КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2018 р. Справа№ 910/20456/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Буравльова С.І.

Пашкіної С.А.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.,

представників сторін: не з'явились,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Служби автомобільних доріг у Луганській області

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2018 (повний текст складено 29.03.2018) по справі №910/20456/17 (суддя Удалова О.Г.)

за позовом Служби автомобільних доріг у Луганській області

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорбудтехнологія"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорбудіндустрія"

про визнання недійсним договору, -

ВСТАНОВИВ:

Служба автомобільних доріг у Луганській області звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорбудтехнологія" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорбудіндустрія" про визнання недійсним договору відступлення права вимоги № 02-03/11/2017 від 03.11.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при укладенні спірного договору відповідачі фактично замінили стягувача на стадії виконання судового рішення, незважаючи на те, що відступлення права вимоги шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачено.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.03.2018 по справі №910/20456/17 в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що Службою автомобільних доріг у Луганській області належними та допустимими доказами не доведено обставин, з настанням яких закон пов'язує визнання договору відступлення права вимоги №02-03/11/2017 від 03.11.2017 недійсним.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Служба автомобільних доріг у Луганській області звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2018 скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що предметом спірного договору є уступка новому кредитору права вимоги від боржника належного виконання рішення суду. Таким чином сторони фактично замінили стягувача на стадії виконання судового рішення, незважаючи на те, що уступка права стягувача за рішенням суду, шляхом укладання цивільно-правової угоди, чинним законодавством не передбачена. При цьому, апелянт зазначає, що спірний правочин є фіктивним та спрямований на ухилення від виконання рішення суду про стягнення заборгованості з ТОВ «Добробудтехнологія» на користь ДП «Луганськ облавтодор».

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Служби автомобільних доріг у Луганській області на рішення Господарського суду міста Києва від 22/03/2018 по справі №910/20456/17.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду 07.06.2018 розгляд справи №910/20456/17 призначено на 18.06.2018.

Розпорядженням від 14.06.2018 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв'язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. у відпустці.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2018, в зв'язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. який не є головуючим суддею у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя - Сітайло Л.Г. судді: Андрієнко В.В., Пашкіна С.А.

Розпорядженням від 15.06.2018 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв'язку з участю з 18.06.2018 судді Андрієнка В.В., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у підготовці в Національній школі суддів України.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2018, в зв'язку з участю судді Андрієнка В.В., який не є головуючим суддею, у підготовці в Національній школі суддів України, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя - Сітайло Л.Г. судді: Буравльов С.І., Пашкіна С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2018 колегією суддів, в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Луганській області на рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2018 по справі №910/20456/17до свого провадження.

В судове засідання 18.06.2018 представники сторін не з'явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов'язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

При цьому, положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов'язок суду відкласти апеляційний розгляд справи.

Статтями 269, 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів встановила наступне.

16 лютого 2015 року між Службою доріг та відповідачем-1 укладено договір на закупівлю робіт (послуг) з експлуатаційного утримання та поточного ремонту автодоріг загального користування місцевого значення Луганської області № 4 (далі - договір генпідряду).

На виконання Договору генпідряду 16.02.2015 між Товариством та дочірнім підприємством Луганський облавтодор укладено договір субпідряду № 2-16/02/2015 (далі - договір субпідряду).

Відповідно до умов Договору субпідряду відповідач-1 доручив, а Дочірнє підприємство "Луганський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" зобов'язалося у 2015 році виконати на свій ризик власними і залученими силами та засобами роботи (послуги) з експлуатаційного утримання та поточного ремонту автомобільних доріг загального користування місцевого значення в Луганській області.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 20.02.2017 по справі №913/1234/16, залишеним без змін апеляційною інстанцією, з відповідача-1 стягнуто на користь Дочірнього підприємства "Луганський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" заборгованість за виконані роботи в розмірі 2359115,00 грн та судові витрати.

05 вересня 2017 року Господарським судом Луганської області ухвалено рішення по справі №913/572/17, яким задоволено у повному обсязі позовні вимоги Товариства та стягнуто з Служби доріг суму заборгованості за договором генпідряду в розмірі 2359135,00 грн та судові витрати.

