ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2018м. ДніпроСправа № 908/687/18
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз збут", м. Запоріжжя

до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором поставки природного газу у розмірі

164 064, 66 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - Скрипченко О.О., довіреність №Др-12-0618 від 19.06.2018;

від відповідача - Анісімова О.Ю., довіреність №3 від 12.01.2018

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз збут" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором №41ABZpz468-18 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 08.11.2017 у розмірі 167 330, 65 грн., з яких: 160 427, 04 грн. - основний борг, 5 779, 74 грн. - пеня, 548, 38 грн. - 3% річних, 575, 49 грн. - інфляційні втрати, а також судовий збір у розмірі 2 509, 97 грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 02.05.2018 матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз збут" направлені за підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області.

Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 21.05.2018 матеріали позовної заяви передано на розгляд судді Суховарову А.В.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на порушення відповідачем зобов'язань за договором №41ABZpz468-18 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 08.11.2017 в частині оплати поставленого газу.

Ухвалою суду від 25.05.2018 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

19.06.2018 відповідач надав відзив на позов, за змістом якого вказує, що позивачем невірно розраховано пеню, інфляційні, 3% річних. Також, відповідач просить суд задовольнити позов на суму 160 427, 04 грн. та зменшити розмір пені на 50%.

21.08.2018 позивачем надано заяву про зменшення позовних вимог, за змістом якої позивач просить суд стягнути з відповідача суму 160 427, 04 грн. основного боргу, 575, 49 грн. інфляційних, 2 805, 80 грн. пені, 256, 33 грн. 3% річних.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 21.06.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

08.11.2017 між позивачем (постачальником) та відповідачем (споживачем) укладено договір №41ABZpz468-18 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (далі - Договір), у відповідності з умовами якого постачальник зобов'язується передати у власність споживачу у 2017 році природний газ, а споживач зобов'язується прийняти та оплати вартість газу у розмірах, строках та порядку, передбаченому Договором (п.1.1 Договору).

Сторони є суб'єктами господарювання, тому згідно до положень ст.ст. 4, 173-175 і 193 Господарського кодексу України, до прав і обов'язків сторін, що виникли на підставі зазначеного договору є господарськими зобов'язаннями, і мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін. На підставі ст. 631 ЦК України, 180 ГК України сторони дійшли згоди, що умови Договору застосовуються до відносин, що виникли з 08.11.2017. Договір діє до 31.12.17, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення. (п.11.1 Договору).

Відповідно до пункту 3.2 Договору ціна природного газу становить 8 629,50 грн. за 1000 куб.м., крім того ПДВ - 1 725,90 грн., всього з ПДВ - 10 355,40 грн.

Додатковою угодою №2 від 11.12.2017 внесено зміни до пункту 3.2 Договору, згідно якого ціна природного газу становить 8 817,50 грн. за 1000 куб.м., крім того ПДВ - 1 763,50 грн., всього з ПДВ - 10 581,00 грн.

За умовами 4.2.Договору оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку:

4.2.1. 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період.

4.2.2. у разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п'ятиденний строк після збільшення цього обсягу.

4.2.3. остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюються до 10 числа місяця наступного за місяцем постачання газу.

Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок постачальника (п.4.3 Договору)

Звірка розрахунків здійснюється сторонами протягом 10 днів з дати пред'явлення вимоги про це однієї із сторін на підставі відомостей про фактичну оплату вартості спожитого газу та актів приймання-передачі газу (п.4.7 Договору)

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На виконання умов Договору позивач в період з листопада 2017 року по лютий 2018 року поставив відповідачу природний газ на загальну суму 360 276, 97 грн., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі, підписаним та скріпленим печатками підприємств обох сторін (а.с.18-19), проте відповідач порушив зобов'язання в частині повної та своєчасної оплати поставленого природного газу, у зв'язку з чим, у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 160 427, 04 грн., що підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків за період: 01.11.2017 - 15.03.2018 від 19.03.2018 (а.с.22).

За викладених обставин, позивач звернувся з даним позовом до суду.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості, обставин, наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог, не спростував.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

На підставі п.6.2.1 Договору та положень ч.2 ст.625 ЦК України внаслідок вищевказаного прострочення виконання грошового зобов'язання, позивач нарахував відповідачу пеню за період з 11.12.2017 по 22.03.2018 на суму 2 805, 80 грн., 3% річних за той самий період на суму 256, 33 грн. та інфляційні за період з лютого 2018 року по березень 2018 року у розмірі 575, 49 грн.

Перевіривши нарахування позивача, суд визнає їх обґрунтованими, вірно розрахованими, а отже такими, що підлягають задоволенню.

З приводу клопотання відповідача стосовно зменшення розміру пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.3.17.4 постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011р. питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи викладене, суд не вбачає винятковості обставин, що спричинили утворення заборгованості перед позивачем, а тому, враховуючи, зокрема, фінансовий стан обох сторін, суд вважає відсутніми підстави для зменшення розміру пені.

Заперечення відповідача відхиляються судом, оскільки статус бюджетної організації не звільняє відповідача від виконання зобов'язань за Договором в частині повної та своєчасної оплати поставленого природного газу, а нарахування 3% річних, інфляційних та пені передбачено приписами статті 625 ЦК України та умовами Договору.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Викладене є підставою для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ (49005, м.Дніпро, пр. Гагаріна, 46; код 08571446) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз збут" (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, 7; код 39587271) суму 160 427, 04 основного боргу, 2 805, 80 грн. пені, 256, 33 грн. 3% річних, 575, 49 грн. інфляційних, 2 460, 97 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ ГПК України

Повне рішення складено 25.06.2018

Суддя А.В. Суховаров