ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2018р. справа № 908/3327/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів: при секретарі судового засідання:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

за участю представників сторін:
від позивача (за первісним позовом): ОСОБА_5 (довіреність № 11/А/Б від 04.06.2018р.);
від відповідача (за первісним позовом): не зявився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство «ШИРОКЕ» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції НААН України», с. Широке, Запорізька область
на рішення Господарського суду Запорізької області
ухвалене28.02.2018р. у м. Запоріжжі о 14:30 год. (повний текст рішення складено та підписано 12.03.2018р.)
по справі№ 908/3327/16 (суддя Корсун В. Л.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Седна-Агро», м. Монастирище, Черкаська область
доДержавного підприємства «Дослідне господарство «ШИРОКЕ» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції НААН України», с. Широке, Запорізька область
про за зустрічним позовом до простягнення 946 295,97 грн Державного підприємства «Дослідне господарство «ШИРОКЕ» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції НААН України», с. Широке, Запорізька область Товариства з обмеженою відповідальністю «Седна-Агро», м. Монастирище, Черкаська область визнання укладеною додаткової угоди № 1 від 12.10.16р. до договору поставки ЗЗР в кредит 2016 № 005-ЩВ від 26.02.2016р.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Седна-Агро», м. Монастирище, Черкаська область (далі «ТОВ «Седна-Агро»», «Позивач за первісним позовом») звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Державного підприємства «Дослідне господарство «ІЗВЄСТІЯ» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції НААН України», с. Широке, Запорізька область (далі «ДП «ДГ «ІЗВЄСТІЯ» ДДСДС НААН»», «Відповідач за первісним») за договором поставки ЗЗР в кредит 2016 № 005-ЩВ від 26.02.2016р. суми пені в розмірі 42 938,48 грн., суми штрафу в розмірі 789 015,40 грн., суми 35% річних у розмірі 51 220,86 грн, суми інфляційного збільшення заборгованості в розмірі 63 121,23 грн.

Позовні вимоги заявлено на підставі ст. ст. 526, 530, 536, ч. 1 ст. 549, 611, 612, 625, 692, 694 Цивільного кодексу України, ст. ст. 174, 193, 232 Господарського кодексу України та порушенні ДП «ДГ «ІЗВЄСТІЯ» ДДСДС НААН» виконання своїх грошових зобовязань за договором поставки ЗЗР в кредит 2016 № 005-ЩВ від 26.02.2016р. в частині здійснення своєчасного розрахунку за товар з позивачем.

ДП «ДГ «ІЗВЄСТІЯ» ДДСДС НААН» (далі «Позивач за зустрічним позовом»), у свою чергу, звернулося до Господарського суду Запорізької області із зустрічною позовною заявою до ТОВ «Седна-Агро» (далі «Відповідач за зустрічним позовом») із вимогою визнати укладеною Додаткову угоду № 1 від 12.10.2016р. до договору поставки ЗЗР в кредит 2016 № 005-ЩВ від 26.02.2016р..

В обґрунтування зустрічного позову ДП «ДГ «ІЗВЄСТІЯ» ДДСДС НААН» посилається на те, що 19.10.2016р. державним підприємством направлено на адресу ТОВ «Седна-Агро» лист від 12.10.2016р. № 376 з Додатковою угодою № 1 до договору поставки ЗЗР в кредит 2016 № 005-ЩВ від 26.02.2016р., якою пропонувалося внести зміни в п. 4.1 договору щодо обов'язку покупця здійснити оплату за товар у строк (термін) не пізніше 31.12.2016р.. Вказаний лист з пропозицією отримано відповідачем за зустрічним позовом 22.10.2016р., проте відповіді у передбачений законом строк позивач за зустрічним позовом не отримав, у звязку з чим, ДП «ДГ «ІЗВЄСТІЯ» ДДСДС НААН» вважає, що сторони за договором дійшли згоди щодо укладення додаткової угоди.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем за первісним позовом було змінено назву підприємства. Так, відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 21.02.17 № НОМЕР_1 (т.2, арк. с. 33-42), повне найменування юридичної особи за кодом є: Державне підприємство «Дослідне господарство «ШИРОКЕ» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції НААН України» (далі - «ДП «ДГ «ШИРОКЕ» ДДСДС НААН»), місцезнаходження: 72250, Запорізька область, Веселівський район, с. Широке, вул. Центральна, 1.

