УХВАЛА

м. Київ

19.06.2018Справа № 910/11058/17

За скаргою публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

за позовом: публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК"

до: публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця"

Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач"

про внесення змін до акту

за участю відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

Суддя: Шкурдова Л.М.

Секретар с/з Гнідіна М.Ю.

Представники сторін:

від скаржника (відповідача 2) - Волинський А.В. за дов.

від позивача - Яців О.Р. за дов.

від відповідача 1 - Ковтонюк Ю.А. за дов.

від відділу примусового виконання рішень - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідачів 1 та 2 внести зміни до заключного передавального акту від 01.12.2015р. шляхом включення до заключного передавального акту існуючих перед позивачем зобов'язань відповідача 1 згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2012р. у справі №34/16 на суму 49 058 287,30 грн. боргу та 42 738,84 грн. судового збору.

Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Шкурдова Л.М.) від 19.09.2017р. у справі №910/11058/17 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2017р. рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2017р. у справі №910/11058/17 скасовано. Прийнято нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" задоволено повністю.

13.12.2017р. на виконання вказаного судового рішення Господарським судом міста Києва видано відповідні накази.

Постановою Верховного суду від 14.03.2018р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2017р. у справі №910/11058/17 залишено без змін.

18.05.2018 року через відділ діловодства суд від публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшла скарга на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 19.04.2018 року про відкриття виконавчого провадження № 56224123 з виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/11058/17 від 13.12.2017 року.

Подана скарга мотивована тим, що на думку скаржника, органом виконання судових рішень, неправомірно в порушення приписів Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012р. та зареєстрованої за № 489/20802 від 02.04.2012р. відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу суду від 13.12.2017р. у даній справі, оскільки, на думку скаржника, виконавчий документ не підвідомчий Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" подані заперечення на скаргу, в яких проти задоволення скарги заперечив з мотивів того, що Відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції, Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими сума зобов'язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті. При цьому ні вимогами Закону України ні вимогами Інструкції не встановлено заборони щодо виконання Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України рішень з вимогами немайнового характеру, які в свою чергу містять визначений розмір зобов'язань, які необхідно відобразити в бухгалтерському обліку за тим чи іншим боржником.

Від Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" надійшли пояснення по скарзі, в яких останнє зазначило, що, на його думку, державним виконавцем неправомірно відкритор виконавче провадження, оскільки воно не підвідомче відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, так як сума зобов'язання не становить 20 мільйонів гривень або більше та боржник не належить до кола суб'єктів, виконавчі документи щодо яких підлягають виконанню відділом примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України.

Розглянувши подану скаргу, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі с. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як, зокрема, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Вимоги до виконавчих документів встановлені у ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У відповідності до п. 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012р. та зареєстрованої за № 489/20802 від 02.04.2012р. (далі - Інструкція) органом державної виконавчої служби є, зокрема, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень.

Пунктом 4 Інструкції передбачено, що Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими:

- боржниками є Апарат Верховної Ради України, Адміністрація Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада юстиції, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи;

- сума зобов'язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову від 19.04.2018 року про відкриття виконавчого провадження № 56224123 з виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/11058/17 від 13.12.2017 року про зобов'язання відповідачів внести зміни до заключного передавального акту від 01.12.2015р. шляхом включення до заключного передавального акту існуючих перед позивачем зобов'язань відповідача 1.

З наведеного вбачається, що судовим рішенням у спорі немайнового характеру визначено розмір майнового зобов'язання скаржника, яке перевищує 20 мільйонів гривень, як вбачається з виконавчого документу.

Як було зазначено, Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими сума зобов'язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті (п. 4 Інструкції).

Наведені положення п. 4 Інструкції визначають підвідомчість рішень Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в залежності від суми зобов'язань (20 мільйонів гривень або еквівалент в іноземній валюті), при цьому зі змісту наведених положень Інструкції не вбачається, що виконавчий документ, виданий за рішенням, яке підлягає примусовому виконанню, повинен передбачати стягнення такої суми зобов'язання. Для віднесення рішення до підвідомчості Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України достатньо наявності визначеної суми зобов'язання у розмірі, що дорівнює або перевищує 20 млн. гривень, що і встановлено в постанові Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2017р. у справі №910/11058/17.

Таким чином, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з додержанням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції щодо підвідомчості рішень органам виконавчої служби.

Згідно зі ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

За приписами ч.ч.2, 3 ст.343 ГПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Скаржником не доведено суду та не надано відповідних доказів на підтвердження неправомірності прийняття оскаржуваної постанови.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що подана скарга є необґрунтованою, тому задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 342-343, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України суд,

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні скарги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.235 ГПК України та може бути оскаржена до Київського апеляційного господарського суду у строк, встановлений ст.256 ГПК.

Суддя Шкурдова Л.М.

Текст ухвали складено: 21.06.18