КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2018 р. Справа№ 910/17604/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Кропивної Л.В.

Дідиченко М.А.

при секретарі судового засідання - Молокопой І.А.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Агропромислова Компанія"

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2017

у справі №910/17604/17 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Фідленс"

до 1. Приватного акціонерного товариства "Агропромислова Компанія"

2. Приватного підприємства "Вікторіа"

про стягнення 138 304,34 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.11.2017 у справі №910/17604/17 в частині стягнення солідарно з Приватного акціонерного товариства "Агропромислова Компанія", Приватного підприємства "Вікторіа" 1000,00грн. пені та 1000,00грн. 20% річних провадження припинено, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Агропромислова Компанія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Фідленс" 73132,22грн. 20% річних, 2044,57грн. судового збору, а також стягнуто з Приватного підприємства "Вікторіа" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Фідленс" 30,00грн. судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням місцевого господарського суду, Приватне акціонерне товариство "Агропромислова Компанія" звернулося 13.12.2017 до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2017 у справі №910/17604/17 та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2018 у справі №910/17604/17 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 14.02.2018.

07.02.2018 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Фідленс" надійшов відзив.

12.02.2018 від Приватного акціонерного товариства "Агропромислова Компанія" надійшла заява про зупинення провадження у справі.

Відповідно до розпорядження начальника управління Київського апеляційного господарського суду №09.1-08/390/18 від 13.02.2018 у зв'язку з перебуванням 14.02.2018 у відпустці судді Хрипуна О.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/17604/17.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 13.02.2018 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В. суддів: Майданевича А.Г., Чорної Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.02.2018 прийнято справу №910/17604/17 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Агропромислова Компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2017 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Корсакова Г.В., судді Майданевич А.Г., Чорна Л.В.; призначено справу №910/17604/17 до розгляду на 14.03.2018 о 10:30.

14.02.2018 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Фідленс" надійшло клопотання про подання доказів судових витрат.

01.03.2018 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Фідленс" надійшли заперечення на заяву про зупинення провадження у справі.

12.03.2018 від Приватного акціонерного товариства "Агропромислова Компанія" надійшла заява про зупинення провадження у справі.

Відповідно до розпорядження начальника управління Київського апеляційного господарського суду №09.1-08/641/18 від 13.03.2018 у зв'язку з перебуванням судді Чорної Л.В. у відпустці, який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/17604/17.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 13.03.2018 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В. суддів Майданевича А.Г., Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.03.2018 р. відкрито апеляційне провадження у справі №910/17604/17 колегією суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В. суддів Майданевича А.Г., Тарасенко К.В.

В судовому засіданні 14.03.2018 оголошено перерву до 05.04.2018.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Київського апеляційного господарського суду №09.1-08/939/18 від 05.04.2018 у зв'язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці, яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) та перебування судді Майданевича А.Г. на лікарняному, який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), призначений повторний автоматизований розподіл справи №910/17604/17.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 05.04.2018 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В., суддів Іоннікової І.А., Хрипуна О.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2018 відкрито провадження у справі №910/17604/17 колегією суддів у складі: головуючий суддя Корсакова Г.В., судді Іоннікова І.А., Хрипун О.О та призначено до розгляду на 16.05.2018.

У зв'язку із звільненням у відставку головуючого судді Корсакової Г.В., 16.05.2018 судове засідання у справі № 910/17604/17 не відбулось.

На підставі розпорядження керівника апарату від 14.05.2018 № 09.1-07/153/18 у зв'язку із звільненням у відставку головуючого судді Корсакової Г.В., здійснено повторний автоматизований розподіл справи №910/17604/17, за наслідками якого апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Агропромислова Компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2017 у справі №910/17604/17 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів Кропивної Л.В., Дідиченко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2018 апеляційну Приватного акціонерного товариства "Агропромислова Компанія" було прийнято до провадження у визначеному складі суду та призначено до розгляду на 21.06.2018.

