ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" червня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/3086/17

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.

при секретарі судового засідання Шевченко К.О.

за участю представників сторін:

від ДП "ЕНЕРГОРИНОК": ОСОБА_1 за довіреністю;

від ТОВ "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА": ОСОБА_2 за довіреністю;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства "ЕНЕРГОРИНОК" до відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА" про стягнення авансових платежів у сумі 6134325,82грн. за зустрічним позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА" до відповідача Державного підприємства "ЕНЕРГОРИНОК" про стягнення 18720960,05грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "ЕНЕРГОРИНОК" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА" про стягнення авансових платежів у сумі 6134325,82грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу електричної енергії №6250/02 від 24.06.2010р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.12.2017р. було порушено провадження у справі №916/3086/17 та справу призначено до розгляду на 18.01.2018р. о 11:00.

15.12.2017р. набрав чинності Закон України від 03.10.2017р. №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений у новій редакції.

При цьому, згідно з пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону України від 03.10.2017р. №2147VІІІ, чинної з 15.12.2017р., справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.01.2018р. було ухвалено справу №916/3086/17 розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження.

18.01.2018р. за вх.суду№106/18 ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА" звернулося до суду з зустрічною позовною заявою до Державного підприємства "ЕНЕРГОРИНОК" про стягнення 18720960,05грн. у тому числі 7660516,02грн. заборгованості за поставлений товар (електроенергію) за договором №6250/02 від 24.06.2010р. за період січень 2012р.. лютий 2014р., березень 2-14р., 510210,35грн. пені, 9640416,23грн. інфляційних втрат, 909817,45грн. процентів за користування коштами відповідно до ст. 625 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.01.2018р. судом у порядку ст. 174, 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА" до Державного підприємства "ЕНЕРГОРИНОК" про стягнення 18720960,05грн. було залишено без руху та встановлено позивачу 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення зустрічної позовної заяви без руху для усунення виявлених недоліків в частині сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, обґрунтованого розрахунку основної заборгованості, попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в звязку із розглядом справи, підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

18.01.2018р. за вх.суду№2-304/18 представник ТОВ "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА" звернувся до суду з клопотанням про виклик свідків та за вх.суду№2-305/18 клопотанням про залучення третьої особи.

18.01.2018р. за вх.суду№1076/18 ТОВ "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА" надало до суду відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.01.2018р. було відкладено підготовче засідання на 15.02.2018р. о 11:00.

05.02.2018р. за вх.суду№2341/18 ДП "ЕНЕРГОРИНОК" надало до суду заперечення на клопотання ТОВ "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА" про виклик свідків, за вх.суду№2348/18 надало відповідь на відзив, за вх.суду№2352/18 надало заперечення за клопотання ТОВ "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА" про залучення третьої особи.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.02.2018р. зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА" було повернуто заявнику.

14.02.2018р. за вх.суду№3355/18 та 125.02.2018р. за вх.суду№3466/18 від ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА" надійшли заяви про усунення недоліків з яких вбачається, що зазначені заяви були направлені 09.02.2018р. тобто в межах строку для усунення недоліків.

15.02.2018р. за вх.суду№300/18 ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА" повторно після усунення недоліків звернулося до суду з зустрічною позовною заявою до Державного підприємства "ЕНЕРГОРИНОК" про стягнення 18720960,05грн. у тому числі 7660516,02грн. заборгованості за поставлений товар (електроенергію) за договором №6250/02 від 24.06.2010р. за період січень 2012р.. лютий 2014р., березень 2-14р., 510210,35грн. пені, 9640416,23грн. інфляційних втрат, 909817,45грн. процентів за користування коштами відповідно до ст. 625 ЦК України.

В підготовчому засіданні від 15.02.2018р. було оголошено про відкладення підготовчого засідання на 27.02.2018р. о 12:30.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.02.2018р. було викликано сторін у підготовче засідання відкладене на 27.02.2018р. о 12:30.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.02.2018р. було відмовлено у задоволені клопотання ТОВ "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА" про залучення третьої особи.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.02.2018р. було прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА" до Державного підприємства "ЕНЕРГОРИНОК" про стягнення 18720960,05грн. до розгляду та об'єднано в одне провадження з первісним позовом у справі №916/3086/17 за правилами загального позовного провадження.

26.02.2018р. ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА" звернулося до суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.02.2018р. про повернення зустрічної позовної заяви за вх.суду№106/18 від 19.01.2018р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.02.2018р. було зупинено провадження у справі №916/3086/17 до розгляду апеляційною інстанцією скарги ТОВ "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА".

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 28.03.2018р. апеляційну скаргу ТОВ "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА" залишено без задоволення.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.04.2018р. було поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 03.05.2018р. о 10:30.

11.04.2018р. за вх.суду№7819/18 ДП "ЕНЕРГОРИНОК" надало до суду відзив на зустрічну позовну заяву.

В судовому засідання від 03.05.2018р. представник ТОВ "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА" надало до суду відповідь на відзив ДП "ЕНЕРГОРИНОК" на зустрічну позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.05.2018р. було ухвалено про закриття підготовчого провадження у справі №916/3086/17 та призначено справу до розгляду по суті на 22.05.2018р. о 12:20.

В судовому засіданні від 22.05.2018р. було оголошено перерву по 14.06.2018р. о 12:20.

В судовому засіданні від 14.06.2018р. було оголошено вступну та резолютивну частину рішення по справі №916/3086/17.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Як зазначає позивач за первісним позовом, 24.06.2010р. між Державним підприємством «ЕНЕРГОРИНОК» (позивач за первісним позовом, ДПЕ) та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ЛУКОЙЛ ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» (ВАД) було укладено договір купівлі-продажу електричної енергії №6250/02 (далі договір) відповідно до якого ВАД зобовязується продавати, а ДПЕ зобовязується купувати електроенергію, вироблену ВАД та здійснювати її оплату відповідно до умов договору (п.1.1. договору).

