КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"21" червня 2018 р. Справа№ 973/38/18

Київський апеляційний господарський суд

суддя: Михальська Ю.Б.

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 21.06.2018.

розглянувши заяву і додані до неї матеріали Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Кепітал» про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13.02.2018

у третейській справі №09/17

за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Кепітал»

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» звернулося до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Кепітал» про стягнення заборгованості.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13.02.2018 у третейській справі №09/17 позов задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Кепітал» на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» 460 161 444 грн. 87 коп. заборгованості та 25 500 грн. третейського збору.

22.05.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Скай Кепітал» звернулось із заявою до Київського апеляційного господарського суду про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13.02.2018 у третейській справі №09/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Кепітал» про стягнення заборгованості.

У вказаній заяві зазначено, що на час подання позову та розгляду справи по суті Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків ПАТ «Фідобанк» перебувало у стадії ліквідації, а ліквідаційні дії у ПАТ «Фідобанк» здійснював Фонд гарантування вкладів фізичних осіб; ліквідатором банку Фондом було призначено Коваленка О.В., який, на думку заявника, є суб'єктом владних повноважень. З огляду на вказане, посилаючись на положення пункту 6 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» заявник стверджує, що справа, по якій третейським судом прийняте рішення, не підсудна третейському суду.

Також, заявник зазначив, що третейський суд проігнорував вимоги Київського апеляційного господарського суду, викладені у постанові від 12.12.2017 у справі №910/9693/17; в резолютивній частині рішення третейського суду не конкретизовано, за яким зобов'язанням ТОВ «Скай Кепітал» перед ПАТ «Фідобанк» стягується заборгованість у розмірі 460 161 444 грн. 87 коп. та які її складові; третейський суд розглянув справу лише за участі позивача, а відповідача про час та місце слухання справи по суті проінформував лише після ухвалення рішення у справі; позицію відповідача у справі, із урахуванням постанови Київського апеляційного господарського суду про визнання недійсними нікчемних договорів про припинення зобов'язання відступним, не з'ясував; не сприяв сторонам у досягненні ними мирової угоди.

Крім того, у поданій заяві заявник просив суд поновити строк на подання заяви про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13.02.2018 у третейській справі №09/17.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2018 вказану заяву передано на розгляд судді Михальській Ю.Б.

За змістом статті 349 Господарського процесуального кодексу України справа про оскарження рішення третейського суду розглядається суддею одноособово протягом тридцяти днів з дня надходження до господарського суду заяви про скасування рішення третейського суду. Про дату, час і місце розгляду справи повідомляються учасники справи. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Справа розглядається господарським судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції у порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цим розділом.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2018 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Кепітал» про поновлення пропущеного строку на подання заяви про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13.02.2018 у третейській справі №09/17 задоволено, поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Скай Кепітал» пропущений строк на подання заяви про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13.02.2018 у третейській справі №09/17; прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Кепітал» про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13.02.2018 у третейській справі №09/17, розгляд заяви призначено на 18.06.2018; зобов'язано Постійно діючий Третейський суду при Асоціації українських банків надати суду третейське справу №09/17.

31.05.2018 від заявника надійшло підтвердження про відсутність у провадженні судів України чи інших органів справ між тими ж сторонами про скасування або оскарження даного рішення третейського суду. Також, заявник повідомив, що третейська угода недійсною не визнавалась, а рішення третейського суду у справі №09/17 компетентним судом не скасоване.

15.06.2018 від ПАТ «Фідобанк» надійшов відзив на заяву ТОВ «Скай Кепітал» про скасування рішення третейського суду, у якому позивач просив суд у задоволенні вимог ТОВ «Скай Кепітал» відмовити повністю, постановивши відповідну ухвалу про відмову у скасуванні рішення третейського суду.

Також, 15.06.2018 від ПАТ «Фідобанк» надійшла заява про забезпечення та оплату судових витрат, у якій позивач на підставі частини 4 статті 125 Господарського процесуального кодексу України просив зобов'язати ТОВ «Скай Кепітал» внести на депозитний рахунок суду грошову суму в розмірі 25 000,00 грн. для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат на професійну правничу допомогу. Обґрунтовуючи зазначене клопотання, позивач посилається на те, що заявник не сумлінно ставиться до власних процесуальних обов'язків, без будь-якого пояснення пропускав участь у засіданнях третейського суду, не цікавився результатами засідання, крім того, у своїй заяві заявник вказує підстави скасування рішення третейського суду, які не передбачені статтею 350 Господарського процесуального кодексу України.

Матеріали третейської справи №09/17 надійшли до Київського апеляційного господарського суду 24.05.2018 на запит судді Пономаренка Є.Ю. у межах розгляду справи №973/36/18 за заявою Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13.02.2018 у третейській справі №09/17 за позовом публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Кепітал» про стягнення заборгованості.

Для розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Кепітал» про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13.02.2018 матеріали третейської справи №09/17 були передані судді Михальській Ю.Б. на час проведення судових засідань у справі №973/38/18.

У судовому засіданні, призначеному на 18.06.2018 судом було оголошено перерву до 21.06.2018.

У судовому засіданні 21.06.2018 представник Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» надав пояснення з приводу обставин справи та підтримав доводи, викладені у відзиві на заяву про скасування рішення третейського суду. Просив задовольнити його заяву від 15.06.2018 про забезпечення та оплату судових витрат.

Представник ТОВ «Скай Кепітал» у судовому засіданні 21.06.2018 підтримав доводи, викладені ним у заяві про скасування рішення третейського суду у справі №09/17, просив її задовольнити.

Суд, розглянувши заяву ПАТ «Фідобанк» від 15.06.2018 про забезпечення та оплату судових витрат, ухвалив відмовити у її задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 125 Господарського процесуального кодексу України суд може зобов'язати сторони внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат, пов'язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією, про що постановляє ухвалу (забезпечення судових витрат).

Частиною 4 статті 125 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що як захід забезпечення судових витрат суд з урахуванням конкретних обставин справи має право, за клопотанням відповідача, зобов'язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв'язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу).

Таке забезпечення судових витрат застосовується, якщо:

1) позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов; або

2) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Таке забезпечення судових витрат також може бути застосоване, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Суд, дослідивши зміст заяви про скасування рішення третейського суду, яка подана ТОВ «Скей Кепітал» у відповідності до статті 346-347 Господарського процесуального кодексу України, не вбачає у її поданні відповідачем будь-яких ознак зловживання ним своїми процесуальними правами або інших підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення судових витрат.

Згідно частини 6 статті 349 Господарського процесуального кодексу України за наслідками розгляду заяви про скасування рішення третейського суду господарський суд має право: 1) постановити ухвалу про відмову у задоволенні заяви і залишення рішення третейського суду без змін; 2) постановити ухвалу про повне або часткове скасування рішення третейського суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що заява ТОВ «Скай Кепітал» про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13.02.2018 у третейській справі №09/17 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 3 статті 349 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду.

Згідно статті 350 Господарського процесуального кодексу України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

Рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо:

1) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Аналогічні положення містяться також і у статті 51 Закону України «Про третейські суди».

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13.02.2018 у справі №09/17 прийнято у спорі, що виник внаслідок укладення між сторонами Кредитного договору №1275Ю від 10.01.2014.

Між сторонами наявна угода про передачу спору на розгляд третейського суду (третейське застереження), про що зазначено в пункті 12.5. Кредитного договору №1275Ю від 10.01.2014. Третейське застереження відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про третейські суди».

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди», на яку посилається ТОВ «Скай Кепітал» в обґрунтування доводів своєї заяви, третейські суди не розглядають справи, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство.

Так, заявник посилається на те, що на час подання позову та розгляду справи по суті Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків ПАТ «Фідобанк» перебувало у стадії ліквідації, а ліквідаційній дії у ПАТ «Фідобанк» здійснював Фонд гарантування вкладів фізичних осіб; ліквідатором банку Фондом було призначено Коваленка О.В., який, як стверджує заявник, є суб'єктом владних повноважень.

Вказані доводи заявника не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на підставі рішення Національного Банку України від 20.05.2016 №8 «Про віднесення ПАТ «Фідобанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 20.05.2016 №783 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Фідобанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.07.2016 №1265 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Фідобанк» та делегування повноважень ліквідатора банку» та прийнятим на його підставі наказом ФГВФО від 19.07.2016 №291 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Фідобанк» та делегування повноважень ліквідатора банк» розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Фідобанк» та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Фідобанк» Коваленку О.В строком на два роки з 20.07.2016 по 19.07.2018.

Відповідно до статті 3 та пункту 8 частини другої статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб і виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, установлених цим Законом. Аналіз функцій Фонду, викладених в статтях 4, 37 вказаного Закону, свідчить, що Фонд бере участь у правовідносинах у різних статусах: з одного боку, він ухвалює обов'язкові для банків рішення, а з іншого, здійснює повноваження органів управління банку, який виводиться з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку. Так, діючи як орган управління банку, Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень мають право:

- вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку;

- укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, установлених цим Законом;

- продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій;

- повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

- заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи;

- приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов'язки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю та інше.

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що основні функції Фонду мають як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і такі, що не містять владної складової, а пов'язані з управлінням банком у якості виконавчого органу (адміністрації).

Водночас, у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» неплатоспроможним є банк, щодо якого НБУ прийняв рішення про віднесення його до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України «Про банки і банківську діяльність». Ліквідацією банку є процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до законодавства (пункти 6 і 8 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

За змістом частин першої, третьої, п'ятої статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення НБУ про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, а виконавча дирекція Фонду у цей же строк призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Відповідно до частин першої, другої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Протягом 15 днів, але не пізніше строків, установлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів бухгалтерської та іншої документації банку. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, установлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку.

Таким чином, з моменту запровадження у банку тимчасової адміністрації Фонд набуває повноважень органів управління та контролю банку з метою реалізації покладених на нього чинним законодавством функцій. При цьому банк зберігає свою правосуб'єктність юридичної особи та відповідного самостійного суб'єкта господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Такий правовий статус Фонду, визначений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», дає підстави для висновку про те, що Фонд як юридична особа публічного права може бути суб'єктом як публічно-правових, так і приватноправових відносин. При цьому у приватноправових відносинах, зокрема під час здійснення функцій органу управління банку, у якому запроваджено тимчасову адміністрацію, чи банку, який ліквідується, Фонд не здійснює функцій суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зазначає, що визначений статтею 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правовий статус Фонду, відповідно до якої він є, зокрема, юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні, не впливає на правовий статус банку, в якому запроваджено тимчасову адміністрацію або щодо якого розпочато процедуру ліквідації, оскільки Фонд розпоряджається майном такого банку від імені останнього й у межах виконання покладених на нього законодавством функцій щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та не здійснює в цій частині жодних владних управлінських функцій.

Уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду. На виконання своїх повноважень така особа, зокрема: вчиняє будь-які дії та приймає рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; заявляє від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи (частина четверта статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Враховуючи вищевикладене, посилання заявника на непідвідомчість даного спору третейському суду з огляду на положення пункту 6 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди», є безпідставними, оскільки у даному випадку стороною у спорі є саме Банк, від імені якого діє ФГВФО в особі уповноваженої особи Фонду, а не Фонд як юридична особа публічного права.

Судом при цьому враховані висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права, викладені у постанові від 16.05.2018 у справі №910/24198/16.

Дана справа №09/17 відповідно до статті 6 Закону України «Про третейські суди» є підвідомчою Постійно діючому Третейському суду при Асоціації українських банків.

Відповідно до частини 4 статті 349 Господарського процесуального кодексу України суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, визначені статтею 350 цього Кодексу.

Однак, як вбачається з наявних у справі обставин та документів:

- рішення прийнято третейським судом у спорі, передбаченому третейською угодою між сторонами, та ним не вирішено питань, що виходять за межі третейської угоди;

- дана третейська угода (застереження) не визнана недійсною компетентним судом;

- розгляд справи здійснювався третейським суддею, що призначений Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків відповідно до статті 17 Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків; доказів того, що склад третейського суду не відповідав вимогам Закону України «Про третейські суди» та третейській угоді, суду не надано;

- питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі третейським судом не вирішувались.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 13.02.2018 у третейській справі №09/17 та задоволення заяви ТОВ «Скай Кепітал».

Посилання ТОВ «Скай Кепітал» у заяві про скасування рішення третейського суду на те, що третейський суд, приймаючи рішення, проігнорував вимоги Київського апеляційного господарського суду, викладені у постанові від 12.12.2017 у справі №910/9693/17; у резолютивній частині рішення третейського суду не конкретизував, за яким зобов'язанням ТОВ «Скай Кепітал» перед ПАТ «Фідобанк» стягується заборгованість у розмірі 460 161 444 грн. 87 коп. та які її складові; розглянув справу лише за участі позивача, а відповідача про час та місце слухання справи по суті проінформував лише після ухвалення рішення у справі; позицію відповідача у справі, із урахуванням постанови Київського апеляційного господарського суду про визнання недійсними нікчемних договорів про припинення зобов'язання відступним, не з'ясував та не сприяв сторонам у досягненні ними мирової угоди, судом до уваги не приймаються, оскільки відповідно до статті 350 Господарського процесуального кодексу України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

У зв'язку з відмовою у задоволенні заяви, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на заявника.

Керуючись статтями 129, 234, 256, 346 - 351 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Кепітал» про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13.02.2018 у справі №09/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Кепітал» про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала, у випадку не оскарження, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а у випадку оскарження - після розгляду справи судом апеляційної інстанції (частини 4, 5 статті 351 Господарського процесуального кодексу України). Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку на підставі частини 3 статті 351 та частини 2 статті 253 Господарського процесуального кодексу України до Верховного Суду у строк, передбачений статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 26.06.2018.

Суддя Ю.Б. Михальська