Рішенням Господарського суду від 27.02.2017р. по справі № 908/3327/16 позовні вимоги ТОВ «Седна-Агро» задоволено частково. Стягнуто з ДП «ДГ «ШИРОКЕ» ДДСДС НААН» на користь ТОВ «Седна-Агро» 42 938,48 грн пені, 51 220,86 грн 35 % річних, 63 121,23 грн втрати від інфляції, 4 491,52 грн 35 % штрафу, 2 426,58 грн судового збору та 19 000,00 грн витрат на оплату послуг адвоката. В іншій частині позовних вимог за первісним позовом та в задоволенні зустрічного позову - відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 24.07.2017р. рішення Господарського суду Запорізької області від 27.02.2017р. по справі № 908/3327/16 в частині стягнення 35 % штрафу і судового збору змінено. Викладено абз. 1 резолютивної частини рішення місцевого суду в наступній редакції: …«…Стягнути з ДП «ДГ «ШИРОКЕ» ДДСДС НААН» на користь ТОВ «Седна-Агро» пеню у розмірі 42 938 грн, 35% річних у розмірі 51 220,86 грн, втрати від інфляції у розмірі 63 121,23 грн, 35% штрафу у розмірі 789 015,40 грн, судовий збір у розмірі 14 194,44 грн, витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 19 000,00 грн.». Абзац третій резолютивної частини рішення Господарського суду Запорізької області від 27.02.2017р. виключено. В іншій частині рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.10.2017р. рішення Господарського суду Запорізької області від 27.02.2017р. та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 24.07.2017р. по справі № 908/3327/16 скасовано, справу № 908/3327/16 направлено на новий розгляд.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 28.02.2018р. по справі № 908/3327/16 первісний позов задоволено частково. Стягнуто з ДП «ДГ «ШИРОКЕ» ДДСДС НААН» на користь ТОВ «Седна-Агро» 42 398,77 грн пені, 394 507,70 грн. 35 % штрафу, 50 550,67 грн 35 % річних, 63 121,23 грн індексу інфляції, 14 175,99 грн судового збору за подання позовної заяви, 17 373,88 грн за подання апеляційної скарги та 18 975,30 грн витрат на оплату правничої допомоги. В іншій частині первісного позову та у задоволені зустрічного позову - відмовлено.

Не погодившись з ухваленим судом першої інстанції рішенням, до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Державне підприємство «Дослідне господарство «ШИРОКЕ» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції НААН України» (далі «Скаржник, Апелянт»), в якій останній просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 28.02.2018р. по справі № 908/3327/16 в частині стягнення з відповідача за первісним позовом на користь ТОВ «Седна-Агро» 42 398,77 грн пені, 394 507,70 грн. 35 % штрафу, 50 550,67 грн 35 % річних, 63 121,23 грн індексу інфляції, 14 175,99 грн судового збору за подання позовної заяви, 17 373,88 грн за подання апеляційної скарги та 18 975,30 грн витрат на оплату правничої допомоги, в іншій частині рішення суду за первісним позовом залишити без змін. Окрім того, скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 28.02.2018р. по справі № 908/3327/16 в частині відмови ДП «ДГ «ШИРОКЕ» ДДСДС НААН» у задоволенні зустрічної позовної заяви та ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити ТОВ «Седна-Агро» у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічні позовні вимоги ДП «ДГ «ШИРОКЕ» ДДСДС НААН» у повному обсязі.

Заявник апеляційної скарги вважає, що рішення Господарського суду Запорізької області у цій справі не можна вважати законним та обґрунтованим, оскільки останнє ґрунтується на помилкових висновках суду і є таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В основу заперечень скаржника, покладено твердження про те, що відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, штраф і пеня є одним видом цивільно правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення (виконання грошового зобовязання з пропуском, встановленого договором, строку) свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України.