03 листопада 2017 року між Товариством та відповідачем-2 укладено договір відступлення права вимоги № 02-03/11/2017 (далі - Договір відступлення).

Пунктом 1.1. Договору відступлення передбачено, що Первісний кредитор (ТОВ "Дорбудтехнологія") відступає, а новий кредитор (ТОВ "Дорбудіндустрія") набуває право вимоги основної суми боргу, що належне першому згідно з укладеним між первісним кредитором та Службою автомобільних доріг у Луганській області договором №4 від 16.02.2015 на закупівлю робіт (послуг) з експлуатаційного утримання та поточного ремонту автодоріг загального користування місцевого значення Луганської області, а також додаткових угод до нього: № 1 від 27.03.2015, № 2 від 03.04.2015, № 3 від 30.04.2015, № 4 від 18.05.2015, № 5 від 19.06.2015, № 6 від 30.06.2015, № 7 від 31.07.2015, № 8 від 31.08.2015, № 9 від 30.09.2015, № 10 від 30.10.2015, № 11 від 27.11.2015, а також всіх змін та доповнень, актів форми КБ-2в та довідок форми КБ-3.

При цьому, пунктом 1.2. договору відступлення сторони передбачили, що заборгованість Служби доріг перед відповідачем-1, крім договору генпідряду, підтверджується рішенням господарського суду Луганської області від 05.09.2017 по справі № 913/572/17, згідно з яким стягнуто з позивача на користь Товариства 2359135,00 грн. боргу та 35386,73 грн. судового збору, а також виданим на його виконання виконавчим документом - наказом господарського суду Луганської області від 18.09.2017 по справі № 913/572/17.

14 листопада 2017 року на адресу Служби доріг надійшов лист від Нового кредитора щодо сплати суми основної заборгованості, стягнутої рішенням господарського суду Луганської області від 05.09.2017 по справі № 913/572/17 на користь ТОВ "Дорбудіндустрія".

Відповідно до ст.ст.203, 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, іншим актам цивільного законодавства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 512 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Відповідно до ст.513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов'язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів, що не позбавляє сторін права додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03.06.2015 року по справі №922/2668/14.

Твердження апелянта, що спірним Договором фактично змінено стягувача на стадії виконання судового рішення є безпідставними, оскільки, як вбачається зі змісту спірного Договору, відбулася зміна у зобов'язанні, виконання якого було порушено позивачем, що встановлено рішенням суду по справі №913/572/17, про що відповідачами зазначено у спірному Договорі, тобто фактично відбулася заміна сторони у зобов'язанні, а не стягувача у виконавчому провадженні, як на те вказує позивач.

Колегія суддів, дослідивши умови спірного Договору, прийшла до висновку, що сторони досягли всіх суттєвих умов договору про відступлення права вимоги, а саме встановили його предмет, визначили ціну, строк дії договору, а тому відповідно до вимог ст.ст.513, 514, 516, 638 Цивільного кодексу України та ст.ст.180, 181 Господарського кодексу України, він вважається укладеним.

Таким чином, відповідачі на власний розсуд, відповідно до вимог чинного законодавства уклали спірний Договір, про що також, належно повідомлено позивача, як боржника.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі щодо фіктивності спірного Договору, колегією суддів визнано безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

Як зазначає апелянт, спірний договір спрямований на ухилення від виконання рішення суду про стягнення заборгованості з ТОВ «Добробудтехнологія» на користь ДП «Луганськ облавтодор».

В той же час, апелянтом не доведено, яким чином укладання спірного договору впливає на виконання або ухилення від виконання ТОВ «Добробудтехнологія» рішення Господарського суду Луганської області від 20.02.2017 по справі №913/1234/17.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення суду ухвалено відповідно до вимог матеріального та процесуального права, а обставини, які встановлені апеляційною інстанцією не призвели до неправильного вирішення спору місцевим господарським судом, в зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Луганській області залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2018 по справі №910/20456/17 без змін.

2.Матеріали справи №910/20456/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19.06.2018.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.І. Буравльов

С.А. Пашкіна