донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

11.06.2018 справа №908/2226/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого (судді-доповідача): суддів ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін від позивача від відповідача не зявився; ОСОБА_4, за ордером;
розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Жовті Води, Дніпропетровська область
на рішення господарського суду Запорізької області
від 12.02.2018 (повний текст підписано 05.03.2018)
у справі № 908/2226/17 (суддя Азізбекян Т.А.)
за позовомДержавного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Жовті Води, Дніпропетровська область
до Приватного акціонерного товариства "Берті", м. Бердянськ, Запорізька область
провизнання недійсною угоду про розірвання договору від 02.06.2017 № 462/13/182Е; розірвання договору від 02.06.2017 № 462/13/182Е; стягнення пені та штрафу
В С Т А Н О В И В:

До господарського суду звернулось Державне підприємство "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Жовті Води, Дніпропетровська область (Позивач) із позовом до Приватного акціонерного товариства "Берті", м. Бердянськ, Запорізька область (Відповідач) про визнання недійсною угоди про розірвання договору від 02.06.2017 № 462/13/182Е; розірвання договору від 02.06.2017 № 462/13/182Е; стягнення пені 230 559,36 грн. та штрафу 7% - 175 425,60 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 12.02.2018 у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу в якій просить рішення господарського суду скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, при неповному зясуванні обставин справи, що мають значення для справи, визнавши їх встановленими та доведеними.

Зокрема, скаржник посилається на те, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про те, що сторонами не погоджувались точні строки поставки товару та залишив поза увагою те, що умови укладеного Договору не містять права Відповідача узгоджувати обсяги та терміни поставки товару.

Також, вважає, що висновок суду першої інстанції про фактичне укладення угоди про розірвання договору є безпідставним, оскільки підписаний примірник угоди на адресу Позивача надійшов лише 24.10.2017, а відтак угода про розірвання договору не може вважатись укладеною 15.08.2017.

Крім того, Позивач зазначає, що судом першої інстанції неповно досліджено ту обставину, що угоду про розірвання договору підписано іншою, неуповноваженою на це особою.

В процесі підготовки справи до розгляду від Відповідача надійшов відзив, за змістом якого останній проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважав рішення законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зокрема, Відповідач вказує на те, що як такова заявка на поставку товару Позивачем надана не була, проте між сторонами велось листування щодо узгодження строків поставки товару, але фактично таке узгодження так і не відбулось.

Також Відповідач посилається на те, що за інформацією тендерного оголошення, строк поставки товарів встановлений до 31.12.2017, отже відсутність поставки товару до спливу цього строку за умови неузгодженості конкретного терміну поставки не може вважатись простроченням Відповідача.

Крім того, зауважив на тому, що угода про розірвання договору була підписана саме 15.08.2017 та уповноваженою на це особою, про що було повідомлено Позивача.

Представник Позивача в судове засідання не зявився, про дату, час, та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки судову колегію не повідомив, у звязку з чим судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника Позивача, який не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Відповідач в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів.

Заслухавши пояснення представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Вищезазначеним судовим рішенням в межах даної справи, встановлено, що 02.06.2017 між сторонами був укладений договір № 462/13/182Е про закупівлю товарів, відповідно до п.п. 1.1, 1.2 якого Позивач зобовязався поставити Відповідачу двигуни та їх частини, код 3431 (стрічка конвеєрна) за найменуванням, кількістю та ціною відповідно до специфікації № 1, яка є невідємною частиною Договору, а Відповідач прийняти і оплатити такі товари.

Факт укладення Договору сторонами не оспорюється.

Також судом першої інстанції встановлений факт укладення 15.08.2017 між сторонами угоди про розірвання Договору № 462/13/182Е від 02.06.2017, за умовами п. 1 якої сторони прийняли рішення розірвати ОСОБА_5 (далі Угода).

Позивач обґрунтовує свої вимоги про розірвання Угоди тим, що з боку Відповідача ОСОБА_5 та всі документи до нього підписані головою правління ОСОБА_6, який діє на підставі Статуту. Крім того, ОСОБА_6 на підставі протоколу від 19.04.2017 № 9, підписано тендерну пропозицію та інші необхідні документи, відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі", оприлюднені на порталі публічних закупівель "ProZorro". Разом з тим, зауважував на тому, що зразок підпису ОСОБА_6, поставлений у тендерній пропозиції та Договорі, відрізняється від підпису, поставленого в Угоді про розірвання Договору. За висновками Позивача, оскільки Угоду про розірвання Договору від 02.06.2017 № 462/13/182Е підписано іншою особою, ніж та, що зазначена у преамбулі Угоди про розірвання Договору від 02.06.2017 № 462/13/182Е, існують достатні правові підстави для визнання угоди недійсною.