Відповідно до п.п. 4.1., 4.2.,4.7. договору розрахунок за куплену електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок ВАД (для розрахунків за куплену електричну енергію) та на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (для розрахунків з податку на додану вартість) та за згодою сторін іншими формами, що передбачені чинним законодавством. Платежі за отриману енергію здійснюються кожного банківського дня з поточного рахунку із спеціальним режимом використання ДПЕ відповідно до алгоритму ОРЕ, який затверджує НКРЕ. У тому випадку, якщо ВАД не здійснює в подальшому продаж електричної енергії ДПЕ з будь яких причин (зупинення виробництва, анулювання ліцензії, тощо) протягом строку, що перевищує один місяць, ВАД зобовязана повернути кошти, які попередньо були зараховані як авансовий платіж, на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ДПЕ в триденний термін з моменту отримання від нього письмової вимоги або за власною ініціативою.

Під час дії договору між сторонами було укладено низку додаткових угод, а саме №6648/02 від 24.06.2010р., №6729/02 від 31.12.2010р., №7884/02 від 24.06.2011р., №8635/02 від 31.05.2012р., №9137/02 від 29.11.2012р. якою сторони продовжили строк дії договору до 30.04.2013р., №9555/09 від 08.04.2013р. якою сторони змінили ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ЛУКОЙЛ ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» на його правонаступника ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ЛУКОЙЛ ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА", №9571/09 від 30.04.2013р. якою сторони зокрема продовжили строк дії договору до 31.10.2013р., №9964/09 від 31.10.2013р. якою сторони продовжили строк дії договору до 31.10.2014р., №10779/04 від 31.10.2014р. якою сторони продовжили строк дії договору до 31.10.2015р., №11674/01 від 30.10.2015р. якою сторони продовжили строк дії договору до 31.10.2016р., №12666/01 від 31.10.2016р. якою сторони продовжили строк дії договору до 31.12.2016р., №12866/01 від 27.12.2016р. якою сторони зокрема продовжили строк дії договору до 30.06.2017р., №13824/01 від 30.06.2017р. якою сторони зокрема продовжили строк дії договору до 31.10.2017р. та №14273/01 від 31.10.2017р. якою сторони зокрема продовжили строк дії договору до 31.10.2018р.

Позивач за первісним позовом вказує, що особливості порядку розрахунків за куповану і продану електричну енергію на Оптовому ринку електричної енергії України встановлені в ст. 15-1 Закону України «Про електроенергетику» від 16.10.1997р. №575/97-ВР. Так, в зазначеній статті встановлено, що «для проведення розрахунків за закуплену на оптовому ринку електричної енергії України та спожиту електричну енергію енергопостачальники, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, їх відокремлені підрозділи та оптовий постачальник електричної енергії відкривають в установах уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання. Перелік поточних рахунків із спеціальним режимом використання в уповноваженому банку для зарахування коштів за електричну енергію затверджується та доводиться до відома споживачів Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики...». Оскільки і позивач, і відповідач є членами Оптового ринку електричної енергії України, відповідно наявність у зазначеній нормі фрази «... для проведення розрахунків за закуплену на оптовому ринку електричної енергії України...» призводить до того, що при купівлі позивачем у відповідача електричної енергії має застосовуватись вказаний механізм розрахунків - через поточні рахунки із спеціальним режимом використання. Спеціальний режим використання поточних рахунків для оплати вартості електричної енергії полягає в тому, що перерахування грошових коштів з таких рахунків здійснюється уповноваженим банком за алгоритмом, який встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електроенергетику», статей 4,5 Закону України «Про природні монополії», Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», НКРЕКП є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, на який покладено функцію регулювання діяльності господарюючих суб'єктів на ринку електроенергетики, а також інших функцій відповідно до законодавства, і зокрема, встановлення цін (тарифів) на електричну енергію, розроблення і затвердження алгоритму розподілу коштів. Відповідно до пункту 9 ст. 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», усі рішення НКРЕКП є обов'язковими до виконання суб'єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг.

Позивач зазначає, на виконання постанов НКРЕКП від 28.07.2016 №1330 «Про погодження рішення Ради Оптового ринку електричної енергії України від 26.07.2016р. (підпункт 3.3.1 протоколу №13) і перерахування коштів», від 15.08.2016р. №1426 «Про погодження рішення Ради Оптового ринку електричної енергії України від 12.08.2016р. (підпункт 3.3. протоколу №15) і перерахування коштів», від 29.09.2016р. №1683 «Про погодження рішення Ради Оптового ринку електричної енергії України від 22, 26 липня 2016 року (підпункт 15.1 протоколу №17) і перерахування коштів», позивачем перераховано ТОВ «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» авансові платежі за рахунок залучення ДП «ЕНЕРГОРИНОК» кредитних коштів, у розмірі 6134325,82грн. в оплату електричної енергії, яка мала бути поставлена відповідачем на Оптовому ринку електричної енергії України у листопаді - грудні 2016 року, січні 2017 року. Перерахування ДП «ЕНЕРГОРИНОК» вищезазначених авансових платежів ТОВ «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» підтверджується розшифровкою банківської виписки ДП «ЕНЕРГОРИНОК» про перерахування коштів ТОВ «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» за період з 01.07.2016 по 30.09.2016р. 29.07.2016р. перераховано 742500,00грн. (постанова НКРЕКП від 28.07.2016 №1330); 22.08.2016р. перераховано 3050000,00грн. (постанова НКРЕКП від 15.08.2016 №1426); 30.09.2016р. перераховано 2341825,82грн. (постанова НКРЕКП від 29.09.2016 №1683).

Як вказує позивач за первісним позовом починаючи з листопада 2016 року і по сьогоднішній день відповідач не виробляє електричну енергію, що підтверджується актами про виробіток та відпуск в мережу електроенергії, виробленої ТОВ «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» за період з листопада 2016 року по жовтень 2017 року.

Враховуючи умови п. 4.7 договору, яким передбачено, що у тому випадку, якщо ВАД не здійснює в подальшому продаж електричної енергії ДПЕ з будь яких причин (зупинення виробництва, анулювання ліцензії, тощо) протягом строку, що перевищує один місяць, ВАД зобовязана повернути кошти, які попередньо були зараховані як авансовий платіж, на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ДПЕ в триденний термін з моменту отримання від нього письмової вимоги або за власною ініціативою, ДП «Енергоринок» направлено на адресу ТОВ «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» вимогу від 14.03.2017 №01/26-2866 про повернення авансового платежу за електричну енергію, однак зазначена вимога не була задоволена.

