номер провадження справи 32/33/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2018 Справа № 908/852/18

м. Запоріжжя

За позовом Концерну "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну "Міські теплові мережі" Дніпровського району (юр. адр. 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; пошт. адр. 69065, м. Запоріжжя, вул. Щаслива, 2-А)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтичне підприємство "Аптека-132" (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, 1-А)

про стягнення суми 10125,37 грн.,

Суддя Колодій Н.А.

При секретарі: Лола Н.О.

За участю представників сторін:

Від позивача - не з'явився

Від відповідача - не з'явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

07.05.2018р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Концерну "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну "Міські теплові мережі" Дніпровського району до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтичне підприємство "Аптека-132" про стягнення суми 10125,37 грн., з яких: сума 7388,93 грн. - основний борг за відпущену теплову енергію за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 144 від 01.10.2002р., сума 260,49 грн. - пеня, сума 2115,79 грн. - інфляційні втрати, сума 360,16 грн. - 3% річних.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 07.05.2018р. позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/852/18 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 07.06.2018р.

У судове засідання 07.06.2018р. представник позивача не з'явився. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. На виконання умов договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 144 від 01.10.2002р. позивачем у період з жовтня 2014р. по квітень 2015р., з жовтня 2015р. по квітень 2016р., з жовтня 2016р. по березень 2017р. та у жовтні 2017р. було поставлено відповідачу теплову енергію на загальну суму 7388,93 грн. Відповідач, в свою чергу, зобов'язання за договором належним чином не виконав, оплату за спожиту теплову енергію не здійснив. У зв'язку з чим, на підставі ст. ст. ст. 11, 15, 16, 509, 526, 530, 625, 629 ЦК України, ст. ст. 193, 232, 275-277 ГК України, позивач просить стягнути з відповідача суму 7388,93 грн. основного боргу, суму 260,49 грн. пені, суму 2115,79 грн. інфляційних втрат та суму 360,16 грн. - 3% річних.

Представник відповідача у судові засідання не з'являвся, відзив на позовну заяву не представив. Ухвала суду направлялась на адресу відповідача, вказану в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, 1-А. В матеріалах справи міститься копія ухвали від 07.05.2018р. з поштовою відміткою на конверті «Повернуто за закінченням терміну зберігання». Отже, згідно зі ст. 120 та ст. 242 ГПК України, про дату, час і місце слухання справи відповідача повідомлено належним чином.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч. 1 ст. 252 ГПК).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться (ч. 8 ст. 252 ГПК).

Відповідно до ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін на підставі наявних в справі матеріалів. Крім того, ухвалою суду явка представників сторін визнана не обов'язковою.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

01.10.2002р. між Концерном "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну "Міські теплові мережі" Ленінського району (енергопостачальна організація, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фармацевтичне підприємство "Аптека-132" (споживач, відповідач) був укладений договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 144, відповідно до умов якого позивач зобов'язався постачати відповідачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, згідно з п. 1.3, а відповідач - оплачувати одержану теплову енергію разом з втратами теплової енергії на теплотрасі, що перебуває на балансі відповідача за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором (п. 1.2).

Відповідно до п. 10.1 договору він набуває чинності після підписання його обома сторонами та діє з 01.10.2002р. по 30.09.2003р. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, окрім досягнення взаємної згоди сторін про його розірвання.

Згідно з п. 3.2.2. відповідач зобов'язався виконувати умови та порядок оплати теплової енергії в обсягах згідно рахунків за теплову енергію і в терміни, які передбачені розділом 6 договору.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 6.1., 6.2.).

Відповідно до п. 6.3 договору позивач після 7-го числа місяця, наступного за розрахунковим, надає відповідачу рахунок за фактично спожиту енергію, акт надання послуг і податкову накладну. Відповідач зобов'язаний оформити акт надання послуг і до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, повернути його позивачу.

Підставою для розрахунків відповідача з позивачем є акт надання послуг, підписаний обома сторонами (п. 6.4).

В пункті 6.6. договору зазначено, що відповідач зобов'язаний до 20 числа поточного місяця перерахувати на розрахунковий рахунок позивача суму заборгованості за фактично спожиту теплову енергію і передоплату.

Із матеріалів справи слідує, що позивач у період з жовтня 2014р. по квітень 2015р., з жовтня 2015р. по квітень 2016р., з жовтня 2016р. по березень 2017р. та у жовтні 2017р. постачав відповідачу теплову енергію, у наступний за розрахунковим місяцем направляв йому акти приймання-передачі теплової енергії та рахунки для оплати спожитої теплової енергії на загальну суму 7388,93 грн.

Однак, вказана в актах сума в установлений договором строк відповідачем в повному обсязі сплачена не була.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 144 від 01.10.2002р. становить 7388,93 грн.

Згідно зі ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 530 ЦК України також передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач доказів виконання зобов'язання і перерахування позивачу заявленої до стягнення суми не надав.

Факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем за спожиту теплову енергію в розмірі 7388,93 грн. підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 7388,93 грн. основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача суму 360,16 грн. - 3% річних за загальний період з 20.11.2014р. по 30.11.2017р. та суму 2115,79 грн. інфляційних втрат за загальний період з грудня 2014р. по листопад 2017р.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних суд встановив, що період нарахування 3% річних позивачем визначений вірно, в той же час допущено помилку при нарахуванні суми 3% річних, суд вважає за необхідне не змінюючи період нарахування, коригувати розрахунок 3% річних в частині визначення його розміру, а саме: за період з 20.11.2014р. по 30.11.2017р. сума 3% річних складає 358,69 грн.

Пунктом 3.2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» визначено, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Отже, інфляційні за листопад 2017р. на суму боргу 613,56 грн. за жовтень 2017р. не нараховуються. Також суд вважає за необхідне скоригувати розрахунок в частині визначення розміру інфляційних нарахувань. Так, за загальний період з грудня 2014р. по листопад 2017р. інфляційні втрати складають суму 2110,25 грн.

Таким чином, до стягнення підлягає сума 358,69 грн. - 3% річних та сума 2110,25 грн. інфляційних втрат.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 260,49 грн. за загальний період з 20.01.2017р. по 30.11.2017р.

Пунктом 7.2.3 договору сторони визначили, що відповідач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію у вигляді пені в розмірі 0,5% від належної до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Відповідно до вимог Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" № 543/96-ВР від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Факт порушення грошових зобов'язань відповідачем є доведеним. Перевіривши розрахунок, суд залишає пеню в заявленому позивачем розмірі - 260,49 грн. (не виходячи за межі зазначеного позивачем максимального розміру пені).

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 260,49 грн. підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 202, 233, 236 - 238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтичне підприємство "Аптека-132" (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, 1-А; код ЄДРОПУ 23788640) Концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; ; п/р зі спеціальним режимом використання № 2813 у Філії - Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», код МФО 313957) суму 7388 (сім тисяч триста вісімдест вісім) грн. 93 коп. основного боргу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтичне підприємство "Аптека-132" (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, 1-А; код ЄДРОПУ 23788640) на користь Концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; ; п/р 1951 у Філії - Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957) суму 358 (триста п'ятдесят вісім) грн. 69 коп. - 3% річних, суму 2110 (дві тисячі сто десять) грн. 25 коп. інфляційних втрат, суму 260 (двісті шістдесят) грн. 49 коп. пені, суму 1760 (одну тисячу сімсот шістдесят) грн. 78 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Повне судове рішення складено 14.06.2018р.

Суддя Н.А. Колодій