У судове засідання 21.06.2018 представники позивача та відповідача не з'явились. Про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України0 зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 ЦК України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

03.02.17. між позивачем (далі - Постачальник) та відповідачем-1 (далі - Покупець) було укладено Договір поставки № Д-3/1СВ на умовах товарного кредиту № 19-ПД (далі - Договір), за умовами якого (п. 1.1) Постачальник продає, а Покупець купує на умовах Договору Товар в кількості, асортименті, цінах та умовах поставки (Інкотермс 2010), що обумовлюється в додатках або специфікаціях або видаткових накладних, які є невід'ємною частиною Договору. Товаром згідно з цим Договором є кормові добавки, премікси, білкові вітамінно-мінеральні добавки, готові корма, комбікорми, замінники цільного молока, ветеринарні препарати, спеціальні добавки, елементи обладнання, обладнання та інший товар (п. 1.2 Договору).

Строк дії Договору сторонами погоджено п. 8.1 з дати підписання його сторонами і скріплення печатками і діє до 31.12.17., а в частині зобов'язань які виникли під час дії Договору - до повного їх виконання.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 5.4 Договору датою поставки Товару є дата отримання Товару Покупцем (підписання видаткової накладної його представником).

Позивачем було поставлено відповідача-1 Товар на загальну суму 1 246 070,40 грн. у відповідності до наступних видаткових накладних, які підписані контрагентами та скріплені їх печатками: № ТДФ00001279 від 03.04.17. на суму 151 500,00 грн., № ТДФ00001412 від 11.04.17. на суму 99 300,00 грн., № ТДФ00001501 від 14.04.17. на суму 60 000,00 грн., № ТДФ00001511 від 14.04.17., № ТДФ00001689 від 24.04.17. на суму 159 300,00 грн., № ТДФ00001853 від 28.04.17. на суму 128 070,00 грн., № ТДФ00002021 від 05.05.17. на суму 53 550,00 грн., № ТДФ00002033 від 10.05.17. на суму 84 000,00 грн., № ТДФ00002215 від 15.05.17. на суму 109 650,00 грн., № ТДФ00002474 від 24.05.17. на суму 137 550,00 грн., № ТДФ00002679 від 30.05.17. на суму 47 850,00 грн., № ТДФ00003545 від 12.07.17. на суму 56 000,40 грн.

Довіреності відповідача на отримання матеріальних цінностей від позивача наявні в матеріалах справи.

Суд при розгляді справи приймає до уваги відсутність у відповідача-1, як Покупця за Договором, будь-яких заперечень та претензій щодо належного виконання Продавцем прийнятих за Договором зобов'язань з поставки Товару.

Зважаючи на викладені вище обставини та виходячи з положень ст. ст. 34, 36 Господарського процесуального кодексу України, за висновками суду, представлені позивачем до матеріалів справи видаткові накладні є належним доказом виконання позивачем зобов'язань за Договором з поставки Товару, а отже виконання позивачем своїх зобов'язань з поставки Товару на суму 1 246 070,40 грн. здійснено в межах Договору та належним чином.

Оплата вартості Товару (партії Товару) проводиться Покупцем відповідно до умов цього пункту Договору, якщо інші умови оплати не будуть передбачені у специфікації до Договору. Вартість Товару в розмірі 100% Покупець оплачує на умовах відстрочення кінцевого розрахунку протягом 60 календарних днів з дні відвантаження Товару зі складу Постачальника (дата, зазначена у видатковій накладній). Датою оплати є день зарахування коштів на рахунок Постачальника в банківській установі (п. 2.3 Договору).

Відповідачем-1 відповідно до наявного в матеріалах справи платіжного доручення № 4788 від 06.07.17. було проведено оплату Товару на суму 56 000,40 грн. з призначенням платежу "сплата за треонін зг. рах. 1817 від 15.06.17. у т.ч. ПДВ".

Таким чином, з наданих до матеріалів справи документів вбачається, що неоплаченим відповідачем-1 залишився Товар на суму 1 190 070,00 грн.

31.03.20 між позивачем, як кредитором, та відповідачем-2, як поручителем, було укладено Договір поруки № 3103/17, за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання зобов'язань відповідачем-1 за Договором, зокрема, поручитель відповідає перед кредитором за виконання грошових зобов'язань по оплаті основного боргу в розмірі 1000,00 грн., пені в розмірі 1000,00 грн., 20% відсотків річних в розмірі 1000,00 грн., інфляційних втрат в розмірі 1000,00 грн., відсотків за користування товарним кредитом в розмірі 1000,00 грн. Всього на суму 5000,00 грн. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною (п. п. 1.1 (в редакції додаткової угоди від 03.04.17.), 1.2 договору поруки № 3103/17 від 31.03.17.).