Позивач за первісним позовом зазначає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню авансові платежі у сумі 6134325,82грн. (742500,00грн. + 3050000,00грн. + 2341825,82грн.).

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити первісні позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача авансові платежі у сумі 6134325,82грн.

Відповідач за первісним позовом проти позовних вимог заперечує посилаючись на настання обставин непереборної сили в результаті чого відповідач обєктивно не міг виконати зобовязання за договором, а саме ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.01.2016р. по справі №23126/15-к на майно, що належить ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І УКРАЇНА», а саме: нежитлові будівлі енергоблоку - когенераційної установки по комбінованому виробництву теплової та електричної енергії з утилізацією атмосферного залишку вісбрекінгу загальною площею 3307,6кв. м., основною площею 2793,7кв. м., які використовуються у безпосередній господарській діяльності ОСОБА_3 (вироблення електричної та теплової енергії) накладено арешт, шляхом заборони розпорядження, продажу та передачі майнових прав щодо всього зазначеного майна. В подальшому ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2016р. у справі 23126/15-к майно, на яке було накладено арешт ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.01.2016р. передано на відповідальне зберігання та оперативне управління у відповідності до вимог чинного законодавства України - Державі, в особі Державного підприємства «Укртранснафтопродукт», що належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України. 06.05.2016р. в односторонньому порядку державним підприємством «Укртранснафтопродукт» було прийняте майно ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» на відповідальне зберігання та в оперативне управління, про що складено відповідний Акт, який не був наданий представнику ОСОБА_3. Незважаючи на підписання в односторонньому порядку акту приймання передачі на відповідальне зберігання оперативне управління ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» продовжувало здійснювати господарську діяльність з виробництва електричної енергії, яка продавалася Державному підприємству «ЕНЕРГОРИНОК».

Відповідач за первісним позовом вказує, що підписання акту приймання передачі здійснювалося під час дії ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2016р. по справі №523/5239/16-ц відповідно якої заборонено проводити будь-які реєстраційні дії, спрямовані на реєстрацію речових прав на нерухоме та рухоме майно, що належить ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» на праві приватної власності, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Шкодова гора, будинок 1/1, а також заборонити будь які дії направлені на передачу майна ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» будь - якій особі або Підприємству незалежно від форми власності. В червні 2016р. ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» звернулося до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Державного підприємства «Укртранснафтопродукт» про усунення перешкод у користуванні майном та визнання рішення недійсним (справа №916/1429/16). За результатами розгляду справи Господарським судом Одеської області 16.08.2016р. винесено рішення, відповідно до якого у задоволені позову ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» відмовлено. В подальшому ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.09.2016р. у справі №23126/15-к, накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно, шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо зазначеного майна, що належить ТОВ «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» та передано його на відповідальне зберігання та в оперативне управління, відповідно до вимог чинного законодавства - Державі, в особі ДП «Укртранснафтопродукт», що входить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України. 23.09.2016р. майно, що належить ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ ГАЗ УКРАЇНА» було здійснено фізичне захоплення службовими особами державного підприємства «Укртранснафтопродукт» майна, що належить ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» та станом на теперішній час, доступ до території та приміщень підприємства фізично заблокований охоронною організацією, підконтрольної службовим особам Державного підприємства «Укртранснафтопродукт».

Відповідач зазначає, що в результаті примусового вилучення майна, що належить ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» на підставі судових рішень та захоплення майна та не допуск до працівників до своїх робочих місць унеможливило виконання взятих на себе зобовязань перед Державним підприємством «ЕНЕРГОРИНОК» за договором №6250/02 від 24.06.2010р. щодо вироблення електричної енергії. ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» неодноразово зверталося до Державного підприємства «ЕНЕРГОРИНОК» щодо перенесення авансових платежів на наступні періоди, проте відповідей на вищевказані листи отримано не було.

Відповідач стверджує, що позивач був обізнаний про ситуацію, що склалася у ТОВ «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА».

Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні первісного позову.

У відповіді на відзив відповідача, позивач зазначає, що посилання відповідача на настання обставин непереборної сили не може бути прийнято до уваги, оскільки п. 6.1. договору сторони передбачили вичерпний перелік обставин непереборної сили, які звільняють сторону від виконання зобовязань за договором. При цьому, відповідно до п.6.3. договору наявність обставин непереборної сили підтверджується відповідною довідкою Торгово-промислової палати України у звязку з чим відповідачем не надано належного доказу який би підтверджував настання обставин непереробної сили та звільняв би відповідача від виконання зобовязань за договором.

15.02.2018р. ТОВ «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» був поданий зустрічний позов до Державного підприємства «ЕНЕРГОРИНОК» про стягнення 18720960,05грн. у тому числі 7660516,02грн. заборгованості за поставлений товар (електроенергію) за договором №6250/02 від 24.06.2010р. за період січень 2012р.. лютий 2014р., березень 2-14р., 510210,35грн. пені, 9640416,23грн. інфляційних втрат, 909817,45грн. процентів за користування коштами відповідно до ст. 625 ЦК України.

Як зазначає позивач за зустрічним позовом 24.06.2010р. між ДП «ЕНЕРГОРИНОК» та ТОВ «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» був укладений договір №6250/02 відповідно до якого ТОВ «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» зобовязується продавати, а ДП «ЕНЕРГОРИНОК» зобов'язується купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору (п.1.1. договору).

Позивач за зустрічним позовом вказує на те, що в порушення умов договору, до теперішнього часу Державне підприємство «ЕНЕРГОРИНОК» не розрахувалося у встановлений договором строк у звязку з чим порушив свої зобовязання. Листами від 18.03.2014р. №3.1-286. 01.04.2014р. №2-345, 08.05.2014р. №3-487, 17.06.2014р. №3.1-610, 08.10.2014р. №1.4-915, 14.10.2014р. №1-936 ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» зверталося до Державного підприємства «ЕНЕРГОРИНОК» із проханням щодо погашення заборгованості за відпущену електричну енергію. Станом на жовтень 2014 року заборгованість Державного підприємства «ЕНЕРГОРИНОК» перед ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» складала 12280345,41грн., яка до теперішнього часу не погашена.

