ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2018м. ДніпроСправа № 904/948/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 СЕРВІС", м. Запоріжжя

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", м. Павлоград

про стягнення 788 079,61 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність № 1 від 12. 12.17;

від відповідача: ОСОБА_3В довіреність від 11.12.17.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 дизель сервіс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення 788079,61 грн., з яких 643567,31 грн. основний борг, 91188,63 грн. пеня, 43887,17 грн. інфляційні втрати та 6436,49 грн. 3% річних.

Позов обґрунтований порушенням відповідачем умов договору підряду (ремонт на території підрядника) № 2428-ПУ від 27.03.2017.

Ухвалою суду від 16.03.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Через канцелярію господарського суду, 26.03.2018 надійшло клопотання відповідача, в якому він просить розглядати справу в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 27.03.2018 встановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 17.04.2018.

Через канцелярію суду, 05.04.2018 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позову. У відзиві відповіла зазначив, що позивачем було порушено строк виконання підрядних робіт на 38 днів. У звязку із чим відповідач, на підставі п. 6.4.2 договору, нарахував позивачеві пеню у розмірі 635611,32 грн. та повідомив позивача про необхідність сплатити йому таку суму. Позивач суму пені не сплатив, тому відповідач, керуючись п. 6.4-6.6 договору, в односторонньому порядку зменшив суму своїх грошових зобовязань перед підрядником на суму 406914,51 грн.

У підготовчих судових засіданнях оголошувались перерви з 17.04.2018 до 15.05.2018 та з 15.05.2018 до 23.05.2018.

Ухвалою суду від 23.05.2018 закрито підготовче провадження. Справу призначено до розгляду по суті в засіданні на 11.06.2018.

Після цього, Вищою кваліфікаційною комісією судів України опубліковано рішення, яким на 11.06.2018 призначено проведення комп'ютерного тестування особистих та морально психологічних якостей суддів, в тому числі судді Ніколенка М.О. Тому, проведення судового засідання 11.06.2018 є неможливим.

У зв'язку із цим, ухвалою суду від 30.05.2018 судове засідання у справі призначено на іншу дату на 20.06.2018.

У судове засідання представник позивача з'явився, підтримав позовні вимоги, надав пояснення у справі, відповів на питання суду.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, проти позову заперечив, надав пояснення у справі, відповів на питання суду.

В порядку ст. 233, 240 ГПК України, в судовому засіданні 20.06.2018 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, повідомлено строк складання повного тексту рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 дизель сервіс» (далі позивач, підрядник) та Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Павлоградвугілля» (далі відповідач, замовник) 27.03.2017 було укладено договір підряду (ремонт на території підрядника) № 2428-ПУ (далі - договір). Відповідно до п. 1.1 договору, у порядку та на умовах, передбачених цим договором, підрядник приймає на себе зобовязання на свій ризик та за завданням замовника виконати з власних матеріалів капітальний ремонт (далі - роботи) залізничного крану ЕДК-300 № 498 (далі - обладнання) у відповідності до умов цього договору. Безпосередній перелік, обсяг, вартість робіт обумовлюється сторонами у додатках, що є невід ємними частинами договору. Замовник зобовязується прийняти та оплатити підряднику виконані у відповідності з умовами цього договору роботи. Пунктом 8.1 договору встановлено, що цей договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін. Сторони дійшли згоди, що у випадку належного виконання обома сторонами своїх зобовязань, строк дії договору встановлюється до 31.12.2017. У випадку невиконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобовязань за цим договором, строк дії договору продовжується до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ч. 1 ст. 843 ЦК України).

Статтею 854 ЦК України встановлено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 3.1 договору, загальна сума договору складає 2221870,14 грн.

Замовник сплачує аванс у розмірі 30 % вартості робіт за цим договором, що складає 666561,04 грн., протягом 5-ти робочих днів з дати підписання сторонами цього договору на підставі отриманого оригіналу рахунку (п. 3.4).

Позивачем 11.05.2017 було здійснено передплату підряднику за договором у розмірі 666561,04 грн., що підтверджується копією платіжного доручення від 11.05.2017 № НОМЕР_1 (а.с. 49).

Додатковою угодою від 20.07.2017, сторони погодили змінити загальну суму договору на 2191763,18 грн., у тому числі ПДВ 20% 365293,86 грн. (а.с. 17).

