ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2018 р.Справа № 922/2988/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Харків
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Харків
про стягнення 16140,00 грн. орендної плати та повернення майна
за участю представників:

позивача - ОСОБА_3, за договором № 28/08 від 28.08.2017 року про надання правової допомоги;

відповідача - ОСОБА_4, за договором про надання правової допомоги № 191/17/1 від 10.07.2017 року;

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди обладнання № 20/04 від 20.04.2017 року в розмірі 16140,00 грн. та повернення орендованого обладнання, а також витрат зі сплати судового збору в розмірі 5 520, 00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.11.2017 року провадження по справі 922/2988/17 зупинено, а матеріали справи направлені до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_5 для проведення у справі судової почеркознавчої експертизи.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 21.05.2018 року від Харківського НДІ СЕ ім. Засл. проф. ОСОБА_5 надійшов висновок судово-почеркознавчої експертизи № 24349/9030 від 05.04.2018 року разом із матеріалами справи № 922/2988/17.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.05.2018 року провадження у справі було поновлено та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 30.05.2018 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 30.05.2018 року представник позивача надав клопотання про постановлення окремої ухвали (вх. № 15664).

Через канцелярію господарського суду Харківської області 30.05.2018 року представник позивача надав запитання судовому експерту (вх. № 15665).

В судовому засіданні 30.05.2018 року було оголошено перерву до 06.06.2018 року та викликано в судове засідання судового експерта ХНДІ ім. Засл. проф. ОСОБА_5, ОСОБА_6 для надання пояснень стосовно висновку від 05.04.2018 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 06.06.2018 року судовий експерт ХНДІ ім. Засл. проф. ОСОБА_5, ОСОБА_6 надала пояснення стосовно висновку судової почеркознавчої експертизи (вх. № 16319).

В судовому засіданні 06.06.2018 року було оголошено перерву до 12.06.2018 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 12.06.2018 року представник позивача надав письмові пояснення (вх. № 16855), в яких зазначає про те, що судовим експертом не було в повному обсязі надано відповідь на питання, які виникли у позивача після ознайомлення із висновком судової почеркознавчої експертизи. Крім того позивач вказує на те, що судовий експерт не мав права проводити судову почеркознавчу експертизу без відібрання експериментальних зразків підпису відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні 13.06.2018 року підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити та стягнути з відповідача 16140,00 грн. орендної плати та повернути машину для гарячого тиснення та висічки TYMK 720., сер. ном. № 20075, 12/2007 р.в., яка була передана останньому на підставі договору 20/04 та акту-приймання передач від 20.04.2017 року. Також позивач зазначив, що висновок експерта містить певні недоліки, у зв'язку з чим не повинен прийматись до уваги судом.

Представник відповідача в судовому засіданні 13.06.2018 року проти позовних вимог заперечував в повному обсязі, посилаючись на те, що підпис на спірному договорі оренди та актах приймання-передачі, на які посилається позивач, як на підставу укладення договору, не належить ОСОБА_2, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення з останнього заборгованості за вказаним договором та повернення майна .

Розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово представників сторін, з'ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів сторін фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в обґрунтування позову посилається на договір № 20/04 від 20.04.2017 року, укладений між ФОП ОСОБА_1 (позивач) та ФОП ОСОБА_2 (відповідач).

У відповідності до умов вищезазначеного договору позивач передає, а відповідач приймає в тимчасове платне користування індивідуально визначене майно, перелік якого визначається у Додатку № 1 "Перелік орендованого", який є невід`ємною частиною цього договору. В свою чергу відповідач зобов`язується своєчасно виплачувати орендну плату за користування майном.

Відповідно до Додатку № 1 від 20.04.2017 року "Перелік орендованого майна" до договору між сторонами було погоджено перелік майна, яке передається в оренду, а саме машина для гарячого тиснення та висічки TYMK 720., сер. ном. № 20075, 12/2007 р.в.

Відповідно до п. 3.1 договору, строк оренди починається 20 квітня 2017 року та закінчується 20 серпня 2017 року.

Відповідно до розділу 4 договору розмір орендної плати за оренду майна складає 32280,00 грн. Передплата складає 16140,00 грн. Залишок суми, а саме 16140,00 грн. сплачується до 20 червня 2017 року.