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що 02.02.2015р. між ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» та Державним підприємством «ЕНЕРГОРИНОК» було укладено договір №114-/03-51-4 ПД, відповідно до змісту якого, зокрема п. 1 Державне підприємство «ЕНЕРГОРИНОК» підтвердило свою заборгованість перед ТОВ «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» за куповану електроенергію у січні 2012 року квітні 2013 року на підставі договору №6250/02 від 24.06.2010р., що станом на 01.11.2014р. складає 5192633,69грн., що відповідно до ст. 264 Цивільного кодексу України вважається перериванням строку позовної давності. Пунктом 2 вищевказаного договору сторони домовились, що у відповідності до ст. 259 Цивільного кодексу України, що кінцевий строк позовної давності щодо зобов'язання ДП «ЕНЕРГОРИНОК» по оплаті за куповану електроенергію у січні 2012 року, квітні 2013 року на підставі Договору №6250/02 від 24.06.2010 р. встановлюється 31.12.2017р. Проте, Державним підприємством «ЕНЕРГОРИНОК» не було виконано взяті на себе зобов'язання за договором №6250/02 від 24.06.2010р. та договором №114-/03-51-4 ПД, щодо погашення заборгованості перед ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА». На теперішній час заборгованість Державного підприємства «ЕНЕРГОРИНОК» перед ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» за період січень 2012 лютий 2014 року, березень 2014 року складає - 7660516,02грн.

Позивач за зустрічним позовом вказує на те, що відповідно до п. 4.1. договору №6250/02 від 24.06.2010р. розрахунок за куплену електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок 1, (для розрахунків за куплену електроенергію) та на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (для розрахунків з податку на додану вартість), та, за згодою сторін, іншими формами, що передбачені чинним законодавством. Платіж на поточний рахунок із спеціальним режимом використання є невідємною частиною розрахунку за куплену електроенергію. Пунктом 4.5. договору №6250/02 від 24.06.2010 р. передбачено, що по результатах розрахунків за місяць ДПЕ надсилає ВАД акт звірки розрахунків між ДПЕ та ВАД до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. ВАД в триденний термін після отримання цього акту надсилає до ДПЕ його примірник за підписом ВАД. У випадку виникнення розбіжностей ВАД надсилає їх обґрунтування. Якщо ВАД не надішле до ДПЕ підписаний ВАД примірник акту звірки рахунків та обґрунтування розбіжностей (при їх наявності) протягом трьох днів з моменту отримання, вважається, що цей акт прийнятий ВАД без розбіжностей. Між ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» та Державним підприємством «ЕНЕРГОРИНОК» було підписано акти звірки розрахунків за куповану електроенергію від 19.04.2017р., 16.05.2017р., 13.06.2017р. Як вбачається із зазначених актів Державне підприємство «ЕНЕРГОРИНОК» визнало заборгованість перед ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА». Відповідно до п. 3.2. розділу 3 договору між членами Оптового ринку електричної енергії України встановлено обовязок Державного підприємства «ЕНЕРГОРИНОК» здійснювати розрахунок та нарахування платежів Виробникам електричної енергії, яким є ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА».

За неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором, позивач за зустрічним позовом нарахував останньому 510210,35грн. пені, 9640416,23грн. інфляційних витрат та 909817,45грн. 3% процентів за користування чужими коштами відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене, позивач за зустрічним позовом просить задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача 7660516,02грн. основного боргу, 510210,35грн. пені, 9640416,23грн. інфляційних витрат та 909817,45грн. 3% процентів за користування чужими коштами відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідач за зустрічним позовом проти позову заперечує посилаючись на те, що особливості порядку розрахунків за куповану і продану електричну енергію на Оптовому ринку електричної енергії України встановлені в ст. 15-1 Закону. Так, в частині 1 зазначеної статті встановлено, що «для проведення розрахунків за закуплену на оптовому ринку електричної енергії України та спожиту електричну енергію енергопостачальники, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, їх відокремлені підрозділи та оптовий постачальник електричної енергії відкривають в установах уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання. Перелік поточних рахунків із спеціальним режимом використання в уповноваженому банку для зарахування коштів за електричну енергію затверджується та доводиться до відома споживачів Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг...». Оскільки позивач, і відповідач є членами Оптового ринку електричної енергії України, відповідно наявність у зазначеній нормі фрази «... для проведення розрахунків за закуплену на оптовому ринку електричної енергії України...» призводить до того, що при купівлі відповідачем у позивача електричної енергії має застосовуватись вказаний механізм розрахунків - через поточні рахунки із спеціальним режимом використання. Спеціальний режим використання поточних рахунків для оплати вартості електричної енергії полягає в тому, що1. Перерахування грошових коштів з таких рахунків здійснюється уповноваженим банком за алгоритмом, який встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, НКРЕ) - зазначений висновок зроблений на підставі визначень, що містяться в статті 1 Закону, а саме: «..поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптового ринку електричної енергії - рахунки суб'єктів господарської діяльності, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території та оптове постачання електричної енергії, відкриті в уповноваженому банку і призначені виключно для накопичення коштів, отриманих за електричну енергію від споживачів, та розрахунків з учасниками оптового ринку електричної енергії; алгоритм оптового ринку електричної енергії України - порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання без платіжних доручень, який встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; уповноважений банк - визначена Кабінетом Міністрів України разом з Національним банком України банківська установа, яка обслуговує поточні рахунки із спеціальним режимом використання учасників оптового ринку електричної енергії...»; «...акумульовані на розподільчих рахунках1 кошти не є власністю будь-якого окремого субєкта відносин. Правомочність щодо розпорядження певною часткою грошей настає лише після перерахування їх з розподільчого на відповідний поточний рахунок...» (рішення Конституційного Суду України від 12.02.2002р. №З-рп/2002 у справі №1-7/2002 щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про електроенергетику» (справа про електроенергетику); «...на поточні рахунки із спеціальним режимом використання не може бути звернено стягнення за зобов'язаннями учасників оптового ринку електричної енергії. Операції на поточних рахунках із спеціальним режимом використання не підлягають призупиненню...» (частина 11 та 12 статті 15-1 Закону). Таким чином, розрахунки можливі лише через поточні рахунки зі спеціальним режимом використання, на які заборонено звертати стягнення за зобовязаннями учасників ОРЕ України, в тому числі і за зобовязаннями ДП «ЕНЕРГОРИНОК». Відповідач не вправі погашати заборгованість іншим чином, ніж це визначено законодавством. Встановлений Законом спеціальний порядок розрахунків за електричну енергію не звільняє оптового постачальника електричної енергії від виконання зобовязання перед енергогенеруючими компаніями, оскільки порядок погашення заборгованості ДП «ЕНЕРГОРИНОК» перед ТОВ «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» регулюється окремими постановами НКРЕКП. На виконання вимог Закону, між ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ЛУКОЙЛ ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» (правонаступником якого є ТОВ «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА») та ДП «ЕНЕРГОРИНОК» укладено договір, відповідно до якого, ТЕЦ зобовязується продавати, а ДПЕ - купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов договору. Згідно з 4.2. договору, платежі за отриману ДПЕ у ТЕЦ електроенергію здійснюються кожного банківського дня з поточного рахунку із спеціальним режимом використання ДПЕ відповідно до алгоритму ОРЕ, який затверджується НКРЕ».