Підрядник зобовязується провести дефекацію наданого обладнання протягом 15 календарних днів з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі обладнання в ремонт (п. 2.1.5 договору).

Сторонами 09.06.2017 було складено та підписано дефектний акт до договору на капітальний ремонт залізничного крану ЕДК-300 № 498 (а.с. 111-112).

Пунктом 2.1.2 договору встановлено, що підрядник зобовязується виконати роботи протягом 90 робочих днів з моменту підписання двома сторонами дефектного акта, укладеного у відповідності до п. 2.1.5 договору, якщо інший строк не обумовлений сторонами у додатку до цього договору.

Позивач виконав умови договору, здійснив виконання підрядних робіт з капітального ремонту залізничного крану на суму 2191763,18 грн., що підтверджується підписаними обома сторонами актом надання послуг № 306 від 18.10.2017 (а.с. 81), актом приймання-передачі з ремонту залізничного крану ЕДК-300 № 498 від 18.10.2017 (а.с. 39) та актом приймання-передачі документів залізничного крану ЕДК-300 № 498 від 18.10.2017 (а.с. 40).

Згідно п. 3.5 договору, замовник здійснює оплату вартості всіх робіт протягом 30 календарних днів з дати підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт за цим договором, у розмірі зазначеному у п. 3.1 договору, за вирахуванням сплаченого авансу.

Тобто, відповідач мав оплати вартість виконаних підрядних робіт у розмірі 1525202,14 грн. (2191763,18 грн. 666561,04 грн.).

Відповідач порушив умови договору, вартість виконаних підрядних робіт сплатив не у повному обсязі, а лише у сумі 889590,82 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 14.12.20174 № НОМЕР_2 на суму 400000,00 грн., від 18.01.2018 № НОМЕР_3 на суму 200000,00 грн. та від 08.02.2018 № НОМЕР_4 на суму 289590,82 грн. (а.с. 50-52)

Таким чином, несплаченою залишається вартість виконаних позивачем підрядних робіт на сум 635611,32 грн.

Щодо посилання відповідача на несвоєчасне виконання позивачем підрядних робіт за договору, суд встановив таке.

Пунктом 2.1.2 договору встановлено, що підрядник зобовязується виконати роботи протягом 90 робочих днів з моменту підписання двома сторонами дефектного акта, укладеного у відповідності до п. 2.1.5 договору, якщо інший строк не обумовлений сторонами у додатку до цього договору.

Сторонами 09.06.2017 було складено та підписано дефектний акт до договору на капітальний ремонт залізничного крану ЕДК-300 № 498 (а.с. 111-112).

Тобто, останнім днем виконання ремонтних робіт, згідно п. 2.1.2 договору, є 17.10.2017.

Сторонами 18.10.2017 було підписано акт приймання-передачі обладнання з ремонту та акт наданих послуг за договором.

Тобто, позивачем підрядні роботи за договором були виконані із додержанням встановлених у ньому строків.

Сторонами було складено та підписано додаток № 1 до договору Технічне завдання, в якому, зокрема, зазначено строк виконання робіт 3 місяці (а.с. 28-30).

Обставини, на які посилається відповідач у відзиві, не можуть слугувати підставою для відмови в позові з таких міркувань.

Відповідач у відзиві на позов починає розрахунок строку виконання робіт з дати вказаної в договорі, а саме в п. 2.1.2, але сам строк бере з Технічного завдання.

Водночас, за змістом Технічного завдання на закупівлю робіт, строк виконання робіт дорівнює 3-м місяцям. При цьому, не зазначено з якої дати чи події слід починати обраховувати цей строк. Положення Технічного завдання, в цій частині допускають неоднозначне тлумачення умов договору. А отже, під час складання та оформлення Технічного завдання, сторони не оформили належним чином свою волю (не досягли згоди) щодо строку виконання робіт. А тому, посилання відповідача на строк, зазначений в Технічному завданні, не може бути взятий до уваги під час вирішення цього спору.

Разом з тим, строк виконання робіт сторонами чітко визначено у п. 2.1.2 тексту Договору. Зміст цього пункту є однозначним і не допускає іншого тлумачення.

А тому, зменшення відповідачем основної заборгованості на суму 406914,51 грн. шляхом віднімання, нарахованих позивачу штрафних санкцій за порушення строків виконання робіт є необґрунтованим.

Зі змісту акта надання послуг від 18.10.2018 вбачається, що відповідач вказав при прийнятті виконаних послуг про порушення якості виконаних робіт.

Суд не приймає до уваги зазначену у акті надання послуг від 18.10.2018 зауваження відповідача, оскільки відповідачем не надано до суду доказів складання будь-якого Акту щодо неякісного виконання позивачем підрядних робіт ані під час приймання 18.1.02017 таких робіт, ані складання після початку експлуатації обладнання Акту виявлення недоліків, як-то передбачено розділом 5 договору «Гарантійний строк», в межах визначеного сторонами у договорі гарантійного строку.

До того ж, у акті приймання-передачі з ремонту залізничного крану ЕДК-300 № 498 від 18.10.2017 сторони погодили, що роботи виконані у повному обсязі, замовник претензій до підрядника не має (а.с. 39).

Крім того, відповідно до п. 4.2 договору, доставка обладнання до місця проведення ремонту здійснюється за рахунок замовника, з ремонту за рахунок підрядника.

Між позивачем (замовник) та Публічним акціонерним товариством «Запоріжтрансформатор» 29.12.2014 було укладено договір про надання послуг № DI005876 (далі договір про надання послуг), відповідно до п. 1.1-1.2 якого ПАТ «Запоріжтрансформатор» (виконавець) зобовязується за завданням позивача (замовника) надати послуги, а замовник зобовязується сплатити ці послуги. Предметом договору є: послуга з подачі та прибирання вагонів, послуга маневрування (а.с. 44-46).

На виконання умов п. 4.2 договору, позивачем було замовлено у ПАТ «Запоріжтрансформатор» послугу з подачі крану ЕДК-300 № 498, вартість якої склала 7956,00 грн. (а.с. 43)

Позивач 02.11.2017 надіслав відповідачу лист з проханням здійснити оплату вартості послуг з подачі крану ЕДК-300 № 498 у розмірі 7956,00 грн. та рахунок на оплату таких послуг (а.с. 42-43).

Доказів відшкодування відповідачем позивачеві вартості доставки обладнання до місця проведення ремонту у розмірі 7956,00 грн. до суду не надано.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмір 643567,32 грн. (635611,32 грн. + 7956,00 грн.) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 6.8 договору, у випадку несвоєчасної оплати виконаних робіт, замовник за письмової вимоги підрядника, сплачує підряднику пеню за договором у розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За порушення відповідачем умов договору в частині своєчасної оплати виконаних підрядних робіт, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 91188,63 грн. за період з 18.11.2017 по 02.03.2018.

Розрахунок пені, наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань та не містить арифметичних помилок.

А тому, вимога про стягнення з відповідача пені у сумі 91188,63 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У звязку із несвоєчасною оплатою вартості виконаних підрядних робіт та послуг з доставки обладнання до місця проведення ремонту, позивач нарахував відповідачу 3% річних в розмірі 9436,49 грн. за період з 18.11.2017 по 02.03.2018 та інфляційні втрати у розмірі 43887,17 грн. за період грудень 2017 січень 2018.

Розрахунок 3% річних наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань та не містить арифметичних помилок. Тому, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо нарахованих позивачем інфляційних втрат, останнім при здійсненні їх нарахування не було враховано положення п. 3.2 Постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», відповідно до якого розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи саме з суми боргу, що існувала на останній день місяця, за який нараховуються інфляційні втрати.

Так, здійснивши перерахунок інфляційних втрат, суд встановив, що за заявлений позивачем період грудень 2017-січень 2018 підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 25328,95 грн.

За таких обставин, позов слід задовольнити частково.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 11542,82 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 73, 74, 123, 129, 191, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 76; ідентифікаційний код 00178353) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 дизель сервіс» (69065, м. Запоріжжя, вул. Сортувальна, буд. 7; ідентифікаційний код 32875459) основний боргу розмірі 643 567,31 грн., пеню у розмірі 91 188,63 грн., 3% річних у розмірі 9 436,49 грн., інфляційні втрати у розмірі 25 328,95 грн. та 11 542,82 грн. витрат зі сплати судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня його оголошення.

Повне рішення складено 22.06.2018

Суддя М.О. Ніколенко