Скаржник також зазначає, що судом першої інстанції не було вирішено питання щодо можливості внесення змін до існуючого договору поставки та наявності чи відсутності правових підстав для укладення додаткової угоди за зустрічною позовною вимогою.

Окрім того апелянт зазначає, що суд першої інстанції фактично не надав належної оцінки поясненням представника відповідача за первісним позовом та, наявним в матеріалах справи, письмовим доказам, що призвело до ухвалення незаконного рішення по справі.

Колегія суддів зазначає, що Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом ГПК України), Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 року №2147-19 були внесені зміни та викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, п. 9 Перехідних положень якого передбачає, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За таких обставин, зазначена справа розглядається апеляційним судом за правилами, викладеними у Господарському процесуальному кодексі України, в редакції, яка набула чинності 15.12.2017р..

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 17.04.2018р. по цій справі було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Дослідне господарство «ШИРОКЕ» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції НААН України» та зобовязано позивача за первісним позовом, в строк до 03.05.2018р. включно надати суду відзив на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копії та доданих до нього документів іншій стороні у справі.

02.05.2018р. Донецький апеляційний господарський суд, (в межах встановленого судом строку) отримав від ТОВ «Седна-Агро» відзив на апеляційну скаргу ДП «ДГ «ШИРОКЕ» ДДСДС НААН», в якому позивач за первісним позовом просить суд апеляційної інстанції залишити без змін рішення Господарського Господарського суду Запорізької області від 28.02.2018р. по справі № 908/3327/16, апеляційну скаргу ДП «ДГ «ШИРОКЕ» ДДСДС НААН» без задоволення. Зокрема позивач за первісним позовом зазначає, що господарським судом першої інстанції правильно застосовано норми діючого законодавства до спірних правовідносин, тоді як відповідачем за первісним позовом, в свою чергу, в апеляційній скарзі не спростовано та не доведено належними доказами порушення місцевим судом норм матеріального права.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 14.05.2018р. по справі № 908/3327/16 апеляційну скаргу ДП «ДГ «ШИРОКЕ» ДДСДС НААН» було призначено до розгляду на 12.06.2018р..

04.06.2018р. на адресу апеляційного суду від ТОВ «Седна-Агро» надійшло клопотання про призначення судового засідання в режимі відеоконференції.

Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за пять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи (ч. 2 ст. 197 Господарського процесуального кодексу України).

Справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута тим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 13 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи те, що призначення справи до розгляду в режимі відеоконференцзвязку є правом, а не обовязком суду та те, що станом на дату розгляду означеного клопотання 08.06.2018р., суддя учасники судової колегії з розгляду справи № 908/3327/16 ОСОБА_3, перебувала у відрядженні, клопотання позивача за первісним позовом залишається без задоволення.

12.06.2018р. у судове засідання зявився повноважний представник ТОВ «Седна-Агро», проти задоволення апеляційної скарги заперечував, підтримав вимоги відзиву на апеляційну скаргу відповідача за первісним позовом з викладених у ньому мотивів.

Представник ДП «ДГ «ШИРОКЕ» ДДСДС НААН» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду апеляційної скарги відповідач за первісним позовом був повідомлені належним чином.

Враховуючи те, що явка представників сторін (учасників судового процесу) судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду рішення місцевого господарського суду, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки спірного судового акту в апеляційному порядку за відсутності представника ДП «ДГ «ШИРОКЕ» ДДСДС НААН».

Відповідно до ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, дискреційні повноваження суду апеляційної інстанції щодо обсягів перегляду справ обмежуються доводами та вимогами апеляційної скарги. Виключення з цього правила можливе лише у разі, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України).

