ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2018 р. Справа № 911/140/18

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., при секретарі судового засідання Литовці А.С., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «МСБУД»

до товариства з обмеженою відповідальністю «ВМ ГРУПП»

про стягнення 54 282,00 грн.

за участю представників:

позивача: Заблоцький В.А. - предст. за дов. від 02.01.2018;

відповідача: Соболь Ю.П. - предст. за договором про надання юридичних послуг від 13.02.2018; Ширяєв Д.О. - адвокат, договір про надання правової допомоги від 23.05.2018.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «МСБУД» (далі - ТОВ «МСБУД», позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю «ВМ ГРУПП» (далі - ТОВ «ВМ ГРУПП», відповідач) про стягнення 54 282,00 грн. заборгованості на підставі Договору підряду № 0908 від 09.08.2017.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «МСБУД» зазначає, що відповідач безпідставно ухилився від підписання акту виконаних робіт № 15 за листопад 2017 року на загальну суму 90 470,00 грн. та не здійснив оплату вартості підрядних робіт в розмірі 54 282,00 грн., не надавши при цьому, у встановленому договором порядку, мотивованої відмови від підписання акта. У зв'язку з цим позивач вказаний акт підписав в односторонньому порядку із зазначенням про відмову відповідача від підписання акта та звернувся до суду про стягнення заборгованості.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.01.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/140/18; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 26.02.2016.

22.02.2018 через канцелярію суду відповідачем подано клопотання про об єднання в одне провадження справ: № 911/105/18, № 911/137/18, № 911/138/18, № 911/139/18, № 911/140/18 - за позовом ТОВ «МСБУД» до ТОВ «ВМ ГРУПП» про стягнення заборгованості за Договором підряду від 09.08.2017 № 0908, які знаходяться в провадженні господарського суду Київської області.

В підготовчому засіданні 26.02.2018 оголошено перерву до 12.03.2018.

28.02.2018 через канцелярію суду відповідачем подано клопотання від 28.02.2018 № 28/02/3 про долучення до матеріалів справи доказів, які, на його думку, свідчать про ухилення відповідачем від прийняття виконаних робіт.

28.02.2018 через канцелярію суду позивачем подано клопотання від 26.02.2018 №26/02/1 про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження виконання робіт, зазначених в акті виконаних робіт № 15 за листопад 2017 року.

28.02.2018 через канцелярію суду позивачем подано клопотання від 26.02.2018 №26/02 про долучення до матеріалів справи банківських виписок по рахунку ТОВ «МСБУД». У клопотанні позивач зазначає, що жоден з платежів, здійснених відповідачем, не може бути зарахований як проміжна оплата, згідно п. 10.2.2. Договору, за роботи, виконанні по акту виконаних робіт від 15.01.2018 № 15. Крім того, позивач наголошував на тому, що всі платежі по договору № 0908 від 09.08.2017 здійснювались відповідачем в період з 09.08.2017 по 20.11.2017 включно, після 20.11.2017 відповідач не здійснював оплат позивачу.

07.03.2018 через канцелярію суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначає, що надана позивачем до суду копія акту № 15 складена у довільній формі та не є належним документом, який підтверджує обсяги виконаних робіт, оскільки таким документом сторони визначили акт за формою КБ-2в. Крім того, вказує, що інженером з технічного нагляду було складено акт і службову записку про те, що під час проведення планової перевірки на будівельному майданчику була виявлена відсутність працівників ТОВ «МСБУД», відсутні необхідні побутові приміщення для тимчасового розміщення працівників та відсутня виробнича документація, яка є необхідна для проведення робіт.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.03.2018 в задоволенні клопотання відповідача про об'єднання справ в одне провадження відмовлено з мотивів, наведених в ухвалі. В підготовчому засіданні 12.03.2018 постановлено ухвалу про оголошення перерви до 26.03.2018 та про встановлення строку позивачу для подання відповіді на відзив - до 23.03.2018.

14.03.2018 через канцелярію суду позивач подав відповідь на відзив від 14.03.2018 № 14/03/1, в якому викладено заперечення по суті доводів, викладених у відзиві.