Відповідач заперечує проти позовних вимог, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що Угода підписана заступником голови правління ПрАТ Берті ОСОБА_7, який на підставі Статуту, Протоколу № 1 від 18 квітня 2017 року засідання правління ПрАТ Берті, контракту та посадової інструкції, в період відсутності голови правління, має право підписувати всі необхідні документи, повязані з фінансово-господарською діяльністю підприємства. Отже Відповідач факт підписання спірної Угоди повноважною зі свого боку особою підтверджує.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції, з чим погоджується судова колегія, встановлено, що правовідносини сторін виникли на підставі Договору та регулюються нормами ст. 231 Господарського кодексу України, ст.ст. 202, 203, 207, 215, 241 Цивільного кодексу України.

Судова колегія не приймає до уваги доводи Позивача про існування правових підстав для визнання спірної Угоди недійсною, за наступних підстав.

Згідно ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Статтею 202 Цивільного кодексу України, визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

У відповідності до ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно пояснень Відповідача, наданих в суді першої інстанції, голова правління ПрАТ "Берті" ОСОБА_6, станом на 15.08.2017 знаходився у відрядженні, тому Угода про розірвання договору підписана ОСОБА_7, на підтвердження чого Відповідачем були надані звіт про використання коштів, виданих на відрядження № АО-0000321 від 17.08.2017, посвідчення про відрядження № 124 від 14.08.2017, наказ № 268-К від 14.08.2017.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами засідання правління ПрАТ Берті, оформленого протоколом № 9 від 19.04.2017 за участю голови правління ОСОБА_6 та членів правління, в тому числі ОСОБА_7, прийнято рішення, що голові правління ПрАТ Берті ОСОБА_6 надається згода від імені товариства вести переговори, подавати тендерні пропозиції на участь у конкурсних торгах та тендерах на закупівлю товарів, робіт та послуг та за результатами конкурсних торгів та тендерів укладати договори від імені товариства на загальну суму закупівлі товарів, робіт та послуг по всіх лотах.

Розділом ІХ Статуту ПрАТ Берті (в редакції рішення загальних зборів, оформлених протоколом № 1 від 07.04.2017), визначено, що органами управління та контролю товариства є: загальні збори акціонерів; наглядова рада; правління; ревізор.

Пунктом 9.57 Статуту передбачено, що правління є колегіальним виконавчим органом товариства, який здійснює управління поточною діяльністю товариства.

Пунктом 9.59 Статуту визначено, що члени правління мають право в межах визначених повноважень самостійно та у складі правління вирішувати питання поточної діяльності товариства.

Відповідно до протоколу № 1 засідання правління ПрАТ "Берті" від 18.04.2017, ОСОБА_7 є членом правління ПрАТ "Берті", його було обрано заступником голови правління та надано повноваження, зокрема, вчиняти правочини від імені ПрАТ "Берті", а також підписувати всі правочини, що укладаються ПрАТ "Берті", при наявності рішення про їх укладення відповідного органу.

Статтею 241 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Також, судом встановлено, що Відповідач листом № 1875 від 28.09.2017, підписаним головою правління ПрАТ "Берті" ОСОБА_6, повідомляв Позивача, що ОСОБА_5 є розірваним з 15.08.2017, згідно Угоди про розірвання договору від 15.08.2017.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що Відповідач в особі голови правління ОСОБА_6 схвалив підписання Угоди про розірвання договору № 462/13/182Е від 02.06.2017.

За таких підстав судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання недійсною Угоди про розірвання договору № 462/13/182Е від 02.06.2017. В цій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Судова колегія також не приймає до уваги доводи Позивача про те, що оскільки підписаний примірник Угоди на його адресу надійшов лише 24.10.2017, це і є датою розірвання Договору. Примірник спірної Угоди підписаний та скріплений печатками обох сторін, іншої дати укладення крім 15.08.2017 вона не містить, як і не містить умов про набрання нею чинності в іншу дату, проте містить умову про набрання нею чинності саме з моменту її підписання. Факт отримання Позивачем вже підписаної сторонами Угоди не впливає на час її підписання останнім контрагентом.