В матеріалах справи наявний акт приймання-передачі до договору № 20/04 від 20.04.2017 року про передачу в тимчасове користування машину для тиснення та висічки TYMK 720.

Як зазначає позивач, передане відповідачу в оренду обладнання належить позивачу на праві приватної власності та його вартість становить 208000,00 грн. (на підтвердження чого було надано видаткову накладну, рахунок, прибутковий касовий ордер, квитанцію до прибуткового касового ордеру).

Відповідач проти зазначених обставин заперечує та зазначає про те, що підпис на вищезазначеному договорі, додатку № 1 до договору та на акті приймання-передачі йому не належить, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача є безпідставними.

З метою встановлення належності підпису ОСОБА_2 на договорі оренди обладнання № 20/04 від 2017 року, додатку № 1 та акті приймання-передачі до спірного договору, судом було призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

- Чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 в договорі № 20/04 оренди обладнання від 20.04.2017 року, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2, в графі "Арендатор" у розділі "Юридичні адреси сторін" особисто тією особою, від імені якої він зазначений? ( арк.спр. 126-127);

- Чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 в акті приймання-передачі до договору № 20/04 оренди обладнання від 20.04.2017 року в графі "Арендатор" у розділі "Юридичні адреси сторін" особисто тією особою, від імені якої він зазначений? (а.с. 128);

- Чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 в додатку 1 переліку орендованого майна до договору № 20/04 оренди обладнання від 20.04.2017 року в графі "Арендатор" у розділі "Юридичні адреси сторін" особисто тією особою, від імені якої він зазначений? ( арк. спр. 129).

21.05.2018 року на адресу господарського суду Харківської області надійшов висновок судово-почеркознавчої експертизи № 24349/9030 від 23.04.2018 року в якому зазначено, що в договорі 20/04 оренди обладнання від 20.04.2017 року, укладеному між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2, на другому аркуші документа, у розділі "Юридичні адреси сторін", в графі "Арендатор: ФЛ-П ОСОБА_7", в акті приймання-передачі до договору № 20/04 оренди обладнання від 20.04.2017 року, у розділі "Юридичні адреси сторін", в графі "Арендатор: ФЛ-П ОСОБА_7" та в переліку орендованого майна від 20.04.2017 року - додатку № 1 до договору № 20/04 оренди обладнання від 20.04.2017 року, у розділі "Юридичні адреси сторін", в графі "Арендатор: ФЛ-П ОСОБА_7" підписи виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не ОСОБА_2.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як вже було зазначено судом, позивач як на підставу своїх позовних вимог посилається на укладений між сторонами договір оренди обладнання № 20/04 від 20.04.2017 року та акті приймання-передачі до договору № 20/04 оренди обладнання від 20.04.2017 року.

Проте судової почеркознавчою експертизою було встановлено, що підпис на документах, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, виконаний не ОСОБА_2.

Щодо тверджень позивача, що вищезазначений висновок містить певні недоліки, а саме клопотання експерта про надання додаткових матеріалів не було виконано в повному обсязі: не були отримані та досліджені експериментальні зразки підпису та почерку, не в повній мірі отримані зразки почерку, не всі вільні зразки були пред`явлені та засвідчені у встановленому законом порядку, експертом безпідставно визначено умовно-вільний зразок (зразок виконаний до відкриття провадження по справі і не пов`язаний з її обставинами) та експертом не було отримано жодного зразка аналогічного досліджуваному, то суд зазначає наступне

Як вбачається з матеріалів справи, з метою необхідності надання пояснень стосовно висновку судового експерта, останнього було викликано в судове засідання для дачі пояснень.

Відповідно до наданих судовим експертом письмових пояснень, останнім було зазначено про те, що надані вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_2 у кількості не менше 15 зразків підпису та 10-15 аркушів почерку відповідно до методики дослідження підписів (реєстраційний код 1.1.12) є достатніми для проведення почеркознавчої експертизи. Крім того судовим експертом було зазначено про те, що надані відповідачем зразки підпису та почерку ОСОБА_2 містяться у документах офіційного характеру (нотаріально посвідчені документи, копії паспортів тощо) та різнохарактерних за змістом та цільовим призначенням документах, які використовувались як порівняльний матеріал. Крім того експертом зазначено, що представленого порівняльного матеріалу було достатньо для вирішення ідентифікаційних питань відповідно до методики дослідження підписів для проведення експертизи та надання категоричного висновку.

Враховуючи пояснення експерта, суд зазначає що достатність документів для проведення судової почеркознавчої експертизи визначає сам експерт, безпосередньо під час проведення експертизи.

В даному випадку підстави для відхилення висновку судового експерта чи призначення додаткової або повторної експертизи у суду відсутні.

Оскільки, по-перше, судовим експертом надано чіткі відповіді на усі питання, які були поставлені судом.

По-друге, висновок судово-почеркознавчої експертизи містить посилання на норми законодавства, які регулюють відносини щодо проведення судової почеркознавчої експертизи.

По-третє, судовий експерт був попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

Будь-яких доказів недостовірності висновку судового експерта у матеріалах справи не міститься.

Відповідно до ст. 104 ГПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Виходячи з аналізу діючої норми статті суд зазначає, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

Отже, як вбачається з матеріалів справи позивачем заявлено до стягнення борг з орендної плати та повернення майна саме на підставі договору 20/04 оренди обладнання від 20.04.2017 року, акту приймання-передачі до договору № 20/04 оренди обладнання від 20.04.2017 року та додатку № 1 до договору № 20/04 оренди обладнання від 20.04.2017 року.

Стосовно посилань позивача на акт приймання-передачі, як на підставу передачі майна відповідачу, то суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні із змінами та доповненнями (далі - Закону №996) визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст.9 Закону №996 первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Ведення зазначених документів передбачено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88.

Акт приймання виконаних робіт - документ, який фіксує закінчення будь-яких робіт та приймання їх замовником за кількістю та якістю.

Отже в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", акт приймання-передачі є первинним обліковим документом, який фіксує факт здійснення господарської операції.

Проте, як вже було зазначено судом судовою експертизою було встановлено, що підпис на відповідному акті приймання-передачі обладнання не належить ОСОБА_2

Крім того в матеріалах справи наявні докази перебування відповідача у період укладення договору (20.04.2017 року) закордоном, що підтверджується відміткою в паспорті відповідача.

Щодо наданих позивачем, в якості доказів користування спірним майном , копій прибуткових касових ордерів про перерахування грошових коштів ФОП ОСОБА_2 ФОП ОСОБА_8, то суд зазначає, що копії прибуткових касових ордерів не можуть бути достатніми доказами користування відповідачем обладнанням на підставі договору № 20/04 від 20.04.2017 року, з огляду на наступне.

Як вбачається, вищезазначені копій прибуткових касових ордерів містять лише посилання на те, що оплату прийнято від ОСОБА_2 на підставі оренди машини гарячого тиснення та висічки TYMK 720, проте як вже було зазначено судом вище, в матеріалах справи наявні докази перебування відповідача у період сплати коштів за кордоном, що підтверджується штампом у паспорті ОСОБА_2.

Стосовно письмових пояснень ОСОБА_9, на які посилається позивач в якості доказів передачі обладнання відповідачу, то суд зазначає насуне.

По-перше, ОСОБА_9 не було допитано в якості свідка у даній справі, а по-друге пояснення вказаної особи спростовуються іншими доказами, які наявні в матеріалах справи.

Інших доказів передачі у користування відповідачу обладнання саме на підставі договору № 20/04 оренди обладнання від 20.04.2017 року, позивачем не надано.

Крім того суд вважає за необхідне зазначити, що після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Як зазначено у рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 року, заява № 4909/04, що суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, та те, що висновком судового експерта було встановлено, що підпис на договорі оренди обладнання № 20/04 від 20.04.2017 року, додатку № 1 та акті-приймання передачі до зазначеного договору було виконано не ОСОБА_2, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог позивача про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 16140,00 грн. та повернення майна "машини для гарячого тиснення та висічки TYMK 720, сер. №20075,12/2007 за договором 20/04 від 20.04.2017 року, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 73, 74, 86, 104, 129, 183, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (код НОМЕР_2) про стягнення 16140,00 грн. орендної плати та повернення орендованого майна згідно договору №20/04 від 20.04.2017 року відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено 18.06.2018 р.

Суддя ОСОБА_10

922/2988/17