15.03.2018 через канцелярію суду відповідачем подано додаткові пояснення до відзиву на позовну заяву.

26.03.2018 через канцелярію суду відповідачем подано заперечення до відповіді на відзив.

На підставі ухвали суду від 26.03.2018 продовжено строк підготовчого провадження до 16.04.2018 та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 16.04.2018.

03.04.2018 через канцелярію суду позивач подав відповідь на заперечення на відзив від 03.04.2018 № 03/04/1.

Ухвалою суду від 16.04.2018 продовжено строк підготовчого провадження до 25.04.2018 та вирішено оголосити перерву в підготовчому засіданні до 23.04.2018.

В підготовчому засіданні 23.04.2018 суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття підготовчого провадження, внаслідок чого постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 07.05.2018.

У зв'язку з неможливістю вирішення спору по суті в судових засіданнях 07.05.2018 та 21.05.2018, судом оголошувались перерви, про що представників сторін повідомлено під розписку.

Суд, заслухавши вступне слово представників сторін, з'ясувавши обставини, на які посилаються сторони, дослідив в порядку статей 209-210 Господарського процесуального кодексу України докази у справі.

Відповідно до частини першої статті 233 Господарського процесуального кодексу України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та об'єктивного розгляду спору по суті, у судовому засіданні 04.06.2018 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

09.08.2017 між ТОВ «ВМ Групп» (замовник) та ТОВ «МСБУД» (підрядник) укладено договір підряду № 0908 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого підрядник зобов'язується своїми силами та засобами у відповідності до ДБН та ДСТУ, виконати будівельні та бетонні роботи по згідно договірної ціни та розділу проекту «Конструкція залізобетонна» (КЖ) на об'єкті: будівництво виробничо-складського комплексу за адресою будівництва м. Боярка, Києво-Святошинський район Боярської міськради Київської області, кадастровий номер :02:004:5004, площею 0,9999 га (далі - об'єкт), відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, частково забезпечити за свій рахунок підрядника необхідними матеріалами, прийняти закінчені будівельні роботи та оплатити їх згідно умов даного договору.

Згідно з п. 2.1. Договору загальна вартість робіт відповідно з даним договором складається з сум, зазначених в договірній ціні на будівництво встановленого зразка (додаток № 1),в якій вказуються ціни робіт по кожному етапу. Додаток № 1 включає вартість робіт, а також умови оплати робіт. Сторони погодили, що фінансування робіт відбувається поетапно, згідно етапів робіт, вказаних у додатку № 2.

Пунктом 2.2. Договору сторони погодили, що договірна ціна до даного договору є твердою.

Додатком №1 до договору (договірна ціна) сторони встановили загальну вартість робіт у розмірі 2 833 751,17 грн.

Замовник зобов'язаний прийняти у встановленому порядку та оплатити виконані роботи, на умовах, встановлених в даному договорі (пп. 4.3.2. Договору).

Відповідно до п. 10.2. Договору розрахунок за виконання робіт замовник проводить наступним чином:

- попередню оплату в розмірі 40% від суми договірної ціни замовник здійснює протягом 3 днів з дати укладання даного договору (пп. 10.2.1. Договору);

- протягом трьох днів після підписання кожного акту виконаних робіт замовник оплачує підряднику проміжні оплати в розмірі 60% від суми такого акту (пп. 10.2.2. договору).

В п. 11.1. Договору зазначено, що передача виконаних робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляються актами приймання виконаних будівельних робіт, підписаними уповноваженими представниками сторін по кожному етапу будівництва за відповідним графіком.

Акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в готує підрядник і надає його замовнику по кожному етапу. Замовник протягом 5-ти робочих днів перевіряє достовірність акту приймання виконаних підрядних робіт в частині фактично виконаних робіт, їх відповідності показникам якості, та, у разі відсутності недоліків, підписує його в межах цього ж строку і оплачує його (п. 11.2. Договору).

Пунктом 11.3. Договору передбачено, що, у разі виявлення недоліків в роботі, замовник письмово повідомляє підрядника про такі недоліки, направляє мотивоване заперечення проти підписання акту приймання виконаних будівельних робіт та повідомляє про його про час та місце зустрічі для складання акту про недоліки виконаних робіт, в якому обов'язково фіксується дата виявлення недоліків і дата щодо їх безкоштовного усунення.

