ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

15.06.2018

Справа № 910/7454/18

Суддя Мандриченко О.В., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Абрис Дніпро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карго-Плюс"

про примусове виконання зобов'язання по договору.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Абрис Дніпро" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карго-Плюс" про зобов’язання відповідача виконати умови договору, а саме поставити товар згідно умов договору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із п.п. 1 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" станом на 01.01.2018 прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць становить – 1762,00 грн.

Позивачем заявлено позовні вимоги про зобов’язання відповідача виконати умови договору, а саме поставити товар згідно умов договору.

Згідно до п. 1.1. Постачальник бере на себе зобов’язання поставити (імпортувати, викупити, перекупити) та передати у власність покупцю товар – сополімер поліпропилену тип ЕР440L (країна походження-Іран, фасовкою 25 кг.) в обсязі 44 000 кг.

Відповідно до умов договору поставки № 12 від 13.09.2017 року, а саме п. 2.1. загальна сума договору становить 2 336 400,00 грн.

Як передбачено п 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" статтею 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України “Про судовий збір” від 08.07.2011 року №3674-VІ.

Як вказується у п 2.2.1. Судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна (в тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача (в тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у вигляді повернення майна застосовуються з ініціативи господарського суду, наприклад, при визнанні договору недійсним - пункт 1 статті 83 ГПК). На виняток з цього правила лише у випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею (частина третя статті 55 ГПК); з цією метою суд вправі витребувати додаткові документи і матеріали як в учасників даного судового процесу, так і в інших підприємств та організацій (стаття 38, пункт 4 статті 65 ГПК), а в разі необхідності призначити відповідну судову експертизу (проведення експертної оцінки майна), у випадку ж відмови позивача від здійснення оплати такої експертизи - залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Враховуючи те, що позивач просить зобов’язати відповідача поставити товар, вартість якого становить 2 336 400,00 грн. ним має бути сплачено 35 046,00 грн.

Однак, як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем сплачено 17 520,00 грн. відповідно до платіжного доручення № 4 (#239894483).

Враховуючи наведене, позивач повинен сплатити судовий збір у сумі 35 046,00 грн. та в підтвердження сплати судового збору у зазначеній сумі – надати докази сплати судового збору.

Згідно із ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 1 ст. 164, ст. 174, ч. 2 ст. 232, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд –

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариству з обмеженою відповідальністю "Абрис Дніпро" залишити без руху.

2. Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю "Абрис Дніпро" строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п’яти днів з дня вручення даної ухвали.

3. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- надання доказів сплати судового збору у розмірі 17 526,00 грн.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя                                                                                            О.В. Мандриченко