ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2018р. Справа № 914/706/18

За позовом: Фінансово-лізингової компанії Електрон-Лізинг-дочірнє підприємство ПрАТ Концерн-Електрон, місто Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю СТОУН ТРАНС, місто Львів

про стягнення 186 753, 63 грн

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Чорної І.Б.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2 - представники;

від відповідача: не зявився.

Розглядається справа за позовом Фінансово-лізингової компанії Електрон-Лізинг-дочірнє підприємство ПрАТ Концерн-Електрон до Товариства з обмеженою відповідальністю СТОУН ТРАНС про стягнення 186 753, 63 грн.

Ухвалою суду від 23.04.2018 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 21.05.2018.

Представник позивача у судове засідання 21.05.2018 зявився. Представник відповідача в судове засідання 21.05.2018 не зявився. Ухвала суду із інформацією про дату, час та місце розгляду справи судом була надіслана відповідачу за адресою, вказаною у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Ухвалою суду від 21.05.2018 підготовче засідання було відкладено на 11.06.2018.

Представник позивача у судове засідання 11.06.2018 зявився, через канцелярію суду подав витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача, який свідчить, що місцезнаходженням відповідача є: м. Львів, вул. вул. О. Степанівни, 47. Представник відповідача в судове засідання 11.06.2018 не зявився, поштовий конверт з ухвалою від 23.04.2018 скерований відповідачу за адресою: 79018, м. Львів, вул. Олени Степанівни, 47, повернувся на адресу суду з поштовою відміткою: За закінченням встановленого строку зберігання. Ухвалою від 11.06.2018 суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 20.06.2018.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений судом про час та місце розгляду справи судом.

Враховуючи, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для зясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 20.06.2018 проголошено вступну та резолютивну частину рішення у справі.

Позиція позивача.

Фінансово-лізингова компанія Електрон-Лізинг-дочірнє підприємство ПрАТ Концерн-Електрон (надалі позивач) звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю СТОУН ТРАНС (надалі - відповідач) про стягнення 186 753, 63 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 29 січня 2016 року між позивачем та ТОВ «РАС ЛОГІСТИК» було укладено договір оренди № 10/2016-о (надалі - договір), відповідно до якого позивач передав в оплатне користування ТОВ «РАС ЛОГІСТИК» нежитлові (офісні) приміщення загальною площею 147,6 кв.м та нежитлові (допоміжні) приміщення площею 37,75 кв.м, що знаходяться на 3-му поверсі в корпусі № 3 за адресою: м. Львів, вул. О. Степанівни, 45 (надалі - приміщення).

01 лютого 2016 р. позивачем передано приміщення ТОВ «ТЕК «РАС ЛОГІСТИК» у користування згідно з актом передачі-приймання.

Додатковою угодою від 31.01.2017 № 1/10/2016-0 термін дії договору оренди продовжено до 31 січня 2018 р.

29 вересня 2017 року між позивачем, ТОВ «ТЕК «РАС ЛОГІСТИК» та відповідачем було укладено додаткову угоду № 4/10/2016-о, якою передбачено, що з 01 жовтня 2017 р. всі права та обовязки згідно з договором оренди № 10/2016-о від 29.01.2016 перейшли від ТОВ «ТЕК «РАС ЛОГІСТИК» до Товариства з обмеженою відповідальністю СТОУН ТРАНС.

Позивач зазначає, що відповідач в порушення умов договору, належним чином не виконував його умови в частині сплати орендних платежів.

З метою досудового врегулювання спору, 28 лютого 2018 р. позивачем було направлено лист № 069-02/42, згідно з яким відповідача було повідомлено про існуючу заборгованість, яка становила 71 220, 09 грн та з вимогою її погасити, а також з вимогою повернути нежитлове приміщення у звязку з закінченням терміну дії договору оренди. 14 березня 2018 року відповідач частково погасив заборгованість у розмір 10 000, 00 грн.

Станом на момент звернення з позовом до суду, заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати орендних платежів становить 61 220, 09 грн у т.ч. ПДВ.

Крім того, позивачем нараховано відповідачу 3% річних у розмірі 578, 15 грн, пеню у розмірі 6 125, 10 грн, а також неустойку за невчасне повернення приміщення у розмірі 118 830, 29 грн.

Позиція відповідача.

Відповідач письмових пояснень чи заперечень на позов до суду не подав, доказів сплати заборгованості не представив.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши позицію представників позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити виходячи із таких мотивів.

Як визначено у ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Статтею 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Як встановлено судом, 29 січня 2016 року між позивачем та ТОВ «РАС ЛОГІСТИК» було укладено договір оренди № 10/2016-о, відповідно до якого позивач передав в оплатне користування ТОВ «РАС ЛОГІСТИК» нежитлові (офісні) приміщення загальною площею 147,6 кв.м та нежитлові (допоміжні) приміщення площею 37,75 кв.м, що знаходяться на 3-му поверсі в корпусі № 3 за адресою: м. Львів, вул. О. Степанівни, 45.

01 лютого 2016 р. ТОВ «ТЕК «РАС ЛОГІСТИК» передано приміщення у

користування згідно з актом передачі-приймання.

Договір набуває чинності з 01 лютого 2016 року та діє до 31 січня 2017 року (п. 6.1. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору, орендна плата на момент підписання цього договору становить 100,45 грн, у т.ч. ПДВ за один квадратний метр приміщення та 50, 23 грн, у т.ч. ПДВ, за один квадратний метр допоміжного приміщення. Загальний місячний розмір орендної плати на момент підписання договору становив 16 722,60 грн, у т.ч. ПДВ. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на офіційно визначений індекс інфляції наростаючим підсумком протягом дії договору. У період з листопада по березень включно "орендар" зобовязується додатково сплачувати "орендодавцю" орендну плату у розмірі 22,05 грн, у т.ч. ПДВ в місяць за один квадратний метр приміщення.

Додатковою угодою від 01.03.2017 № 2/10/2016-о сторони договору змінили пункт 2.1. договору та виклали його у такій редакції: « з 01.03.2017 протягом подальшої дії договору орендна плата в місяць становить 126 09 грн, у т. ч. ПДВ за один квадратний метр нежитлового приміщення та 69,55 грн у т.ч. ПДВ за один квадратний метр допоміжного приміщення».

Таким чином, з 01.03.2017 та протягом подальшої дії договору, загальний місячний розмір орендної плати становив 21 236, 39 грн, у т.ч. ПДВ.

Додатковою угодою від 31.01.2017 № 1/10/2016-0 термін дії договору оренди продовжено до 31 січня 2018 р.

29 вересня 2017 року між позивачем, ТОВ «ТЕК «РАС ЛОГІСТИК» та відповідачем було укладено додаткову угоду № 4/10/2016-о, якою передбачено, що з 01 жовтня 2017 року всі права та обовязки згідно з договором оренди № 10/2016-о від 29.01.2016 перейшли від ТОВ «ТЕК «РАС ЛОГІСТИК» до відповідача.

Відповідач в порушення умов договору, належним чином не виконував його умови в частині сплати орендних платежів.

З метою досудового врегулювання спору, 28 лютого 2018 р. позивачем було направлено лист № 069-02/42, згідно з яким відповідача було повідомлено про існуючу заборгованість, яка становила 71 220, 09 грн та з вимогою її погасити, а також з вимогою повернути нежитлове приміщення у звязку з закінченням терміну дії договору оренди. 14 березня 2018 року відповідач частково погасив заборгованість у розмір 10 000, 00 грн, майно не повернув.

Станом на момент звернення з позовом до суду, заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати орендних платежів за період з 10.10.2017 до моменту закінчення дії договору, становить 61 220, 09 грн, у т.ч. ПДВ.

У відповідності із ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктами 1, 3 частини 1 статті 129 Конституції України одними з основних засад судочинства визначені рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ст. 2 ГПК України, принципами господарського судочинства, є зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, розумність строків розгляду справи. За умовами ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. З огляду на вищевикладене, господарським судом були створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

Відповідачем позовні вимоги не спростовано, доказів належного виконання зобовязання щодо повної сплати заборгованості зі сплати орендної плати за договором до суду не подано.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача 61 220, 09 грн основної заборгованості за договором є обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, правовими наслідками порушення зобов'язання є зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Приписами ст. 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 4.6. договору, у випадку затримання орендного платежу "орендар" виплачує "орендодавцю" пеню з простроченої суми у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в момент прострочення платежу, за кожен день прострочення.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, вважає нараховану відповідачу пеню в розмірі 6 125, 10 грн обгрунтованою, а позовну вимогу в частині її стягнення такою, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Суд, перевіривши поданий позивачем розрахунок 3% річних, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановив, що їх нарахування проведено правильно, а отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 578, 15 грн слід задовольнити.

Відповідно до ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу або у стані який було обумовлено договором. Частиною 2 ст. 785 ЦК України визначено, якщо наймач не виконує обовязку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Пунктом 4.3. договору передбачено, що після припинення дії цього договору "орендар" позбавляється права користування одержаним за цим договором приміщенням. У разі припинення дії цього договору "орендар" зобов'язується у 10-денний термін передати "орендодавцю" всю одержану від нього технічну та іншу документацію.

Судом встановлено що термін договору, укладеного між позивачем та відповідачем закінчився 31.01.2018, тому відповідач був зобов'язаний повернути орендовані приміщення орендодавцю за актом приймання-передавання у термін, визначений договором, а саме до 10.02.2018.

Як вбачається із розрахунку проведеного позивачем, останній нараховує відповідачу неустойку у розмірі визначеному ст. 785 ЦК України за період з 11.02.2018 -15.04.2018.

Суд, перевіривши поданий позивачем розрахунок неустойки, встановив, що її нарахування проведено правильно, а отже, позовна вимога про стягнення з відповідача неустойки за неповернення орендованого майна у розмірі 118 830, 29 грн підлягає до задоволення.

Судовий збір покладається на відповідача повністю в порядку передбаченому ст. 129 ГПУ України, оскільки, спір виник з його вини.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ухвалив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СТОУН ТРАНС» (79018, м. Львів, вул. О. Степанівни, 47, ) на користь Фінансово-лізингової компанії Електрон-Лізинг-дочірнє підприємство ПрАТ Концерн-Електрон (79018, м. Львів, вул. Стороженка, 12, ) суму в розмірі 189 554, 93 грн, з яких:

- 61 220, 09 грн основної заборгованості;

- 578, 15 грн 3 % річних;

- 6 125, 10 грн пені;

- 118 830, 29 грн неустойки;

- 2 801, 30 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 22.06.2018.

Суддя Манюк П.Т.