Даний договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання обов'язків сторін по даному договору та підписання акта державної (робочої) комісії з прийняття об'єкта в експлуатацію, затвердженого в установленому порядку і до закінчення гарантійних строків, встановлених даним договором, або чинним законодавством (п. 17.1. договору).

Судом встановлено, що 30.11.2017 ТОВ «МСБУД» направлено засобами поштового зв'язку на адресу ТОВ «ВМ ГРУПП» акт виконаних робіт № 15 за листопад 2017 року, однак поштове відправлення, не вручене відповідачу, повернулось позивачу 04.01.2018 з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Таким чином, вважається, що дата отримання відповідачем акту є 04.01.2018, а тому згідно з п. 11.2. Договору кінцевий строк для підписання акту № 15 за листопад 2017 року - 12.01.2018.

На думку позивача, відповідач безпідставно ухилився від підписання акта прийняття виконаних робіт, не надав мотивованої відмови від його підписання, у зв'язку з чим, 15.01.2018 позивач вказаний акт підписав в односторонньому порядку із зазначенням про відмову відповідача від підписання акта.

В свою чергу, відповідач заперечуючи проти позову, посилався на те, що наданий позивачем акт не може бути належним доказом на підтвердження виконання робіт з огляду на наступне:

- невідповідність форми акта умовам укладеного між сторонами Договору;

- відсутність підпису позивача на акті на момент надсилання відповідачу;

- відсутність дати на акті;

- відсутність в акті посилань на відповідний етап робіт.

Крім того, відповідач стверджує, що сторонами підписано акти №№ 1-10 на загальну суму 897 263,18 грн., при цьому, відповідачем на підставі Договору сплачено на користь позивача 1 139 133,01 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень.

Таким чином, наведене, на переконання відповідача, свідчить не про наявність боргу ТОВ «ВМ ГРУПП», а про переплату фактично виконаних ТОВ «МСБУД» робіт.

З наданих платіжних доручень вбачається, що відповідач здійснював оплати за Договором в період з 09.08.2017 по 20.11.2017, про що також наголошував у наданих суду поясненнях позивач.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи їх взаємний зв'язок, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Зі змісту Договору вбачається, що він за своєю правовою природою є договором підряду, а відтак правовідносини, які виникли у зв'язку з його виконанням регулюються положеннями глави 61 ЦК України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до частини першої статті 853 ЦК України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її, і, в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

В силу статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт), законом покладений саме на замовника.

Відмова замовника від підписання акта виконаних робіт за договором підряду за відсутності своєчасно наданих зауважень до виконаних робіт не звільняє замовника від обов'язку щодо їх оплати.

Вказану правову позицію висловив Вищий господарський суд України у п. 6 оглядового листа від 18.02.2013 №01-06/374/2013 «Про практику вирішення спорів, пов'язаних із виконанням договорів підряду» і в постанові від 11.05.2012 №21/5005/14068/2011.

Судом встановлено, що спірний акт № 15 за листопад 2017 року направлявся за адресою відповідача, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Враховуючи, що листи скеровувались саме на адресу, яка відповідає адресі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, але були повернуті у зв'язку з неотриманням адресатом, суд дійшов висновку, що позивач належним чином виконав свою частину зобов'язання та надав відповідачу Акт на підпис, однак відповідач ухилився від його отримання. Недобросовісність відповідача як замовника не може бути підставою для звільнення відповідача від обов'язку оплатити виконані роботи та надані послуги.

Щодо тверджень відповідача про невідповідність форми акту № 15 формі акту КБ-2в, яка погоджена сторонами в умовах договору, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Форма акта приймання виконаних будівельних робіт № КБ-2в має статус примірної форми, яку наведено в додатку Т до ДСТУ Б Д.1.1-1:2013, затвердженого наказом Мінрегіону України від 05.07.2013 № 293, (далі - ДСТУ Б Д.1.1-1:2013).

