РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.06.2018Справа № 910/2329/18
за позовом Військового прокурора Київського гарнізону в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОСМО ПЛЮС"

про стягнення 552304,80 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Секретар судового засідання Микитин О.В.

Представники:

Прокурор: Спора Г.І.

від позивача: Кривошея Д.А.

від відповідача: Ткаченко В.О.

В судовому засіданні 21.06.2018 на підставі ст. 240 ГПК України прийнято скорочене рішення суду.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Військовий прокурор Київського гарнізону звернувся до Господарського суду міста Києва в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Міністерства оборони України з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Космо Плюс" про стягнення 552304,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає про те, що відповідачем невиконано зобов'язання з поставки товару за договором №286/3/17/198 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобі речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 10.07.2017, у зв'язку з чим прокурор просить стягнути з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 552304,80 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2018 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче засідання на 26.04.2018.

04.04.2018 від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 26.04.2018 відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі., в зв'язку з його необгрунтованістю. Ухвалою суду від 26.04.2018 відмовлено у залученні третьої особи ПАТ "Банк Альянс", закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 17.05.2018.

17.05.2018 через канцелярію суду від відповідача надійшла заява про відвід судді, в якій відповідач просить відвести суддю Господарського суду міста Києва Усатенко І.В. від розгляду справи № 910/2329/18.

Ухвалою суду від 17.05.2018 зупинено провадження у справі № 910/2329/18 до вирішення питання про відвід судді Усатенко І.В. від розгляду справи №910/2329/18 за позовом Військового прокурора Київського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Космо Плюс" про стягнення 552304,80 грн. Заяву ТОВ "Космо Плюс" про відвід судді Усатенко І.В. від розгляду справи №910/2329/18 передано для визначення судді в порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

За наслідками проведення автоматизованого розподілу справи № 910/2329/18, визначено суддю Яковенко О.В. для розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Космо Плюс" про відвід судді Усатенко І.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2018 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Космо Плюс" про відвід судді Усатенко І.В. у справі № 910/2329/18 відмовлено.

Ухвалою суду від 30.05.2018 поновлено провадження у справі, судове засідання призначено на 21.06.2018.

Представники прокуратури та позивача в судовому засіданні 21.06.2018 підтримали позовні вимоги, просили суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Заперечення обґрунтовував тим, що договір від 10.07.2017 № 286/3/17/198 є нікчемним, оскільки, тендерна пропозиція Міністерства оборони України не відповідала визначеним в тендерній документації кваліфікаційним критеріям, а отже умови укладеного договору щодо товару, який підлягає поставці, суперечать умовам щодо якісних характеристик товару, викладених у тендерній документації, що в свою чергу є підставою для нікчемності правочину, оскільки, суперечить Цивільному кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до ст. 217 ГПК України про закінчення з'ясування обставин та перевірки їх доказами суд зазначає в протоколі судового засідання і переходить до судових дебатів.

В судових дебатах представники прокуратури та позивача підтримали позовні вимоги, представник відповідача проти позову заперечували.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

10.07.2017 між Міністерством оборони України (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Космо Плюс" (постачальник) укладено договір № 286/3/17/198 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України).

Відповідно до умов п. 1.1. Договору, постачальник зобов'язується у 2017 році поставити замовнику товар - спідню білизну (1831 (лот 3. Чоловічі труси 18312000-9 (Труси з трикотажного бавовняного кулірного полотна, вид 2), а замовник - забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у Договорі.

Пунктом 1.2. Договору встановлено, що номенклатуру товару, передбаченого до поставки за Договором, вимоги згідно з якими виготовляється товар, строки (терміни) виконання Договору визначаються Специфікацією, відповідно до якої товар Чоловічі труси 18312000-9 (Труси з трикотажного бавовняного кулірного полотна, вид 2) повинен бути поставлений у кількості 30000 шт. у строк до 30.08.2017; ціна за одиницю без ПДВ - 48,55 грн., ціна товару з ПДВ -1747800,00 грн.