Як зазначає відповідач за зустрічним позовом, розпорядження коштами, що накопичуються на поточному рахунку із спеціальним режимом використання ДП «ЕНЕРГОРИНОК», здійснюється НКРЕКП в межах своїх повноважень, шляхом затвердження постанов, якими встановлюється алгоритм розподілу коштів. Таким чином, і нормами законодавства, і умовами договору визначений порядок розрахунків за електричну енергію, а саме: через поточні рахунки із спеціальним режимом використання згідно алгоритму розподілу коштів, затвердженого НКРЕКП. ДП «ЕНЕРГОРИНОК» жодним чином не може впливати ні на перерахування коштів та їх обсяг, ні на встановлення алгоритму, оскільки перерахування коштів здійснюється виключно на підставі алгоритму, тільки алгоритмом визначається частка коштів, наявних на поточному рахунку із спеціальним режимом використання, а тому вимоги щодо сплати основного боргу, пені, інфляційних витрат та відсотків є безпідставними.

У відповіді на відзив на зустрічну позовні заяву, позивач за зустрічним позовом зазначає, що відповідно до постанови КМУ від 26.07.2006 № 1004 «Про визначення уповноваженого банку, який обслуговує поточні рахунки із спеціальним режимом використання учасників оптового ринку електричної енергії» уповноваженим банком визначено ПАТ «Державний ощадний банк України». Виходячи зі змісту понять алгоритму та поточного рахунку із спеціальним режимом використання, які наведені уст. 1 Закону України «Про електроенергетику», алгоритм розподілу коштів, який встановлюється НКРЕ, застосовується до всіх без винятку поточних рахунків із спеціальним режимом використання, в тому числі і до таких рахунків ДП «ЕНЕРГОРИНОК», внаслідок чого умова про алгоритм розподілу коштів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника ДП «ЕНЕРГОРИНОК» є не тільки договірною умовою, встановленою ДЧОРЕ, а й нормою закону. Алгоритм ОРЕ визначає суми коштів, які щоденно мають бути перераховані з боку ДП «ЕНЕРГОРИНОК» кожному виробникові електричної енергії, в тому числі і ТОВ «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА», відповідно до обсягів відпущеної таким виробником в ОРЕ України електричної енергії та встановленої ціни її купівлі. При цьому, ч. 12 ст. 15 Закону України «Про електроенергетику» встановлює вимоги до умов функціонування оптового ринку електроенергії, і такою вимогою, зокрема, є рівний відсоток оплати вартості електроенергії у кожному розрахунковому періоді (місяці) кожній енергогенеруючій компанії. Алгоритм ОРЕ України повинен передбачати, що кожна енергогенеруюча компанія в кожному розрахунковому періоді повинна отримати рівний відсоток оплати за продану ними електроенергію. Пункт 4.3.5 ІВКОР встановлює обов'язок ДП «ЕНЕРГОРИНОК» щоденно інформувати всіх учасників оптового ринку електроенергії про нараховані платежі кожному учаснику оптового ринку електроенергії. Згідно з п. 6.11. ІВКОР розрахунки в Оптовому ринку здійснюються кожного календарного дня, а платежі виконуються кожного банківського дня, крім попередньої оплати та авансових платежів. Однак, до відзиву на зустрічну позовну заяву Державним підприємством «ЕНЕРГОРИНОК» не надано належних та допустимих доказів підтверджуючих виконання алгоритму, на який посилається відповідач за зустрічним позовом.

Позивач за зустрічним позовом вказує, що заперечення ДП «ЕНЕРГОРИНОК», що ним було виконано алгоритм ОРЕ в повному обсязі, та що безпідставність вимог даного позову до нього підтверджена численною практикою як господарських судів є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, проте Державним підприємством «ЕНЕРГОРИНОК» не надано рішень саме Верховного Суду.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Щодо первісного позову Державного підприємства "ЕНЕРГОРИНОК" до відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА" про стягнення авансових платежів у сумі 6134325,82грн. слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст.ст. 173, 175 Господарського кодексу України цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, визнається майново-господарським зобов'язанням. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З матеріалів справи вбачається, що 24.06.2010р. між позивачем та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ЛУКОЙЛ ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» правонаступником якого є відповідач було укладено договір купівлі-продажу електричної енергії №6250/02 відповідно до якого ТОВ «ЛУКОЙЛ ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» зобовязалося продавати, а позивач зобовязався купувати електроенергію, вироблену ТОВ «ЛУКОЙЛ ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» та здійснювати її оплату відповідно до умов договору.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 05.05.2000 року №755, Державне підприємство "ЕНЕРГОРИНОК" є оптовим постачальником електричної енергії, на нього покладено здійснення функцій розпорядника системи розрахунків та розпорядника коштів оптового ринку електроенергії, які передбачені ДЧОРЕ.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, засади організації та експлуатації енергосистем. Таким є Закон України "Про електроенергетику" від 16.10.1997 року № 575/97-ВР з наступними змінами і доповненнями, який визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулює відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі (преамбула Закону).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про електроенергетику", енергія - електрична чи теплова енергія, що виробляється на об'єктах електроенергетики і є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу; поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптового ринку електричної енергії - рахунки суб'єктів господарської діяльності, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території та оптове постачання електричної енергії, відкриті в уповноваженому банку і призначені виключно для накопичення коштів, отриманих за електричну енергію від споживачів, та розрахунків з учасниками оптового ринку електричної енергії.