Цей стандарт носить обов'язковий характер при визначенні вартості будівництва об'єктів, що споруджуються за рахунок бюджетних коштів, коштів державних і комунальних підприємств, установ та організацій, а також кредитів, наданих під державні гарантії (п. 1.2. ДСТУ Б Д.1.1-1:2013).

Отже, підрядники, які отримують оплату з названих джерел, зобов'язані оформляти акт приймання виконаних робіт встановленої форми. Відповідно при отриманні оплати з інших джерел підрядник має право приймання-передачу виконаних робіт оформити відповідним актом, зміст якого повинен відповідати вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції

Дослідивши спірний акт № 15 за листопад 2017 року, судом встановлено, що він містить всі обов'язкові реквізити первинного документа.

Крім того, судом враховано, що в рамках Договору № 0908 від 09.08.2017 відповідачем підписувались акти виконаних робіт №№ 1-10, складені за формою аналогічною формі акту №15, копії яких містяться в матеріалах справи.

Суд зауважує, що відповідність (невідповідність) форми акта виконаних робіт умовам договору, за відсутності мотивованих заперечень замовника, не є підставою для звільнення замовника від обов'язку розрахуватися з підрядником за їх виконання.

Стосовно доводів відповідача щодо відсутності посилань в акті № 15 на етап виконаних робіт, суд звертає увагу, що у розділі акта «Найменування робіт» зазначено - Розділ 5. «Земляні роботи», аналогічний тому, який погоджено сторонами в Додатку № 1 до Договору «Договірна ціна». За змістом акта вбачається, що підрядником виконано роботи наступні роботи: 5.1 «Розроблення грунту котлован прибудови», 5.2 «Доробка вручну», 5.3 «Переміщення грунту в межах будівельного майданчика», 5.6 «Зворотня засипка грунтом з ущільненням». Наведені види робіт повністю відповідають етапам, обумовленим сторонами в Розділі 5. «Земляні роботи» Додатку № 1 до Договору «Договірна ціна».

Таким чином, посилання відповідача на відсутність у спірному акті посилань на етапи робіт є безпідставними.

Також відповідач наголошував щодо відсутності в нього заборгованості за спірним актом, оскільки відповідачем сплачено за Договором на користь позивача суму в розмірі 1 139 133,01 грн., що підтверджується наданими до матеріалів справи копіями платіжних доручень.

Суд також відхиляє дані твердження відповідача, з огляду на те, що матеріали справи не містять доказів оплати виконаних робіт саме за актом № 15 за листопад 2017 року.

З поданих відповідачем до матеріалів справи платіжних доручень не вбачається оплата з призначенням платежу за вказаним актом.

Відповідно до п. 1.19 та п. 3.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків. Відповідальність за відповідність інформації, зазначеної в платіжному дорученні, суті операції, за якою здійснюється переказ, несе платник.

Згідно з Додатком № 1 «Договірна ціна» до Договору, всього за Договором договірна ціна складає 2 833 751,17 грн.

Умовами Договору, передбачено, що попередню оплату в розмірі 40% від суми договірної ціни замовник здійснює протягом 3 днів з дати укладення даного договору (пункт10.2.1.).

Протягом 3 днів після підписання кожного акту виконаних робіт замовник оплачує підряднику проміжні оплати в розмірі 60% від суми такого акту (пункт 10.2.2. Договору);

Так, до початку виконання робіт замовник мав сплатити за Договором аванс в сумі 1 133 500,46грн. (40% від ціни договору 2 833 751,17 грн.). Факт оплати відповідачем авансу сторонами не заперечено.

Загальна вартість виконаних робіт по акту № 15 за листопад 2017 року становить 90 470,00 грн., а відтак, 60% від цієї суми становить 54 282,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 54 282,00 грн. заборгованості є обґрунтованою, документально підтвердженою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ВМ ГРУПП» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Жовтнева, буд. 43, кв. 12, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «МСБУД» (03115, м. Київ, вул. Святошинська, буд. 34А, ) 54 282 (п'ятдесят чотири тисячі двісті вісімдесят дві) грн. 00 коп. заборгованості та 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 22.06.2018.

Суддя О.В. Щоткін