ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.06.2018р. Справа №905/548/18

за позовом Приватного підприємства «Ремзбутдеталь», м.Покровськ

до відповідача Державного підприємства «Мирноградвугілля», м.Мирноград

про стягнення заборгованості в сумі 1194718, 68 грн.

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Хохуля М.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - адвокат

від відповідача: не зявився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Ремзбутдеталь», м.Покровськ, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Державного підприємства Державного підприємства «Мирноградвугілля», м.Мирноград, про стягнення заборгованості в сумі 1194718,68 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань на договором постачання №12 від 04.01.2014р. в частині сплати вартості отриманого товару.

Відповідач у відгукі на позовну заяву №1-296 від 27.04.2018р. позовні вимоги не визнав, заявивши про пропущення позивачем позовної давності для звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості за продукцію, яка була поставлена за договором постачання №12 від 04.01.2014р.

Позивач 08.06.2018р. надав відповідь на відгук відповідача від 27.04.2018р., в якому заперечив проти тверджень відповідача посилаючись на ті обставини, що 01.03.2016р. відбулося переривання перебігу позовної давності у звязку з підписання сторонами акту звірки розрахунків, яким відповідач погодився з боргом на суму 1194718,68 грн., внаслідок чого перебіг позовної давності у три роки почався заново з 02.03.2016р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України, ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

04.01.2014р. між сторонами був підписаний договір постачання №12, за умовами позивач (постачальник) зобовязується передати у власність відповідача (покупця) обговорену в цьому договорі продукцію, а відповідач зобовязується прийняти цю продукцію й оплати її на умовах, обговорених у цьому договорі.

Згідно п.1.2 договору предметом поставки є така продукція товари виробничо-технічного призначення (запасні частини).

Продукція вказана в п.1.2 цього договору поставляється покупцю партіями (п.1.3 договору).

Відповідно до п.1.4 договору кожна партія продукції визначається специфікацією, в якій зазначається: номенклатура, одиниця виміру кількості продукції, кількість продукції, ціна за одиницю та загальна вартість партії продукції (з урахуванням ПДВ).

Згідно з п.1.5 договору специфікація на кожну партію продукції є невідємною частиною цього договору.

Сума договору складає 129979,05 грн. згідно специфікації наданої до договору (додаток №1), яка є невідємною його частиною (п.2.1 договору).

Згідно п.2.2 договору загальна вартість договору складається з суми усіх наданих специфікацій на поставлений товар та не повинна перевищувати 5000000,00 грн.

Відповідно до п.3.3 договору право власності на продукцію, обговорену в цьому договорі, переходить до покупця з моменту поставки відповідної партії продукції, що оформляється видатковою накладною або актом прийому-здачі продукції.

Згідно п.6.7 договору термін дії цього договору до 31.12.2014р.

Сторонами підписані та скріплені печатками специфікації (додатки до договору №12) від 04.01.2014р., №2 від 14.01.2014р., №3 від 24.01.2014р., №4 від 25.01.2014р., №5 від 27.01.2014р., №6 від 03.02.2014р. до договору, в яких сторони погодили найменування, кількість, ціну та загальну вартість товару.

Як зазначає позивач у позовній заяві, на виконання умов договору постачання №12 від 04.01.2014р. та специфікацій ним було поставлено відповідачу продукцію на суму 1194718,68 грн. з урахуванням часткового погашення заборгованості з боку відповідача за наступними накладними: №2 від 09.01.2014р., №4 від 10.01.2014р., №5 від 10.01.2014р., №6 від 13.01.2014р., №7 від 14.01.2014р., №8 від 16.01.2014р., №9 від 17.01.2014р., №10 від 18.01.2014р., №12 від 24.01.2014р., №13 від 24.01.2014р., №14 від 25.01.2014р., №15 від 25.01.2014р., №16 від 27.01.2014р., №17 від 27.01.2014р., №1 від 03.02.2014р., №2 від 03.02.2014р., №6 від 07.02.2014р., №7 від 10.02.2014р., №8 від 13.02.2014р., №9 від 18.02.2014р., №10 від 19.02.2014р., №11 від 21.02.2014р., №14 від 26.02.2014р., №1 від 02.04.2014р., №3 від 02.04.2014р., №4 від 03.04.2014р., №5 від 10.04.2014р., №7 від 17.04.2014р., №8 від 18.04.2014р., №9 від 18.04.2014р., №11 від 18.04.2014р., №12 від 18.04.2014р., №13 від 28.04.2014р., №1 від 03.03.2014р., №2 від 06.03.2014р., №5 від 07.03.2014р., №6 від 11.03.2014р., №7 від 12.03.2014р., №8 від 14.03.2014р., №9 від 14.03.2014р., №10 від 14.03.2014р., №11 від 14.03.2014р., №12 від 14.03.2014р., №13 від 14.03.2014р., №14 від 14.03.2014р., №16 від 19.03.2014р., №17 від 24.03.2014р., №18 від 24.03.2014р., №19 від 25.03.2014р., №20 від 25.03.2014р., №21 від 25.03.2014р., №22 від 28.03.2014р., №3 від 27.06.2014р. та відповідними товарно-транспортними накладними та податковими накладними.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частина 1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлює, якщо в зобовязанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