Договір поруки № 3103/17 від 31.03.17.у відповідності до пункту 3.1 набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту припинення поруки на підставах, визначених ст. 559 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

В зв'язку з тим, що відповідачем-1 не в повному обсязі здійснено оплату поставленого Товару, позивач нарахував пеню, 20% річних та звернувся з даним позовом до суду.

Відповідач-1 своїм правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі на надав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Згідно з ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією із підстав виникнення зобов'язань та обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 ГК України встановлено, що в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу є оплатним, відтак одним із основних обов'язків покупця є оплата ціни товару. Ціна - грошове відображення вартості товару за його кількісну одиницю, яка, як правило, визначається у договорі за згодою сторін.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідачем-1 не оплачено поставлений Товар за Договором на суму 1 190 070,00 грн.

Отже, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача-1 63 172,00 грн. 20% річних та з відповідачів солідарно 1000,00 грн. 20% річних.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 6.2 Договору сторони передбачили проценти річних в розмірі 20% за порушення строків оплати Товару.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010 р.).

З огляду на вимоги частини першої статті 4 7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов'язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем) (п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.13. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Судом встановлено, що позивачем вірно визначено періоди для нарахування 20% річних, здійснено перерахунок та встановлено, що загальний розмір 20% річних, що належать стягненню на користь позивача становить 64 172,22 грн. З них, з відповідача-1 на користь позивача підлягає стягненню 63 172,22 грн., внаслідок чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

З відповідачів солідарно на користь позивача підлягають стягненню 20% річних в розмірі 1000,00 грн. При цьому, судом встановлено, що у відповідності до платіжного доручення № 2667 від 24.11.17. відповідачем-2 на виконання умов договору поруки було сплачено позивачу в т.ч. 1000,00 грн. 20% річних з призначенням платежу "оплата заборгованості відповідно до договору поруки № 3103/17 від 31.03.17. та додаткової угоди по судовій справі № 910/17604/17".

Відповідно до п. 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, судом встановлено, що вказані грошові кошти в розмірі 1000,00 грн. відповідачем-2 було сплачено вже після звернення позивача з даним позовом до суду, а тому у відповідності до приписів п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України провадження у справі № 910/17604/17 підлягає припиненню в частині стягнення солідарно з відповідачів 1000,00 грн. 20% річних.

Позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача-1 73132,12 грн. пені та відповідачів солідарно 1000,00 грн. пені на підставі п. 6.2 Договору, за умовами якого у разі порушення Покупцем строків оплати Товару він сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

Приписами ст. 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ч. 2 ст. 218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Зазначене кореспондується з нормами ст. 617 ЦК України згідно якої особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з ст. ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Судом встановлено, що позивачем вірно визначено періоди для нарахування пені, здійснено перерахунок та встановлено, що загальний розмір пені, що належать стягненню на користь позивача становить 74 132,12 грн. З них, з відповідача-1 на користь позивача підлягає стягненню 73132,12 грн., внаслідок чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

З відповідачів солідарно на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 1000,00 грн. При цьому, судом встановлено, що у відповідності до платіжного доручення № 2667 від 24.11.17. відповідачем-2 на виконання умов договору поруки було сплачено позивачу в т.ч. 1000,00 грн. пені з призначенням платежу "оплата заборгованості відповідно до договору поруки № 3103/17 від 31.03.17. та додаткової угоди по судовій справі № 910/17604/17".

Відповідно до п. 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, судом встановлено, що вказані грошові кошти в розмірі 1000,00 грн. відповідачем-2 було сплачено вже після звернення позивача з даним позовом до суду, а тому у відповідності до приписів п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України провадження у справі № 910/17604/17 підлягає припиненню в частині стягнення солідарно з відповідачів 1000,00 грн. пені.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2017 у справі №910/17604/17.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Агропромислова Компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2017 у справі №910/17604/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2017 у справі №910/17604/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/17604/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Дідиченко