Разом з тим, судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення пені в розмірі 35 085,12 грн. за період з 01.08.2017 по 14.08.2017, за наступних підстав.

Як вбачається з умов Договору, в розділі 5 визначені умови поставки товарів, зокрема, що поставка товарів здійснюється партіями. Дійсно, певно визначений строк поставки товару в Договорі не встановлений, проте сторонами узгоджено, що термін поставки кожної партії товару уточнюється у заявках Позивача. Поставка товарів здійснюється на умовах DDP (склад покупця, вулиця Першотравнева, 2д, «складське господарство», м. Жовті Води, Дніпропетровська область), відповідно до ІНКОТЕРМС 2010.

Отже, будь-якого подальшого узгодження між сторонами строку поставки товару при наявності такої умови в Договорі не вимагається, оскільки за змістом ч. 2 ст. 530 ЦК України, свій обовязок за Договором Відповідач має виконати у встановлений строк після відповідної вимоги Позивача.

В свою чергу, в матеріалах справи наявний лист заявка № 13-11/1681 (направлений на адресу Відповідача 23.06.2017) про поставку стрічки конвеєрної в липні 2017 року згідно специфікації, а саме: стрічка конвеєрна 2.2-1400-5-ТК-200-2-5-2-Б-РБ, у кількості 518 м.кв; - стрічка конвеєрна 2.2-1200-5.ТК-200-2-5-2-Б-РБ, у кількості 804 м.кв; - стрічка конвеєрна 2.2-800-5-ТК-200-2-5-2-Б-РБ, у кількості 272 м.кв; - стрічка конвеєрна 2.2-650-3-ТК-200-2-5-2-Б-РБ, у кількості 222 м.кв.

Разом з тим, розділом 7 Договору визначено, що в разі невиконання, або неналежного виконання своїх зобовязань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену виключно Договором. За кожний день прострочення виконання зобовязань винна сторона повинна сплатити штрафні санкції у розмірі, передбаченому статтею 231 ГК України, від обсягу невиконаних зобовязань.

Таким чином, з огляду на наявність листа заявки від Позивача про поставку стрічки конвеєрної в липні 2017 року, колегія суддів вважає, що у даному випадку Відповідачем порушено строки поставки товару, а відтак наявні підстави для стягнення пені з Відповідача на користь Позивача за невиконання своїх зобовязань за Договором за період з 01.08.2017 (дата визначена Позивачем) по 14.08.2017, тобто до дня припинення Договору.

Перевіривши зроблений Позивачем розрахунок пені, з урахуванням наведеного, судова колегія вважає, що стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сума пені у розмірі 35 085,12 грн. за період з 01.08.2017 по 14.08.2017.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Запорізької області від 12.02.2018 у справі № 908/2226/17 слід скасувати в частині відмови у стягненні пені в розмірі 35 085,12 грн., через неповне зясування обставин, що мають значення для справи, а також розподілу судових витрат.

В скасованій частині прияти нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 35 085,12 грн. задовольнити.

В іншій частині рішення господарського суду Запорізької області від 12.02.2018 у справі № 908/2226/17 слід залишити без змін.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги слід покласти на сторони пропорційно задоволених вимог, стягнувши з Відповідача на користь Позивача судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 526,28 грн., а також апеляційної скарги 789,42 грн.

Керуючись ст.ст. 270, 273, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Жовті Води, Дніпропетровська область задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від 12.02.2018 у справі № 908/2226/17 скасувати в частині відмови у стягненні пені в розмірі 35 085,12 грн., а також розподілу судових витрат.

В скасованій частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Берті", м. Бердянськ, Запорізька область на користь Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Жовті Води, Дніпропетровська область пені в сумі 35 085,12 грн. задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Берті", м. Бердянськ, Запорізька область (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Франка-Новоросійська, буд. 2/40, ) на користь Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Жовті Води, Дніпропетровська область (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, 2, ) пеню в сумі 35 085,12 грн., судовий збір за подання позовної заяви в сумі 526,28 грн.

В іншій частині рішення господарського суду Запорізької області від 12.02.2018 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на сторони пропорційно задоволених вимог.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Берті", м. Бердянськ, Запорізька область (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Франка-Новоросійська, буд. 2/40, ) на користь Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Жовті Води, Дніпропетровська область (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, 2, ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 789,42 грн.

Зобовязати господарський суд Запорізької області видати відповідний наказ.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 12.06.2018.

Головуючий (суддя-доповідач) О.В. Стойка

Судді Д.О. Попков

ОСОБА_3