ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 10/7/2011/5003

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Жукова С.В., Ткаченко Н.Г.

за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

представники сторін:

скаржника - Прудь О.В.

арбітражного керуючого Василика В.В. - Паньковський С.І.

кредитора (ПАТ "Мотор Січ") - Фофанов Я.Л.

Генеральної прокуратури України - Коркішко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу державного концерну "Укроборонпром"

на постанову Рівненського апеляційного господарського суду

від 28.11.2017

у складі колегії суддів: Огородніка К.М. (головуючого), Дужич С.П., Мамченко Ю.А.

та на ухвалу Господарського суду Вінницької області

від 12.10.2017

у складі судді: Тісецького С.С.

у справі № 10/7/2011/5003

за заявою Державної податкової інспекції у м. Вінниці

до державного підприємства "Вінницький авіаційний завод - ВІАЗ"

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

1. Ухвалою господарського суду Вінницької області від 17.02.2011 за заявою Державної податкової інспекції у м. Вінниці порушено провадження у справі № 10/7/2011/5003 про банкрутство Державного підприємства Вінницький авіаційний завод "ВІАЗ".

2. 24.07.2017 Державний концерн "Укроборонпром" звернувся до суду першої інстанції зі скаргою на дії (бездіяльність) арбітражного керуючого Василика В.В. під час виконання ним повноважень керуючого санацією боржника.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Ухвалою господарського суду Вінницької області від 12.10.2017 скаргу Державного концерну "Укроборонпром" на дії (бездіяльність) арбітражного керуючого Василика В.В. у справі № 10/7/2011/5003 задоволено частково. Визнано неналежним виконання арбітражним керуючим Василиком В.В. обов'язків керуючого санацією боржника. Відмовлено в задоволенні скарги Державного концерну "Укроборонпром" в частині усунення арбітражного керуючого Василика В.В. від виконання обов'язків керуючого санацією боржника. Продовжено строк процедури санації боржника до 12.12.2017. Прийнято до відома проміжний звіт арбітражного керуючого (керуючого санацією) Василика В.В. про виконану роботу б/н від 12.10.2017. Зобов'язано керуючого санацією Василика В.В. надати суду інформацію щодо виконання плану санації боржника, розробленого 22.12.2011 та належно оформлений звіт про виконану роботу по справі № 10/7/2011/5003.

4. Державний концерн "Укроборонпром" не погодився із вказаною ухвалою суду першої інстанції в частині відмови в усуненні арбітражного керуючого Василика В.В. від виконання обов'язків керуючого санацією боржника та звернувся до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою в якій просив скасувати ухвалу суду в зазначеній частині та в цій частині прийняти нове судове рішення, яким задовольнити скаргу Державного концерну "Укроборонпром" в повному обсязі та усунути арбітражного керуючого Василика В.В. від виконання обов'язків керуючого санацією боржника.

5. Арбітражний керуючий Василик В.В. також звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Вінницької області від 12.10.2017. Просив вказану ухвалу скасувати в частині визнання неналежним виконання арбітражним керуючим Василиком В.В. обов'язків керуючого санацією боржника.

6. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 28.11.2017 у справі № 10/7/2011/5003 апеляційну скаргу Державного концерну "Укроборонпром" залишено без задоволення. Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Василика Віталія Валентиновича задоволено. Пункти 1, 2 ухвали господарського суду Вінницької області від 12.10.2017 у справі № 10/7/2011/5003 скасовано. Прийнято в цій частині нове судове рішення яким в задоволенні скарги Державного концерну "Укроборонпром" на дії (бездіяльність) арбітражного керуючого Василика В.В. у справі № 10/7/2011/5003 в частині визнання неналежним виконання арбітражним керуючим Василиком В.В. обов'язків керуючого санацією Державного підприємства "Вінницький авіаційний завод" "ВІАЗ" у справі № 10/7/2011/5003 відмовлено.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