Згідно п.3.5 договору оплата за цим договором здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту постачання.

Таким чином, за висновками суду, відповідач мав сплатити вартість обладнання, отриманого від позивача:

- за накладною №2 від 09.01.2014р. в строк до 10.02.2014р. (оскільки 30-й календарний день припадає на вихідний день суботу 08.02.2014р., а перший наступний робочий день це 10.02.2014р.);

- за накладними №4, 5 від 10.01.2014р. в строк до 10.02.2014р.;

- за накладною №6 від 13.01.2014р. в строк до 12.02.2014р.;

- за накладною №7 від 14.01.2014р. в строк до 13.02.2014р.;

- за накладною №8 від 16.01.2014р. в строк до 17.02.2014р. (оскільки 30-й календарний день припадає на вихідний день суботу 15.02.2014р., а перший наступний робочий день це 17.02.2014р.);

- за накладною №9 від 17.01.2014р. в строк до 17.02.2014р. (оскільки 30-й календарний день припадає на вихідний день неділю 16.02.2014р., а перший наступний робочий день це 17.02.2014р.);

- за накладною №10 від 18.01.2014р. в строк до 17.02.2014р.;

- за накладними №12, 13 від 24.01.2014р. в строк до 24.02.2014р. (оскільки 30-й календарний день припадає на вихідний день неділю 23.02.2014р., а перший наступний робочий день це 24.02.2014р.);

- за накладними №14, 15 від 25.01.2014р. в строк до 24.02.2014р.;

- за накладними №16, 17 від 27.01.2014р. в строк до 26.02.2014р.;

- за накладними №1, 2 від 03.02.2014р. в строк до 05.03.2014р.;

- за накладною №6 від 07.02.2014р. в строк до 10.03.2014р. (оскільки 30-й календарний день припадає на вихідний день неділю 09.03.2014р., а перший наступний робочий день це 10.03.2014р.);

- за накладною №7 від 10.02.2014р. в строк до 12.03.2014р.;

- за накладною №8 від 13.02.2014р. в строк до 17.03.2017р. (оскільки 30-й календарний день припадає на вихідний день суботу 15.03.2014р., а перший наступний робочий день це 17.03.2014р.);

- за накладною №9 від 18.02.2014р. в строк до 20.03.2014р.;

- за накладною №10 від 19.02.2014р. в строк до 21.03.2014р.;

- за накладною №11 від 21.02.2014р. в строк до 24.03.2014р. (оскільки 30-й календарний день припадає на вихідний день неділю 23.03.2014р., а перший наступний робочий день це 24.03.2014р.);

- за накладною №14 від 26.02.2014р. в строк до 28.03.2014р.;

- за накладною №1 від 03.03.2014р. в строк до 02.04.2014р.

- за накладною №2 від 06.03.2014р. в строк до 07.04.2014р. (оскільки 30-й календарний день припадає на вихідний день суботу 05.04.2014р., а перший наступний робочий день це 07.04.2014р.);

- за накладною №5 від 07.03.2014р. в строк до 07.04.2014р. (оскільки 30-й календарний день припадає на вихідний день неділю 06.04.2014р., а перший наступний робочий день це 07.04.2014р.);

- за накладною №6 від 11.03.2014р. в строк до 10.04.2014р.

- за накладною №7 від 12.03.2014р. в строк до 11.04.2014р.

- за накладними №8, 9, 10, 11, 12, 13, 14 від 14.03.2014р. в строк до 14.04.2014р. (оскільки 30-й календарний день припадає на вихідний день неділю 13.04.2014р., а перший наступний робочий день це 14.04.2014р.);

- за накладною №16 від 19.03.2014р. в строк до 18.04.2014р.

