2018р. державним виконавцем Марїнського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.6 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» з посиланням на відсутність у виконавчому документі строку предявлення рішення до виконання, про що складено відповідне повідомлення № 14.41-8173 від 18.04.2018р.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 10.01.2017р.) виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його прийняття.

Згідно ч.5 ст.85, ч. 1 ст. 93 ГПК України (в редакції станом на 16.12.2016р.) рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Отже, з огляду на дату набрання рішенням господарського суду Донецької області від 16.12.2016р. по справі №905/2888/16 законної сили - 27.12.2016р., та на встановлений ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» трирічний строк предявлення виконавчого документу до примусового виконання, наказ господарського суду Донецької області від 10.01.2017р. № 905/2888/16 може бути предявлений до виконання в строк до 27.12.2019р.

При цьому, в ухвалі господарського суду Донецької області від 28.02.2018р. по справі № 905/2888/16, якою відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Українська залізниця» в особі РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» про виправлення помилки у наказі щодо зазначення строку предявлення наказу до виконання та яка подана позивачем (скаржником) до органу ДВС разом з заявою від 06.04.2018р. № 13-05/37 про прийняття наказу до примусового виконання, розяснено про такий строк предявлення наказу господарського суду Донецької області від 10.01.2017р. № 905/2888/16 до примусового виконання. Крім того, господарським судом також зазначено і про те, що дії державного виконавця щодо первісного повернення наказу господарського суду Донецької області від 10.01.2017р. № 905/2888/16 є передчасними та у разі необхідності визначення відповідного строку при предявленні наказу до виконання державному виконавцю необхідно керуватися приписами ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження». Вказана ухвала набрала законної сили та є обовязковою на всій території України.

В свою чергу, вищевстановлені обставини свідчать про те, що державним виконавцем не застосовано положення ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», а також не прийнято до уваги розяснення, викладені в ухвалі суду від 28.02.2018р. по справі № 905/2888/16. При цьому, застосування приписів ЗУ «Про виконавче провадження», в т. ч. приписів ст. 12 цього Закону, є обовязком державного виконавця в силу Конституції України та ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно ч.ч.1, 2 ст.343 ЗУ «Про виконавче провадження» за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, враховуючи те, що наказ господарського суду Донецької області від 10.01.2017р. № 905/2888/16 повністю відповідає вимогам ГПК України та ЗУ «Про виконавче провадження», в т.ч. в частині зазначення строку предявлення його до виконання, господарський суд дійшов висновку про неправомірність дій державного виконавця Марїнського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області щодо повернення наказу від 10.01.2017р. №905/2888/16, а отже, і про визнання недійсним повідомлення від 18.04.2018р. № 14.41-8173 про повернення виконавчого документу. При цьому, судом враховано, що вимога скаржника про скасування повідомлення про повернення виконавчого документу за своєю правовою природою тотожна вимозі про визнання його недійсним.

Клопотання відповідача за вх. № 11030/18 від 29.05.2018р. щодо продовження розгляду скарги на 10 робочих днів та перенесення розгляду скарги на іншу дату з метою надання правової позиції, відхилене господарським судом з огляду на встановлений ч. 1 ст. 343 ГПК України десятиденний строк розгляду скарги, який закінчується 29.05.2018р. та який продовженню не підлягає. При цьому, положення ч. 2 ст. 119 ГПК України передбачають продовження процесуального строку, встановленого саме судом, а не законом. Водночас, про дату та час розгляду скарги відповідач повідомлявся господарським судом завчасно шляхом здійснення телефонограми № 165 від 21.05.2018р., яка прийнята особисто представником відповідача ОСОБА_2, а отже у відповідача було достатньо часу для підготовки та надання до суду правової позиції по скарзі. Наявність або відсутність у відповідача додатків до скарги, в даному випадку, жодним чином не впливає на формування його правової позиції по скарзі, тим більш, що ухвала господарського суду Донецької області від 28.02.2018р. по справі № 905/2888/16, супровідні листи органу ДВС від 19.09.2017р. № 14.41-16-11383 та від 18.04.2018р. №14.41-8173, повідомлення про повернення виконавчого документів від 19.09.2017р. та від 18.04.2018р., які є додатками до скарги, наявні у відповідача, як у сторони у справі та боржника за виконавчим документом. Крім того, відповідач не був позбавлений можливості ознайомитися з матеріалами скарги в порядку ст.42 ГПК України. Разом з тим, у заяві за вх. № 10930/18 від 29.05.2018р., яка надіслана відповідачу завчасно - 23.05.2018р., позивачем (скаржником) уточнено лише прохальну частину скарги, жодних додаткових обставин вказана заява не містить, а отже і не потребує часу для її окремого вивчення.

Керуючись ст. ст. 234, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1.Скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» за вх. № 10136/18 від 17.05.2018р. задовольнити.

2.Визнати неправомірними дії державного виконавця Марїнського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо повернення наказу господарського суду Донецької області № 905/2888/16 від 10.01.2017р.

3. Визнати недійсним повідомлення державного виконавця Марїнського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 18.04.2018р. № 14.41-8173 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Ухвала набирає законної сили 29.05.2018р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повної ухвали.

Повна ухвала складена 04.06.2018р.

Суддя Л.В. Ніколаєва