ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2018 р.Справа № 922/1033/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Державного підприємства "Бориспільське лісове господарство", с. Гора
до Товариства з обмеженою відповільністю "УМПІ ГРУП", м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 10186,89 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Топоров А.О., дов. № 34 від 11.01.2018;

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Державне підприємство "Бориспільське лісове господарство", с. Гора, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "УМПІ ГРУП", м. Харків, про стягнення інфляційних збитків в розмірі 8148,87 грн. та 3% річних в розмірі 2037,00 грн., підставою нарахування якої стало невиконання відповідачем рішення господарського суду Харківської області від 14.04.2015 по справі № 922/1531/15, відповідно до якого на користь позивача стягнуто заборгованість в розмірі 20808,75 грн. за договором купівлі-продажу, укладеним між сторонами даного спору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.04.2018, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,з повідомленням (викликом) представників сторін. Призначено судове засідання на 21.05.2018 об 11:30 год.

Протокольною ухвалою від 21.05.2018 розгляд розгляд справи відкладався, в порядку п. 1 ч. 2 ст. 202 ГПК України.

У судовому засіданні 11.06.2018 представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, відзив на позовну заяву до суду не надав. При цьому суд зазначає, що відповідач про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, оскільки згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача є: 61204, м. Харків, м. Харків, пр. Людвіга Свободи, 50-В, а з матеріалів справи вбачається, що ухвала суду від 25.04.2018 про відкриття провадження у справі була надіслана відповідачу за вищезазначеною адресою, але не була ним отримана з "інших причин, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення" та повернута Укрпоштою до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 74 ГПК України обов'язок доказування і подання доказів по справі покладено на сторони, суд, враховуючи ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, згідно ч.9 ст. 165 ГПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, суд зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

З'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

14 квітня 2015 року Господарським судом Харківської області було винесено рішення по справі № 922/1531/15, яким позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "УМПІ ГРУП" (61204, м. Харків, просп. Людвіга Свободи, буд. 50, ) на користь Державного підприємства "Бориспільське лісове господарство" (08324, Київська обл., Бориспільський район, с. Гора, вул. Лісова,буд.1, ) суму коштів в розмірі 20808,75 грн. та 1827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Тобто загальна сума стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "УМПІ ГРУП" на користь Державного підприємства "Бориспільське лісове господарство" становить 22635,75 грн.

Станом на 11.04.2018 рішення Господарського суду Харківської області по справі № 922/1531/15 Товариством з обмеженою відповідальністю "УМПІ ГРУП" не виконано, що підтверджується копією постанови ВП № 50949068 від 25.08.2016 року про повернення виконавчого документу стягувачеві, винесену старшим виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління у Харківський області Щепелевою Г.М.

Зважаючи, що строк виконання відповідачем своїх зобов'язань за рішенням суду було порушено, позивач звернувся до господарського суду з вимогами щодо стягнення з відповідача інфляційних збитків та 3% річних за невиконання зобов'язань від несплаченої суми боргу у розмірі 22635,75 грн. та просить стягнути на свою користь 3% річних за період з 15.04.2015 по 14.04.2018 в розмірі 2037,22 грн. і інфляційні збитки за період з 01.05.2015 по 01.03.2018 в розмірі 8148,87 грн.

Станом на дату розгляду справи, матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем даної суми заборгованості в добровільному порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

У відповідності зі статтею 173 ГК України та статтею 509 ЦК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, господарським судом Харківської області було винесено рішення по справі № 922/1531/15, яким позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "УМПІ ГРУП" на користь Державного підприємства "Бориспільське лісове господарство" суму заборгованості в розмірі 20808,75грн. та 1827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Судом встановлено, що доказів скасування даного рішення в матеріалах справи не міститься.

Частиною 4 ст. 75 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Як встановлено судом, станом на 11.04.2018 рішення господарського суду Харківської області по справі № 922/1531/15 Товариством з обмеженою відповідальністю "УМПІ ГРУП" не виконано, що підтверджується копією постанови ВП № 50949068 від 25.08.2016 про повернення виконавчого документу стягувачеві, винесену старшим виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління у Харківський області Щепелевою Г.М.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11).

Зважаючи, що строк виконання відповідачем своїх зобов'язань за рішенням суду було порушено, позивач звернувся до господарського суду з вимогами щодо стягнення інфляційних збитків та 3% річних за невиконання зобов'язань від несплаченої суми боргу у розмірі 22635,75 грн. та просить стягнути на свою користь 3% річних за період з 15.04.2015 по 14.04.2018 в розмірі 2037,22 грн. і інфляційні збитки за період з 01.05.2015 по 01.03.2018 в розмірі 8148,87 грн.

Судом були перевірені вказані розрахунки позивача та встановлено, що дані розрахунки здійснено з урахуванням обставин справи та вимог законодавства.

Відповідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 73 ГГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, вони підтверджуються належними доказами та є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, господарський суд відповідно до ст. 129 ГПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачену позивачем суму судового збору у розмірі 1762,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 123, 126, 129, 165, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 247, 252, 256 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УМПІ ГРУП" (61204, м. Харків, просп. Людвіга Свободи,буд.50, ) на користь Державного підприємства "Бориспільське лісове господарство" (08324, Київська обл., Бориспільський район, с. Гора, вул. Лісова,буд.1, ) інфляційні збитки в розмірі 8148,87 грн., 3% річних в розмірі 2037,22 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - Державне підприємство "Бориспільське лісове господарство" (08324, Київська обл., Бориспільський район, с. Гора, вул. Лісова,буд.1, );

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "УМПІ ГРУП" (61204, м. Харків, просп. Людвіга Свободи, буд. 50, ).

Повне рішення складено 15 червня 2018 року.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/1033/18