7. 13.12.2017 державний концерн "Укроборонпром" звернувся до суду касаційної інстанції через Рівненський апеляційний господарський суд із касаційною скаргою від 12.12.2017 № UOP 3.01-11480 на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 28.11.2017 та на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 12.10.2017 у справі № 10/7/2011/5003, в частині відмови в усуненні арбітражного керуючого Василика В.В. від виконання обов'язків керуючого санацією ДП "ВІАЗ", підтвердженням чого є відбиток штампу відділення поштового зв'язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

8. 04.01.2018, справа № 10/7/2011/5003 Господарського суду Вінницької області разом з вказаною касаційною скаргою державного концерну "Укроборонпром" направлена до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

9. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 10/7/2011/5003 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Ткаченко Н.Г., судді - Жукова С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями.

10. Ухвалою Верховного Суду від 07.05.2018 відкрито касаційне провадження у справі № 10/7/2011/5003 за касаційною скаргою державного концерну "Укроборонпром" від 12.12.2017 № UOP 3.01-11480 на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 28.11.2017 та на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 12.10.2017, в частині відмови в усуненні арбітражного керуючого Василика В.В. від виконання обов'язків керуючого санацією державного підприємства "Вінницький авіаційний завод - ВІАЗ"; призначено розгляд касаційної скарги на 20.06.2018 о 11 год. 45 хв.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

11. Не погоджуючись з прийнятою постановою суду апеляційної інстанції, Державним концерном "Укроборонпром" подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції в повному обсязі та ухвалу суду першої інстанції в частині відмови в усунення арбітражного керуючого Василика В.В. від виконання обов'язків керуючого санацією ДП "ВІАЗ" та прийняти нове рішення яким задовольнити скаргу Державного концерну "Укроборонпром" в повному обсязі та усунути арбітражного керуючого Василика В.В. від виконання обов'язків керуючого санацією ДП "ВІАЗ".

13. Касаційну скаргу мотивовано наступним.

13.1 Арбітражним керуючим Василиком В.В. не організовано належним чином проведення інвентаризації майна боржника.

13.2 Не інвентаризація такого нематеріального активу як право постійного користування землею призвела до заниження балансової вартості підприємства

13.3 Арбітражним керуючим Василиком В.В. не здійснювалися заходи стосовно припинення виконавчого провадження № 24032143, відкритого за виконавчим листом Вінницького окружного адміністративного суду від 27.12.2010 року № 2-а-2685/10/0270

13.4 Оскаржувані судові рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

14. Учасники справи не скористалися своїм правом на подачу відзиву на касаційну скаргу.

Розгляд Верховним Судом клопотань

15. 07.06.2018 від арбітражного керуючого Василика В.В. надійшло клопотання в якому останній, зокрема, просить відкласти розгляд касаційної скарги на іншу дату, яке мотивоване тим, що арбітражний керуючий позбавлений змоги подати відзив на касаційну скаргу з огляду на неотримання самої скарги.

16. Представник арбітражного керуючого Василика В.В. в судовому засіданні 20.06.2018 вказане клопотання підтримав.

17. Представники скаржника, Генеральної прокуратури України, ПАТ "Мотор Січ" в судовому засіданні 20.06.2018 заперечили проти вказаного клопотання.

18. Із описів вкладення до цінного листа доданих до касаційної скарги вбачається про надіслання скаржником копії касаційної скарги з додатками як на адресу боржника так і на адресу арбітражного керуючого Василика В.В.

19. З огляду на викладене, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання арбітражного керуючого Василика В.В. про відкладення розгляду касаційної скарги.

Позиція Верховного Суду

20. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, Генеральної прокуратури України, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

21. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

22. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

23. Судами попередніх інстанцій при розгляді справи було встановлено наступне.

23.1 Зважаючи на відсутність на підприємстві - божнику великої частини первинних документів, ведення бухгалтерського обліку арбітражним керуючим здійснювалось за наявними документами.