Згідно зі ст. 15 Закону України "Про електроенергетику", купівля всієї електричної енергії, виробленої на електростанціях, потужність чи обсяг відпуску яких перевищують граничні показники (крім випадків, передбачених цим Законом), та весь її оптовий продаж здійснюються на оптовому ринку електричної енергії України. Функціонування інших оптових ринків електричної енергії в Україні забороняється.

Електрична енергія, вироблена на об'єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), може бути реалізована на оптовому ринку електричної енергії України, за договорами зі споживачами або за договорами з енергопостачальниками.

Судом встановлено, що на виконання постанов НКРЕКП від 28.07.2016 №1330 «Про погодження рішення Ради Оптового ринку електричної енергії України від 26.07.2016р. (підпункт 3.3.1 протоколу №13) і перерахування коштів», від 15.08.2016р. №1426 «Про погодження рішення Ради Оптового ринку електричної енергії України від 12.08.2016р. (підпункт 3.3. протоколу №15) і перерахування коштів», від 29.09.2016р. №1683 «Про погодження рішення Ради Оптового ринку електричної енергії України від 22, 26 липня 2016 року (підпункт 15.1 протоколу №17) і перерахування коштів», позивачем було перераховано ТОВ «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» авансові платежі за рахунок залучення ДП «ЕНЕРГОРИНОК» кредитних коштів, у розмірі 6134325,82грн. в оплату електричної енергії, яка мала бути поставлена відповідачем на Оптовому ринку електричної енергії України у листопаді - грудні 2016 року, січні 2017 року. Перерахування ДП «ЕНЕРГОРИНОК» вищезазначених авансових платежів ТОВ «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» підтверджується банківською випискою ДП «ЕНЕРГОРИНОК» про перерахування коштів ТОВ «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» за період з 01.07.2016 по 30.09.2016р. 29.07.2016р. перераховано 742500,00грн. (постанова НКРЕКП від 28.07.2016 №1330); 22.08.2016р. перераховано 3050000,00грн. (постанова НКРЕКП від 15.08.2016 №1426); 30.09.2016р. перераховано 2341825,82грн. (постанова НКРЕКП від 29.09.2016 №1683).

Пунктом 4.7. договору сторони встановили, що у тому випадку, якщо відповідач не здійснює в подальшому продаж електричної енергії позивачу з будь яких причин (зупинення виробництва, анулювання ліцензії, тощо) протягом строку, що перевищує один місяць, відповідач зобовязаний повернути кошти, які попередньо були зараховані як авансовий платіж, на поточний рахунок із спеціальним режимом використання позивача в триденний термін з моменту отримання від нього письмової вимоги або за власною ініціативою.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Посилання відповідача у відзиві на позов на обставини непереборної сили (форс-мажору) як на підставу неможливості повернення авансових платежів, судом до уваги не приймаються оскільки умовами договору сторони чітко встановили вичерпний перелік обставин непереборної сили, які звільняють сторону від виконання зобовязання за договором, а саме обставинами непереборної сили є стихія, страйк, локаут, інший промисловий розлад, дія суспільного ворога, оголошена та неоголошена війна, загроза війни, терористичний акт, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, громадська демонстрація, саботаж, акт вандалізму, блискавка, пожежа, буря, повінь, землетрус, нагромадження снігу або ожеледь, нестача води через погодні чи довкільні умови, вибух, ситуації, що створюють загрозу сталості ОЕС України та енергетичній безпеці України, або її окремих регіонів, що спричиняють неможливість виконання однією із сторін зобовязань за договором. Крім того відповідно до п. 6.3 договору, наявність обставин непереборної сили підтверджується відповідною довідкою Торгово- промислової палати України.

Згідно з ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю.

Відповідачем не надано сертифікат Торгово-промислової палати України про настання для нього обставин непереборної сили.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2016р. у справі 23126/15-к майно, на яке було накладено арешт ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.01.2016р. передано на відповідальне зберігання та оперативне управління у відповідності до вимог чинного законодавства України - Державі, в особі Державного підприємства «Укртранснафтопродукт», що належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, а позивачем кошти було перераховано за період з 01.07.2016 по 30.09.2016р. тобто станом на 01.07.2016р. відповідач був обізнаний про те, що його майно передано ДП «Укртранснафтопродукт» однак прийняв у позивача кошти не зважаючи на припинення своєї роботи.

Отже, відповідачем не надано належного доказу, який би підтверджував настання обставин непереборної сили та звільняв його від виконання зобовязань за Договором.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Враховуючи неповернення відповідачем авансових платежів та належних доказів неможливості повернення авансових платежів позивачу, ненадання відповідачем доказів настання непереробної дії, вимоги позивача про стягнення з відповідача авансових платежів у сумі 6134325,82грн., обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Державного підприємства "ЕНЕРГОРИНОК" до відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА" про стягнення авансових платежів у сумі 6134325,82грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Судовий збір у сумі 1762,00грн. підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА".

Щодо зустрічного позову ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА" до відповідача Державного підприємства "ЕНЕРГОРИНОК" про стягнення 18720960,05грн. у тому числі 7660516,02грн. заборгованості за поставлений товар (електроенергію) за договором №6250/02 від 24.06.2010р. за період січень 2012р.. лютий 2014р., березень 2-14р., 510210,35грн. пені, 9640416,23грн. інфляційних втрат, 909817,45грн. процентів за користування коштами відповідно до ст. 625 ЦК України слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст.ст. 173, 175 Господарського кодексу України цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, визнається майново-господарським зобов'язанням. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З матеріалів справи вбачається, що 24.06.2010р. між позивачем та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ЛУКОЙЛ ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» правонаступником якого є відповідач було укладено договір купівлі-продажу електричної енергії №6250/02 відповідно до якого ТОВ «ЛУКОЙЛ ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» зобовязалося продавати, а позивач зобовязався купувати електроенергію, вироблену ТОВ «ЛУКОЙЛ ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» та здійснювати її оплату відповідно до умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, що 02.02.2015р. між позивачем та відповідачем було укладено договір №114-/03-51-4 ПД, відповідно до змісту якого, зокрема п. 1 Державне підприємство «ЕНЕРГОРИНОК» підтвердило свою заборгованість перед ТОВ «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» за куповану електроенергію у січні 2012 року квітні 2013 року на підставі договору №6250/02 від 24.06.2010р., що станом на 01.11.2014р. складає 5192633,69грн., що відповідно до ст. 264 Цивільного кодексу України вважається перериванням строку позовної давності. Пунктом 2 вищевказаного договору сторони домовились, що у відповідності до ст. 259 Цивільного кодексу України, що кінцевий строк позовної давності щодо зобов'язання ДП «ЕНЕРГОРИНОК» по оплаті за куповану електроенергію у січні 2012 року, квітні 2013 року на підставі Договору №6250/02 від 24.06.2010 р. встановлюється 31.12.2017р. Проте, Державним підприємством «ЕНЕРГОРИНОК» не було виконано взяті на себе зобов'язання за договором №6250/02 від 24.06.2010р. та договором №114-/03-51-4 ПД, щодо погашення заборгованості перед ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА». На теперішній час заборгованість Державного підприємства «ЕНЕРГОРИНОК» перед ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА» за період січень 2012 лютий 2014 року, березень 2014 року складає - 7660516,02грн.

Судом встановлено, що відповідач за зустрічним позовом підтвердив наявність заборгованості уклавши з позивачем договори про збільшення позовної давності №114/03-51-4 ПД від 02.02.2015р., №126/01-51-4 ПД від 24.01.2017р. та актами звірки розрахунків станом на 01.12.2016р., 31.01.2017р., 30.06.2017р.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 05.05.2000 року №755, Державне підприємство "ЕНЕРГОРИНОК" є оптовим постачальником електричної енергії, на нього покладено здійснення функцій розпорядника системи розрахунків та розпорядника коштів оптового ринку електроенергії, які передбачені ДЧОРЕ.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, засади організації та експлуатації енергосистем. Таким є Закон України "Про електроенергетику" від 16.10.1997 року № 575/97-ВР з наступними змінами і доповненнями, який визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулює відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі (преамбула Закону).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про електроенергетику", енергія - електрична чи теплова енергія, що виробляється на об'єктах електроенергетики і є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу; поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптового ринку електричної енергії - рахунки суб'єктів господарської діяльності, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території та оптове постачання електричної енергії, відкриті в уповноваженому банку і призначені виключно для накопичення коштів, отриманих за електричну енергію від споживачів, та розрахунків з учасниками оптового ринку електричної енергії.

Алгоритм оптового ринку електричної енергії - порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання без платіжних доручень, який встановлюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 12 лютого 2002 року №3-рп/2002 справа №1-7/2002 (справа про електроенергетику) зазначив, що електроенергія є специфічним товаром, який виробляється і споживається одночасно, її слід розглядати як спільну власність усіх учасників енергоринку.

Згідно зі ст. 15 Закону України "Про електроенергетику", купівля всієї електричної енергії, виробленої на електростанціях, потужність чи обсяг відпуску яких перевищують граничні показники (крім випадків, передбачених цим Законом), та весь її оптовий продаж здійснюються на оптовому ринку електричної енергії України. Функціонування інших оптових ринків електричної енергії в Україні забороняється.

Електрична енергія, вироблена на об'єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), може бути реалізована на оптовому ринку електричної енергії України, за договорами зі споживачами або за договорами з енергопостачальниками.

Оптовий ринок електричної енергії України у кожному розрахунковому періоді зобов'язаний купувати у суб'єктів господарювання, яким встановлено "зелений" тариф, та здійснювати повну оплату вартості електричної енергії, виробленої на об'єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до нього, встановленої відповідно до статті 17-3 цього Закону, незалежно від величини встановленої потужності чи обсягів її відпуску. Порядок купівлі та розрахунків за електричну енергію, вироблену на об'єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до нього, встановленої відповідно до статті 17-3 цього Закону, оптовим ринком електричної енергії України, а також порядок обліку такої електроенергії затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Енергопостачальники зобов'язані купувати електричну енергію, вироблену на об'єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії, у випадках, обсягах та за цінами, визначеними цією статтею.

Оптовий ринок електричної енергії України створюється на підставі договору; у договорі визначаються мета та умови діяльності, права, обов'язки та відповідальність сторін (частини 1, 4, 5, 8, 9 статті 15). Такий Договір між членами оптового ринку електричної енергії України (далі - ДЧОРЕ) укладено 15 листопада 1996 року.

За змістом ст. 15-1 Закону України "Про електроенергетику" визначено особливий порядок розрахунків на оптовому ринку електричної енергії - для проведення розрахунків за закуплену на оптовому ринку електричної енергії України та спожиту електричну енергію енергопостачальники, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, їх відокремлені підрозділи та оптовий постачальник електричної енергії відкривають в установах уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання. Для проведення розрахунків з погашення заборгованості за спожиту електричну енергію з використанням механізмів погашення заборгованості, визначених Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", енергопостачальники, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, і оптовий постачальник електричної енергії відкривають в установі уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для погашення заборгованості.

Кошти з поточних рахунків із спеціальним режимом використання енергопостачальників, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, перераховуються згідно з алгоритмом оптового ринку електричної енергії виключно на, зокрема: поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії; поточний рахунок із спеціальним режимом використання для погашення заборгованості оптового постачальника електричної енергії.

Кошти за електричну енергію, закуплену на оптовому ринку підприємством, що здійснює передачу електричної енергії, та всіма підприємствами, що здійснюють розподіл електричної енергії, перераховуються виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії.

Кошти, які надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для погашення заборгованості енергопостачальників, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, і оптового постачальника електричної енергії для проведення розрахунків з погашення заборгованості за спожиту електричну енергію з використанням механізмів погашення заборгованості, визначених Законом України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», перераховуються згідно з окремими алгоритмами оптового ринку електричної енергії, встановленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Умови про оплату електричної енергії коштами та про відкриття поточного рахунку із спеціальним режимом використання підприємству, що здійснює передачу електричної енергії, та підприємствами, що здійснюють розподіл електричної енергії, є обов'язковими умовами договору купівлі-продажу електричної енергії між оптовим постачальником електричної енергії та підприємствами, що здійснюють передачу або розподіл електричної енергії.

В силу ст.1 названого Закону, учасниками оптового ринку електричної енергії України є суб'єкти підприємницької діяльності, які продають та купують електроенергію на оптовому ринку електричної енергії України на підставі договору.

Спеціальний режим використання поточних рахунків для оплати вартості електричної енергії полягає в тому, що перерахування грошових коштів з таких рахунків здійснюється уповноваженим банком за алгоритмом, який встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Виходячи з тлумачення поняття алгоритму та поточного рахунку із спеціальним режимом використання, яке наведено у статті 1 Закону України "Про електроенергетику", алгоритм розподілу коштів, який встановлюється НКРЕ України, застосовується до всіх без винятку поточних рахунків із спеціальним режимом використання, у тому числі і до таких рахунків ДП «Енергоринок».

Таким чином, суд зазначає, що порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії Підприємства є не договірною умовою, а законодавчим приписом. Отже, поточні рахунки із спеціальним режимом використання Відповідача, який є в одній особі покупцем і продавцем електричної енергії, використовуються для накопичення коштів, отриманих за електричну енергію від споживачів, та для розрахунків з учасниками оптового ринку електричної енергії, порядок яких визначений, зокрема, шляхом застосування алгоритму.

Розпорядник коштів оптового ринку електричної енергії не зобов'язаний платити за куплену електричну енергію інакше, ніж передбачено в Інструкції про порядок використання коштів Оптового ринку.

Положення пункту 19.3 "в" ДЧОРЕ визначають, що зобов'язання ДПЕ стосовно платежу за електричну енергію, що була закуплена відповідно до положень цього Договору, чітко обмежуються коштами, наявними в нього згідно з Інструкцією про порядок використання коштів Оптового ринку.

Відповідно до абзацу 6 частини 12 статті 15 Закону України «Про електроенергетику» оптовий ринок електричної енергії України функціонує з додержанням таких вимог, зокрема, у кожному розрахунковому періоді (місяці) забезпечується оплата вартості електричної енергії та послуг, закуплених у цьому періоді оптовим постачальником електричної енергії, у рівному відсотку кожній енергогенеруючій компанії (за винятком суб'єктів господарювання, які виробляють електричну енергію з використанням альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - мікро-, міні- та малим гідроелектростанціям) та підприємству, яке здійснює централізоване диспетчерське управління об'єднаною енергетичною системою України і передачу електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами.

Позивач стверджує, що відповідачем недотримано встановленого алгоритму використання коштів оптового ринку електричної енергії та порушення ним прав позивача на одержання коштів за продану за січень 2012 лютий 2014 року, березень 2014 року електроенергію, однак доказів на підтвердження позивачем не надано.

Суд зазначає, що ДП "ЕНЕРГОРИНОК" в своїй діяльності не вправі підміняти уповноважений державний орган та приймати на власний розсуд рішення щодо розпорядження спірними коштами, оскільки такі дії виходять за межі відведених йому законодавством функцій (повноважень).

Враховуючи недоведеність позивачем порушень відповідачем встановленого алгоритму використання коштів оптового ринку електричної енергії та порушення ним прав позивача на одержання коштів за продану за січень 2012 лютий 2014 року, березень 2014 року електроенергію, позовні вимоги ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА" про стягнення з Державного підприємства "ЕНЕРГОРИНОК" 7660516,02грн. заборгованості за поставлений товар (електроенергію) за договором №6250/02 від 24.06.2010р. за період січень 2012р., лютий 2014р., березень 2014р., необґрунтовані, не підтверджені матеріалами справи та задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення з Державного підприємства "ЕНЕРГОРИНОК" 510210,35грн. пені, 9640416,23грн. інфляційних втрат, 909817,45грн. процентів за користування коштами відповідно до ст. 625 ЦК України слід зазначити наступне.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що судом було відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА" про стягнення з Державного підприємства "ЕНЕРГОРИНОК" 7660516,02грн. заборгованості за поставлений товар (електроенергію) за договором №6250/02 від 24.06.2010р. за період січень 2012р.. лютий 2014р., березень 2-14р., оскільки матеріалами справи не підтверджується наявність у відповідача перед позивачем простроченої заборгованості за договором №6250/02 від 24.06.2010р., то позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 510210,35грн. пені, 9640416,23грн. інфляційних втрат, 909817,45грн. процентів за користування коштами відповідно до ст. 625 ЦК України також не підлягають задоволенню як похідні вимоги від основного зобов'язання, в задоволенні якого судом було відмовлено.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, у позовних вимогах ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА" до відповідача Державного підприємства "ЕНЕРГОРИНОК" про стягнення 18720960,05грн. у тому числі 7660516,02грн. заборгованості за поставлений товар (електроенергію) за договором №6250/02 від 24.06.2010р. за період січень 2012р.. лютий 2014р., березень 2-14р., 510210,35грн. пені, 9640416,23грн. інфляційних втрат, 909817,45грн. процентів за користування коштами відповідно до ст. 625 ЦК України відмовлено у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 280814,41грн. покласти на позивача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА" згідно ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, 180, ст.ст. 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства "ЕНЕРГОРИНОК" до відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА" про стягнення авансових платежів у сумі 6134325,82грн. задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА" (65041, м. Одеса, вул. Шкодова гора, 1/1, ) на користь Державного підприємства "ЕНЕРГОРИНОК" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27, код ЄДРПОУ 21515/шість мільйонів сто тридцять чотири тисячі триста двадцять пять/грн. 82коп. авансових платежів, 92014/девяносто дві тисячі чотирнадцять/грн. 89коп. судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

3. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА" до відповідача Державного підприємства "ЕНЕРГОРИНОК" про стягнення 18720960,05грн. відмовити у повному обсязі.

4. Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 280814,41грн. за подання зустрічного позову покласти на позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГІЯ І ГАЗ УКРАЇНА".

Повне рішення складено 22 червня 2018р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Степанова