- за накладними №17, 18 від 24.03.2014р. в строк до 23.04.2014р.

- за накладними №19, 20, 21 від 25.03.2014р. в строк до 24.04.2014р.

- за накладною №22 від 28.03.2014р. в строк до 28.04.2014р. (оскільки 30-й календарний день припадає на вихідний день неділю 27.04.2014р., а перший наступний робочий день це 28.04.2014р.);

- за накладними №1, 3 від 02.04.2014р. в строк до 05.05.2014р. (оскільки 30-й календарний день припадає на 01.05.2014р., а 01.05.2014р. та 02.05.2014р. є святковими днями (День міжнародної солідарності трудящих), 03.05.2014р. та 04.05.2014р. є вихідними днями, то перший наступний робочий день це 05.05.2014р.);

- за накладною №4 від 03.04.2014р. в строк 02.05.2014р.;

- за накладною №5 від 10.04.2014р. в строк до 12.05.2014р. (оскільки 30-й календарний день припадає на вихідний день суботу 10.05.2014р., а перший наступний робочий день це 12.05.2014р.);

- за накладною №7 від 17.04.2014р. в строк до 19.05.2014р. (оскільки 30-й календарний день припадає на вихідний день суботу 17.05.2014р., а перший наступний робочий день це 19.05.2014р.);

- за накладними №8, 9, 11, 12 від 18.04.2014р. в строк до 19.05.2014р. (оскільки 30-й календарний день припадає на вихідний день неділю 18.05.2014р., а перший наступний робочий день це 19.05.2014р.);

- за накладною №13 від 28.04.2014р. в строк до 28.05.2014р.;

- за накладною №3 від 27.06.2014р. в строк до 28.07.2014р. (оскільки 30-й календарний день припадає на вихідний день неділю 27.07.2014р., а перший наступний робочий день це 28.07.2014р.).

Всупереч вимог ст.ст.526, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідачем свої зобовязання щодо повної та своєчасної оплати вартості товару в сумі 1194718,68 грн. не виконані.

Відповідач у відгукі на позовну заяву №1-296 від 27.04.2018р. заявив про пропущення позивачем позовної давності на звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості за продукцію поставлену за договором постачання №12 від 04.01.2014р.

Згідно із статтею 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, з урахуванням встановленого вище судом строку настання виконання зобовязання відповідачем на підставі п.3.5 договору право позивача на позов виникло:

- за накладними №2 від 09.01.2014р. з 11.02.2014р.;

- за накладними №4, 5 від 10.01.2014р.з 11.02.2014р.;

- за накладною №6 від 13.01.2014р. з 13.02.2014р.;

- за накладною №7 від 14.01.2014р. з 14.02.2014р.;

- за накладною №8 від 16.01.2014р. з 18.02.2014р.;

- за накладною №9 від 17.01.2014р. з 18.02.2014р.;

- за накладною №10 від 18.01.2014р. з 18.02.2014р.;

- за накладними №12, 13 від 24.01.2014р. з 25.02.2014р.;

- за накладними №14, 15 від 25.01.2014р. з 25.02.2014р.;

- за накладними №16, 17 від 27.01.2014р. з 27.02.2014р.;

- за накладними №1, 2 від 03.02.2014р. з 06.03.2014р.;

- за накладною №6 від 07.02.2014р. з 11.03.2014р.;

- за накладною №7 від 10.02.2014р. з 13.03.2014р.;

- за накладною №8 від 13.02.2014р. з 18.03.2017р.;

- за накладною №9 від 18.02.2014р. з 21.03.2014р.;

- за накладною №10 від 19.02.2014р. з 22.03.2014р.;

- за накладною №11 від 21.02.2014р. з 25.03.2014р.;

- за накладною №14 від 26.02.2014р. з 29.03.2014р.;

- за накладною №1 від 03.03.2014р. з 03.04.2014р.

- за накладною №2 від 06.03.2014р. з 08.04.2014р.;

- за накладною №5 від 07.03.2014р. з 08.04.2014р.;

- за накладною №6 від 11.03.2014р. з 11.04.2014р.