23.2 Згідно переданих арбітражному керуючому Василику В.В. документів попереднім арбітражним керуючим Дорошенком Я.В. була відсутня змога документально підтвердити наявність, стан та відповідність критеріям визнання зобов'язання підприємства через відсутність для цього відповідних первинних документів.

23.3 01.08.2015 керуючим санацією було укладено договір про надання бухгалтерських послуг з ТзОВ "Подільська брокерська компанія".

23.4 Арбітражним керуючим Василиком В.В. на виконання вимог частини 5 статті 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" було замовлено в суб'єкта аудиторської діяльності ПП Калачинського Б.Є. проведення аналізу фінансової діяльності боржника. Вказаний факт підтверджується договором від 06.08.2016 № 06/09.

23.5 На момент проведення роботи по відновленню бухгалтерського обліку було встановлено, що бухгалтерський облік попередніми арбітражними керуючими не вівся в зв'язку з відсутністю первинних документів, що підтверджують розмір, дату та підставу виникнення заборгованості, по кожному з контрагентів. Проведено роботу по виявленню кредиторських вимог, сума яких постійно змінювалась так, як щомісячно збільшувались витрати на збереження майна, поточну заробітну плату працівників та відповідне відрахування до бюджету, податок на землю, виплати пільгових пенсій.

23.6 Інформацію про зобов'язання було внесено в зміни до плану санації та надано на розгляд комітету кредиторів.

23.7 В процесі інвентаризації активів підприємства станом на 01.10.2015, інвентаризаційної комісією був проведений аналіз наявної документації на право постійного користування землі та встановлено, що: державний акт виданий в 1980 року Вінницькому заводу № 421 ЦА, а не боржнику у даній справі. Достовірних оригіналів документів, які підтверджують правонаступництво прав та обов'язків (передавальний баланс, тощо) Вінницького заводу № 421 ЦА до боржника не виявлено та арбітражному керуючому не передано; державним актом посвідчується право постійного користування не на одну, а відразу на дві земельні ділянки; право користування зазначеними в державному акті земельними ділянками за боржником не було зареєстровано у встановленому порядку ні органом уповноваженим управляти майном боржника, ні попередніми арбітражними керуючими у справі про банкрутство; зазначені в акті на право постійного користування землею (серія Б №000488 від 1980 року Вінницького заводу № 421 ЦА) площі земельних ділянок 63,18 га не відповідають сучасному стану, враховуючи наявні у підприємства у власності об'єкти нерухомості. Аналітично було розраховано, що під об'єктами нерухомості, що перебувають у власності підприємства, знаходиться лише 4,7 га землі; у розпорядженні підприємства були відсутні документи, що підтверджують фактичний розмір земельної ділянки, що перебуває у його користуванні станом на дату проведення інвентаризації, в тому числі з урахуванням вже вилучених Вінницькою міською радою земель на користь ПАТ "Мотор Січ" та інших співвласників землі, задля оформлення прав власності; у розпорядженні підприємства була відсутня технічна документація, що встановлює межі землекористування разом зі сусідніми земельними ділянками, в тому числі відсутній кадастровий номер ділянки.

23.8 Враховуючи вищевикладене, проведення ідентифікації вказаної земельної ділянки та подальшого об'єктивного розрахунку вартості права її користування було не можливим, відтак, об'єкт не було включено до інвентаризаційних описів.

23.9 25.11.2015 на засіданні комітету кредиторів боржника членами комітету кредиторів було прийнято рішення погодити погашення заборгованості із заробітної плати за рахунок реалізації малоцінного майна боржника, що знаходиться на складах боржника.

23.10 Згідно Витягу незалежного оцінювача ОСОБА_1 зі звіту № 165/15 про незалежну оцінку ринкової вартості окремих оборотних активів, що належить боржнику, ринкова вартість майна, що була реалізована 25.12.2015 становила 21 188 грн.

23.11 Таким чином, арбітражним керуючим перед реалізацією майна була проведена його попередня незалежна оцінка для визначення його ринкової вартості в цілях подальшої реалізації.