ДСТУ та ГОСТи застосовуються в частині, в якій не суперечать Технічним умовам на виріб (товар), затвердженим Міністерством оборони України.

Пунктом 3.7., 6.3 Договору передбачено, що приймання товару оформляється актом приймального контролю (якості), який повинен бути складений представником замовника. Належним чином оформлений і підписаний акт є підтвердженням приймання товару за якістю та направляється замовнику після відправки товару разом з рахунком-фактурою. Датою поставки товару вважається дата вказана одержувачем замовника у акті приймального контролю якості товару та видатковій накладній постачальника.

Згідно п. 11.1 договору він набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення.

До матеріалів справи долучено листи Департаменту Державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів від 19.09.2017 № 286/11/5553, від 18.10.2017 № 286/11/6229 до відповідача, в яких зазначено про укладення договору поставки та необхідність повідомлення про строки виконання зобов'язань з поставки товару. Вказано про можливість припинення зобов'язань в односторонньому порядку у разі не повідомлення про строки поставки.

Відповідач надав відповідь № 66/5 від 19.10.2017, в якій зазначив про невідповідність умов тендерної документації умовам укладеного договору, в зв'язку з чим договір є нікчемним, а у відповідача відсутні підстави для виконання його умов.

Доказів визнання договору № 286/3/17/198 від 10.07.2017 недійсним суду не надано.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор зазначає про те, що відповідачем не виконано зобов'язання з поставки товару за договором №286/3/17/198 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобі речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 10.07.2017, у зв'язку з чим прокурор просить стягнути з відповідача на користь позивача пеню та штраф у розмірі 552304,80 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, пунктом 1.2. Договору встановлено, що номенклатуру товару, передбаченого до поставки за Договором, вимоги згідно з якими виготовляється товар, строки (терміни) виконання Договору визначаються Специфікацією, відповідно до якої товар Чоловічі труси 18312000-9 (Труси з трикотажного бавовняного кулірного полотна, вид 2) повинен бути поставлений у кількості 30000 шт. у строк до 30.08.2017; ціна за одиницю без ПДВ - 48,55 грн., ціна товару з ПДВ -1747800,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на наведене, відповідач повинен був здійснити поставку товару за Договором у строк до 30.08.2017 включно.

Як встановлено судом, пунктом 3.7. Договору передбачено, що приймання товару оформляється актом приймального контролю (якості), який повинен бути складений представником замовника. Належним чином оформлений і підписаний акт є підтвердженням приймання товару за якістю та направляється замовнику після відправки товару разом з рахунком-фактурою.

В той же час, відповідачем не було здійснено поставку товару, передбаченого умовами Договору, як у встановлений цим договором строк, так і станом на дату розгляду справи, будь-яких доказів на спростування доводів прокурора, зазначених у позові, а саме доказів на підтвердження виконання Договору щодо поставки товару, відповідачем не надано.

Так, у встановлений судом строк відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву прокурора.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено зобов'язання, яке є предметом Договору, щодо поставки товару у кількості, в асортименті та у строк, встановлений таким Договором.

Пунктом 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно з нормами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до частин 1 та 2 статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

За змістом ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Як встановлено судом, відповідно до п. 8.3.4. Договору, за порушення строків виконання зобов'язання постачальник сплачує пеню у розмірі 0,2% від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки та за прострочення понад 10 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

За наведених обставин, з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 0,2% вартості товару, що підлягає поставці, з яких допущено прострочення виконання (1747800,00 грн.) за кожен день прострочення (за розрахунком прокурора - період з 31.08.2017 по 31.12.2017 - 123 доби), та штраф у розмірі 7% вказаної вартості, оскільки тривалість прострочення становить понад 10 діб.

Суд перевірив розрахунок прокуратури та вважає його обґрунтованим та арифметично вірним, а суму пені у розмірі 429958,80 грн та штрафу у розмірі 122346,00 грн такими, що підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Тобто позовні вимоги прокуратури про стягнення з відповідача штрафних санкцій на загальну суму 552304,80 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо тверджень відповідача про те, що Договір №286/3/17/198 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 10.07.2017 укладений з порушеннями Закону України "Про публічні закупівлі" суд звертає увагу, що предметом дослідження у даній справі є неналежне виконання відповідачем зобов'язань за Договором в частині строку поставки товару, а не порядок проведення процедури купівлю товару та укладання Договору.

Крім того, рішенням Господарського суду міста Києва від 12.10.2017 № 910/14621/17, яке набрало законної сили постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2017, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Космо Плюс" до Міністерства оборони України " про визнання недійсним рішення тендерного комітету про визначення переможця та визнання договору № 286/3/17/198 від 10.07.2017 недійсним у позові відмовлено повністю. Рішенням встановлено, що ТОВ "Космо Плюс" не надав суду доказів того, що рішення тендерного комітету, яке оформлене протоколом засідання тендерного комітету Міністерства оборони України № 75/329/5 від 03.07.2017, а також договір від 10.07.2017 № 286/3/17/198 суперечать Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства.

Також, рішенням Господарського суду міста Києва від 20.02.2018 № 910/23361/17, яке набрало законної сили постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Космо Плюс" до Міністерства оборони України " про визнання недійсним рішення тендерного комітету про визначення переможця та визнання договору № 286/3/17/198 від 10.07.2017 недійсним у позові відмовлено повністю. Судом у справі № 910/23361/17 встановлено, що оскільки висновком про результати перевірки зразка предмета речового права №84 від 19.06.2017 встановлено відповідність наданого позивачем зразка матеріалу вимогам технічних умов замовника, суд дійшов висновку про дотримання позивачем та відповідачем при проведенні процедури закупівлі вимог тендерної документації та Закону України "Про публічні торги", результатами чого став акцепт пропозиції позивача, як такої, що відповідає вимогам замовника. За наведених обставин, відсутні підстави для визнання недійсним рішення тендерного комітету Міністерства оборони України в частині визнання переможцем переговорної процедури для потреб оборони за лотом №3 ТОВ "КОСМО ПЛЮС" з метою закупівлі спідньої білизни (1831) (Труси з трикотажного бавовняного кулірного полотна, вид 2) за ідентифікатором закупівлі № UA-2017-06-02-001184-Ь, оформлене Протоколом засідання тендерного комітету Міністерства оборони України №75/329/5 від 03.07.2017 року. Судом встановлено, що умови укладеного між сторонами договору, зокрема щодо предмету договору, його характеристик, кількості та ціни, повністю відповідають змісту тендерної пропозиції позивача, що спростовує посилання позивача на недійсність договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже обставини, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти позову були досліджені при розгляді справ № 910/14621/17, № 910/23361/17 і судами встановлено відсутність підстав для визнання договору від 10.07.2017 № 286/3/17/198 недійсним та відповідність його чинному законодавству. А тому при розгляді даної справи обставини щодо правомірності укладеного між сторонами правочину не доказуються повторно.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідач не надав доказів в спростування обставин. зазначених прокуратурою у позові та не надав доказів своєчасного виконання своїх зобов'язань з поставки товару чи розірвання, визнання недійсним договору № 286/3/17/198 від 10.08.2017.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати Військової прокуратури Центрального регіону України по сплаті судового збору покладаються на відповідача з огляду на задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Космо Плюс" (03134, м. Київ, вул. Симиренка, буд. 36, ) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітофлотський, 6, ) пеню у розмірі 429958 (чотириста двадцять дев'ять дев'ятсот п'ятдесят вісім) грн 80 коп. штраф у розмірі 122346 (сто двадцять дві тисячі триста сорок шість) грн. 00 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Космо Плюс" (03134, м. Київ, вул. Симиренка, буд. 36, ) на користь Військової прокуратури Центрального регіону України (01014, м. Київ, вул. Петра Болбочана, 8А, ), судовий збір в розмірі 8284 (вісім тисяч двісті вісімдесят чотири) грн. 57 коп.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 26.06.2018

Суддя І.В. Усатенко