Заслухавши суддю доповідача по справі, присутнього у судовому засіданні представника ТОВ «Седна-Агро», дослідивши обставини справи, апеляційну скаргу, відзив на останню, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського суду ухваленим з дотриманням норм чинного законодавства, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 26.02.2016р. Товариством з обмеженою відповідальністю Седна-Агро (Постачальник) та Державним підприємством Дослідне господарство ІЗВЄСТІЯ Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції національної академії аграрних наук України (Покупець) укладено договір поставки ЗЗР в кредит № 005-ЩВ, за умовами п. 1.1., п. 1.2. якого, Постачальник зобов'язався продати та поставити Покупцеві засоби захисту рослин (далі товар), а покупець зобов'язався приймати зазначений товар і оплачувати його вартість згідно встановленого цим договором порядку; поставка товару здійснюється за рахунок Постачальника згідно замовлень Покупця, за умови наявності товару на складі Постачальника. Замовлення можуть подаватися Покупцем шляхом надіслання Постачальнику відповідних повідомлень телефонним звязком, електронною поштою, факсом або поштою; асортимент, номенклатура, кількість, ціна, строки оплати та характеристики товару визначаються сторонами на підставі замовлення покупця та виходячи з наявності товару на складі Постачальника й вказуються у відповідній Специфікації (по тексту Специфікація/Специфікаціях) та видаткових накладних, які складають невід'ємну частину цього Договору.

За умовами п.п. 2.2.1 п. 2.1. договору, Постачальник зобовязався оплатити товар в строки та на умовах, передбачених договором та/або Специфікаціями (додатковими угодами, якщо вони були укладені) до нього шляхом перерахування коштів на рахунок Продавця на рахунок Постачальника.

У відповідності із пунктами 3.1., 3.4. договору, ціна товару та/або його окремої партії визначається та вказується в Специфікаціях до цього договору та/або видаткових накладних на дату їх складання, що є його невід'ємними частинами; сторони встановлюють та вказують ціну товару (та/або кожної партії товару) у національній валюті України - гривні, а також визначають її грошовий еквівалент в іноземній валюті, доларах США та/або Євро, про що зазначають в Специфікаціях; загальна сума Договору становить суму вартості замовленого і поставленого товару за даним Договором згідно укладених сторонами Специфікацій та/або видаткових накладних на товар в період дії цього Договору.

Пунктами 4.1. - 4.3 договору визначено, що Покупець зобов'язується здійснити оплату за товар у строки (терміни), встановлені в Специфікаціях до цього Договору; товар оплачується Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок Постачальника в національній валюті - гривні, згідно цін вказаних у Специфікаціях до Договору, скоригованих у порядку, визначеному п. 3.2 цього договору та є грошовими зобов'язанням Покупця перед Постачальником з оплати товару; при перерахуванні коштів на банківський рахунок Постачальника, Покупець зобовязується вказувати в призначенні платежу, номер та дату укладення цього договору. У разі відсутності таких реквізитів постачальник самостійно визначає порядок та напрями зарахування отриманих сум в погашення існуючих зобовязань Покупця. Оплата вважається проведеною після зарахування коштів на рахунок постачальника; всі рахунки та/або видаткові накладні, Специфікації до цього договору, що виписані в період дії договору, є його невід'ємною частиною.

Розділом 7 договору передбачена відповідальність сторін за договором. Зокрема, пунктами 7.3., 7.5., 7.6. договору визначено, що у разі прострочення строків (термінів) оплати товару, визначених у п. 4.1 договору та Специфікаціях, Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період нарахування пені, від суми заборгованості за кожен день прострочки і до повного виконання стороною своїх зобов'язань та припиняється в день виконання винною стороною зобов'язань за Договором, забезпечених санкцією; в разі порушення Покупцем строків оплати за товар (його партію), встановлених договором та/або Специфікаціями, Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 35 % від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання; крім того, відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України за порушення грошового зобов'язання Покупець зобов'язується сплатити Постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки та 35 % річних від простроченої (неоплаченої) суми.

Згідно із п. 10.1 договору, цей договір вважається укладеним з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін і діє до 31 грудня 2016р. включно, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобовязань за цим договором.

Як свідчать матеріали цієї справи, на виконання умов наведеного вище договору поставки сторонами були укладені Специфікації на загальну суму 3 179 480,74 грн, а саме: № 1 від 26.02.16 на суму 1 612 000,88 грн, № 2 від 03.03.16 на суму 169 421,76 грн, № 003 від 12.03.16 на суму 188 777,52 грн, № 4 від 18.03.16 на суму 64 570,08 грн, № 5 від 24.03.16 на суму 25 704,00 грн, № 006 від 06.04.16 на суму 1 086 624,50 грн, № 7 від 15.04.16 на суму 32 382,00 грн. За умовами вказаних Специфікацій, строк оплати вартості товару Покупцем встановлено до 12.10.2016р..

В період з 09.03.2016р. по 18.04.2016р. відповідач за первісним позовом, в особі уповноваженого представника, прийняв від ТОВ «Седна-Агро» товар погоджений в зазначених вище Специфікаціях на загальну суму 3 179 480,74 грн, що підтверджується видатковими накладними: від 09.03.16 №№ 544, 548; від 18.03.16 № 911; від 29.03.16 №№ 1218, 1226, 1219; від 12.04.16 №№ 2024, 2021, 2022, 2023; від 15.04.16 № 2207; від 18.04.16 № 2235, які засвідчені підписами уповноважених представників сторін та печатками покупця і постачальника; довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей та товарно-транспортними накладними.

Згідно із банківською випискою по рахунку ТОВ «Седна-Агро» з 30.06.2016р. по 14.11.2016р., відповідач за первісним позовом до 12.10.2016р. сплатив на рахунок ТОВ «Седна-Агро» за товар поставлений по специфікаціям №№ 1-7 до договору від 26.02.2016р. № 005-ЩВ кошти в загальній сумі 925 151,00 грн. У звязку із чим, станом на 12.10.2016р. за ДП «ДГ «ІЗВЄСТІЯ» ДДСДС НААН» виникла заборгованість по оплаті отриманого від позивача за первісним позовом товару в розмірі 2 254 329,74 грн.

Листом від 12.10.16 вих. № 576 відповідач за первісним позовом звернувся до ТОВ «Седна-Агро» із проханням розглянути питання щодо відстрочення виниклої заборгованості на строк до 31.12.2016р. та запропонував укласти додаткову угоду від 12.10.2016р. № 1 до договору поставки ЗЗР в кредит 2016 № 005-ЩВ від 26.02.2016р., проект якої додано до листа та за змістом якої (додаткової угоди) п. 4.1. договору поставки викладено в наступній редакції: «Покупець зобовязується здійснити оплату за Товар у строк (термін) не пізніше 31 грудня 2016 року»); а також просив, у звязку із скрутним фінансовим становищем не застосовувати до державного підприємства штрафні санкції передбачені умовами договору.

Листом від 19.10.2016р. № 19/10 ТОВ «Седна-Агро» у відповідь на зазначений вище лист ДП «ДГ «ІЗВЄСТІЯ» ДДСДС НААН» повідомило, що не погоджується на продовження термінів розрахунків по договору від 26.02.2016р. № 005-ЩВ, відмовляє в укладенні додаткової угоди щодо продовження термінів погашення заборгованості, крім того, вимагає сплатити прострочену суму зобовязання.

Остаточний розрахунок з ТОВ «Седна-Агро» по Специфікаціях №№1-7 до договору поставки ЗЗР в кредит № 005-ЩВ від 26.02.2016р. відповідач за первісним позовом здійснив 14.11.2016р., тобто із порушенням умов договору щодо строків виконання основного грошового зобовязання.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи та наявним у останній матеріалам, суд першої інстанції дійшов висновку про часткову обґрунтованість первісного позову та недоведеністю вимог зустрічного позову.

Донецький апеляційний господарський суд, дослідивши правову природу спірних правовідносин з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, надаючи оцінку всім обставинам справи, оцінивши надані сторонами на підтвердження їх вимог докази, погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно приписів ст.ст. 6, 627, 628, 638 Цивільного кодексу України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що між сторонами був укладений договір поставки, який регулюється нормами § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно із ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

В силу вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Отже, отримавши товар та вчасно не сплативши його вартість, покупець порушив вимоги договору та вимоги ст. 692 ЦК України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п.1 ст. 612 ЦК України).

Згідно з статтею 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Що ж до тверджень скаржника про те, що одночасне стягнення штрафу та пені не відповідає положенням статті 61 Конституції України, то судом апеляційної інстанції зазначено, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно із статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України є видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27.04.2012 у справі № 3-24гс12, постанові Верховного Суду від 21.05.2018 по справі № 911/1967/17.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши за допомогою інформаційно правової системи: «ЛІГА:ЗАКОН», враховуючи рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р, розрахунок заявлених до стягнення позивачем показників пені, річних, штрафу та інфляційних втрат щодо строків, сум, ставок нарахувань, які проведені позивачем з урахуванням заборгованості, погоджується з розрахунком суду першої інстанції та визнає його арифметично вірним.

Посилання скаржника на те, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки усім поясненням представника відповідача за первісним позовом та, наявним в матеріалах справи, письмовим доказам відхиляються судовою колегією, оскільки більшість аргументів позивача за зустрічним позовом (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття оскаржуваного рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про відмову у задоволені позову ДП «ДГ «ШИРОКЕ» ДДСДС НААН».

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29).

З приводу внесення змін до існуючого договору поставки та наявності чи відсутності правових підстав для укладення додаткової угоди за зустрічною позовною вимогою, судова колегія зазначає наступне.

Предметом зустрічного позову є встановлення наявності або відсутності підстав для внесення змін до договору шляхом укладення додаткової угоди про продовження строку його дії, встановлення відповідності обраного у даному випадку позивачем способу захисту порушеного права фактичним обставинам справи.

За вимогами ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння зміна умов зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Частина 2 ст. 651 Цивільного кодексу України передбачає, що договір може бути змінено за рішенням суду на вимогу однієї сторони у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно з приписами частин 1, 2 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених ч. 4 цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Статтею 654 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Порядок зміни та розірвання господарських договорів врегульований ст. 188 ГК України згідно якої сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Судова колегія апеляційного суду цілком погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо спростування твердження позивача за зустрічним позовом про укладення спірної додаткової угоди, та про досягнення згоди з ТОВ «Седна Агро» на укладення додаткової угоди, оскільки в матеріалах справи містяться докази (лист ТОВ Седна-Агро від 19.10.16 № 19/10), яким у строк визначений ст. 188 ГК України висловило незгоду із продовженням термінів розрахунків по договору від 26.02.16 № 005-ЩВ та відмовлено в укладенні додаткової угоди; доказами його направлення на адресу позивача за зустрічною позовною заявою та доказами його отримання останнім.

Посилання позивача за зустрічним позовом на відсутність на його рахунках грошових коштів станом на час коли зобовязання за договором мало бути виконане та на скрутне фінансове становище, не свідчить про наявність чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, як підстави для внесення відповідних змін до умов договору в звязку з істотною зміною обставин.

Таким чином, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними та документально необґрунтованими. Відтак, апелянт, в порушення вимог ст.74 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу для задоволення апеляційної скарги.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність будь-яких порушень норм чинного законодавства при ухваленні місцевим господарським судом рішення Господарського суду Запорізької області від 28.02.2018р. по справі № 908/3327/16, тому посилання позивача за зустрічним позовом в апеляційній скарзі не є достатніми та винятковими для скасування рішення суду, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки повністю спростовуються матеріалами справи.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 276, 281 283 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Дослідне господарство ШИРОКЕ Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції НААН України", с. Широке, Запорізька область на рішення Господарського суду Запорізької області від 28.02.2018р. по справі № 908/3327/16 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 28.02.2018р. по справі № 908/3327/16 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду впродовж двадцяти днів з дня складання повного тексту Постанови; у порядку п. 17.5 ч. 1 розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий суддя: О. І. Склярук

Судді: О. В. Стойка

ОСОБА_3

(У судовому засіданні 12.06.2018р. оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 14.06.2018р.)