- за накладною №7 від 12.03.2014р. з 12.04.2014р.;

- за накладними №8, 9, 10, 11, 12, 13, 14 від 14.03.2014р. з 15.04.2014р.;

- за накладною №16 від 19.03.2014р. з 19.04.2014р.;

- за накладними №17, 18 від 24.03.2014р. з 24.04.2014р.;

- за накладними №19, 20, 21 від 25.03.2014р. з 25.04.2014р.;

- за накладною №22 від 28.03.2014р. з 29.04.2014р.;

- за накладними №1, 3 від 02.04.2014р. з 06.05.2014р.;

- за накладною №4 від 03.04.2014р. з 03.05.2014р.;

- за накладною №5 від 10.04.2014р. з 13.05.2014р.;

- за накладною №7 від 17.04.2014р. з 20.05.2014р.;

- за накладними №8, 9, 11, 12 від 18.04.2014р. з 20.05.2014р.;

- за накладною №13 від 28.04.2014р. з 30.05.2014р.;

- за накладною №3 від 27.06.2014р. з 29.07.2014р.

Виходячи з того, що позовна заява направлена до суду 22.03.2018р. (згідно поштового штампу на конверті), судом встановлено, що позивачем не дотримано встановлений ст.257 Цивільного кодексу України трирічний строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості в загальній сумі 1194718 грн. 68 коп.

Відповідно до ст.264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно з приписами п.4.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N10 Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 Цивільного кодексу України) господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред'явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Позивач у відповідь на відгук відповідача від 27.04.2018р. зазначив про переривання строку позовної давності, у звязку з підписанням 01.03.2016р. сторонами акту звірки розрахунків, згідно якого відповідач погодився з боргом на суму 1194718,68 грн., а тому позивач вважає, що перебіг позовної давності у три роки почався заново з 02.03.2016р. та закінчується 02.03.2019р.

Так, в матеріалах справи міститься акт звірки взаємних розрахунків між ДП «Мирноградвугілля» та ПП «Рембзбутдеталь» станом на 01.03.2016р. підписаний, в.о. головного бухгалтера ДП Державного підприємства «Мирноградвугілля» ОСОБА_2 та головним бухгалтером ПП «Рембзбутдеталь» ОСОБА_3 та скріплений печатками підприємств.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції чинній станом на дату підписання акту звірки) головний бухгалтер або особа, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства (далі-бухгалтер): забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності; організує контроль за відображення на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; бере участь в оформленні матеріалів, повязаних з нестачою та відшкодування втрат від нестачі, крадіжки і псування активів підприємства; забезпечує перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництва, відділеннях та інших відокремлених підрозділах підприємства; подає в установлено порядку та у випадках, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», інформацію центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Згідно з наказом №336 від 29.12.2004р. Міністерства праці та соціальної політики «Про затвердження Виписку 1 «Професії працівників, що є загальним для всіх видів економічної діяльності» Довідка кваліфікаційних характеристик професій працівників» зазначено, що завданнями та обовязками головного бухгалтера є: забезпечує ведення бухгалтерського обліку, дотримуючись єдиних методологічних засад, встановлених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», з урахуванням особливостей діяльності підприємства і технології оброблення облікових даних; організовує роботу бухгалтерської служби, контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; вимагає від підрозділів, служб та працівників забезпечення неухильного дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів; вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну; забезпечує складання на основі даних бухгалтерського обліку фінансової звітності підприємства, підписання її та подання в установлені строки користувачам; здійснює заходи щодо надання повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан, результати діяльності та рух коштів підприємства; бере участь у підготовці та поданні інших видів періодичної звітності, які передбачають підпис головного бухгалтера, до органів вищого рівня у відповідності до нормативних актів, затверджених форм та інструкцій; за погодженням з власником (керівником) підприємства забезпечує перерахування податків та зборів, передбачених законодавством, проводить розрахунки з іншими кредиторами відповідно до договірних зобов'язань; здійснює контроль за веденням касових операцій, раціональним та ефективним використанням матеріальних, трудових та фінансових ресурсів; бере участь у проведенні інвентаризаційної роботи на підприємстві, оформленні матеріалів, пов'язаних із нестачею та відшкодуванням втрат від нестачі, крадіжки і псування активів підприємства; забезпечує перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах; організовує роботу з підготовки пропозицій для власника (керівника) підприємства щодо: визначення облікової політики підприємства, внесення змін до обраної облікової політики, вибору форми бухгалтерського обліку з урахуванням діяльності підприємства і технології оброблення облікових даних; розроблення систем і форм внутрішньогосподарського (управлінського) обліку та правил документообігу, додаткової системи рахунків і регістрів аналітичного обліку, звітності і контролю господарських операцій; визначення прав працівників на підписання первинних та зведених облікових документів;вибору оптимальної структури бухгалтерської служби та чисельності її працівників, підвищення професійного рівня бухгалтерів, забезпечення їх довідковими матеріалами; поліпшення системи інформаційного забезпечення управління та шляхів проходження обробленої інформації до виконавців; впровадження автоматизованої системи оброблення даних бухгалтерського обліку з урахуванням особливостей діяльності підприємства чи удосконалення діючої; забезпечення збереження майна, раціонального та ефективного використання матеріалів, трудових та фінансових ресурсів, залучення кредитів та їх погашення; виділення на окремий баланс філій, представництв, відділень та інших відокремлених підрозділів підприємства та включення їх показників до фінансової звітності підприємства; керує працівниками бухгалтерського обліку підприємства та розподіляє між ними посадові завдання та обов'язки. Знайомить цих працівників із нормативно-методичними документами та інформаційними матеріалами, які стосуються їх діяльності, а також із змінами в чинному законодавстві.