24. Відповідно до частини 2 статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній до 15.12.2017, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

25. За приписами частини 1 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

26. Частина 4 статті 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не встановлює обов'язки арбітражного керуючого по веденню бухгалтерського і статистичного обліку та фінансової звітності на підприємстві, а лише регулюють підстави та порядок припинення повноважень органів управління боржником.

27. Частиною 3 статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів. Тобто, керуючий санацією відповідальний саме за організацію бухгалтерського обліку.

28. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

29. Як встановлено статтею 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", керуючий санацією зобов'язаний не проводити інвентаризацію, а організувати її проведення.

30. Суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що виконання вказаного обов'язку арбітражним керуючим Василиком В.В. підтверджується укладенням останнім договору з ТОВ "Він вест - В" від 01.10.2015.

31. Відповідно до пункту 5 Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 879 від 02.09.2014, під час проведення інвентаризації активів і зобов'язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка. інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Однак, бухгалтерський облік боржника на момент прийняття арбітражним керуючим справи до свого провадження складався лише з електронних таблиць з бухгалтерської програми "1C: Бухгалтерія", достовірність, яких підтвердити було неможливо через відсутність відповідних первинних документів.

32. Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 8 "Нематеріальні активи", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 242 від 18.10.1999 встановлено, що нематеріальний актив це немонетарний актив, який не має матеріальної форми та може бути ідентифікований. Немонетарні активи - усі активи, крім грошових коштів, їх еквівалентів та дебіторської заборгованості у фіксованій (або визначеній) сумі грошей.

33. Такий нематеріальний актив як право постійного користування землею фактично неможливо відчужити в процедурах банкрутства, оскільки згідно зі статтею 120 Земельного кодексу України діє загальний принцип цілісності земельної ділянки із будівлею, яка на ній розташована.

34. Як вірно встановлено судом апеляційної інстанції, виконавче провадження № 24032143 відкрито за виконавчим листом Вінницького окружного адміністративного суду від 27.12.2010 № 2-а-2685/10/0270 ще в 2010, тобто до призначення арбітражного керуючого Василика В.В. керуючим санацією боржника у даній справі. При цьому, за 3 роки з 2012 по 2015 Державний концерн "Укроборонпром" жодного разу не звертався до суду зі скаргою на попередніх арбітражних керуючих у справі про невжиття ними аналогічних заходів по даному виконавчому провадженню.

35. Разом з тим, ні статтею 49 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній до 2016) ні статтею 39 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній з 2016) не передбачено закінчення виконавчого провадження в процедурі санації або у зв'язку з її відкриттям.

36. Суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що наявними доказами також підтверджується належна організація арбітражним керуючим ведення бухгалтерського обліку та фінансової звітності боржника.

37. Вищевказані обставини вказують на належне та в повній мірі виконання обов'язку організації ведення бухгалтерського обліку та фінансової звітності боржника арбітражним керуючим Василиком В.В.

38. Враховуючи наведене, доводи скаржника викладені в касаційній скарзі спростовуються вищевикладеним.

39. В силу приписів статті 300 Господарського процесуального кодексу України (у редакції від 15.12.2017), суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

40. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Рябих проти Росії", "Нєлюбін проти Росії"), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

41. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

42. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

43. Таким чином, посилання та доводи скаржника не знайшли свого підтвердження, в якості підстав скасування постанови суду апеляційної інстанції під час касаційного провадження.

44. Відповідно статті 309 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

45. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

46. Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції таким вимогам закону відповідає.

47. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

48. Вказані вимоги судом апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваної постанови були дотримані.

49. Оскільки підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції немає, то судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 Верховний Суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу державного концерну "Укроборонпром" на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 28.11.2017 та на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 12.10.2017 у справі № 10/7/2011/5003 залишити без задоволення.

2. Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 28.11.2017 щодо ухвали Господарського суду Вінницької області від 12.10.2017 у справі №10/7/2011/5003 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Білоус

Судді С.В. Жуков

Н.Г. Ткаченко