Отже, діючим законодавством на бухгалтера (головного бухгалтера) не покладений обовязок вчинення дій, які б свідчили про визнання (невизнання) наявності на підприємстві заборгованості. Зазначена особа лише організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій та забезпечує перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах підприємства.

Проте, приписами діючого законодавства не заборонено надавати будь-які повноваження особі (головному бухгалтеру, бухгалтеру, працівнику підприємства тощо) для здійснення нею представницьких функцій від імені підприємства, у тому числі на визнання суми заборгованості.

Пунктом 3 ст.237 Цивільного кодексу України визначено, що представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, доказів того, що особи, які підписали спірний акт звірки, який свідчить, що боржник визнав себе зобовязаною особою по відношенню до Приватного підприємства «Ремзбутдеталь», сторонами суду не надано.

Крім того, наданий акт звірки взаємних розрахунків між ДП «Мирноградвугілля» та ПП «Рембзбутдеталь» станом на 01.03.2016р. не містить даних про визнання відповідачем боргу саме за спірним договором або за видатковими накладними, а лише містить відомості про загальну суму заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 1194718,68 грн., а тому не може бути доказом переривання строку позовної заяви за договором постачання №12 від 04.01.2014р.

Будь-яких доказів, які б підтверджували вчинення відповідачем дій, направлених на визнання загальної заборгованості перед позивачем в сумі 1194718,68 грн., позивачем до матеріалів справи не надано.

Згідно із п.4 ст.267 Цивільного кодексу України закінчення строку позовної давності до предявлення позову є підставою для відмови в позовних вимогах.

За приписом п.5 ст.267 Цивільного кодексу України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Поважними причинами є такі обставини, які роблять своєчасне предявлення позову до суду неможливим або ускладненим.

Відповідного клопотання про захист порушеного права позивачем до матеріалів справи не надано.

Наявності поважних причин пропуску позивачем встановленого трирічного строку позовної давності на звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості в сумі 1194718,68 грн. судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу в сумі 1194718,68 грн. за договором постачання №12 від 04.01.2014р. підлягають залишенню без задоволення.

Судовий збір підлягає віднесенню на позивача повністю.

Позивачем у позовній заяві від 20.02.2018р. у приблизному розрахунку витрат за позовом позивач просить суд стягнути з відповідача витрати за послуги адвоката в сумі 20000,00 грн. (сплата за послуги адвоката за підготовку позову, претензії, консультації про порядок стягнення заборгованості 5000,00 грн., участь адвоката у судових засіданнях господарського суду за 4 судових засідань 15000,00 грн.).

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, окрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.01.2018р. між позивачем та адвокатом ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого адвокат зобовязується надати клієнту правову допомогу в господарській справі за позовом ПП «Ремзбутдеталь» до Державного підприємства «Мирноградвугілля» про стягнення заборгованості в господарському суді Донецької області.

Згідно із актом прийому передачі наданих послуг від 19.02.2018р. адвокат надав, а позивач прийняв та оплатив винагороду (гонорар) за юридичні послуги в загальній суму 20000,00 грн.

Оскільки судом відмовлено в задоволені позовних вимог в повному обсязі, то і витрати позивача на послуги адвоката в сумі 20000,00 грн. покладаються на позивача відповідно до п.2 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 74, 76, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «Ремзбутдеталь», м.Покровськ до Державного підприємства «Мирноградвугілля», м.Мирноград про стягнення заборгованості в сумі 1194718,68грн.

В судовому засіданні 21.06.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 21.06.2018р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина