ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2018 року м.Дніпро Справа № 912/3725/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач)
суддів: Березкіної О.В., Антоніка С.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення господарського суду Кіровоградської області від 06.03.2018 року (ухвалене суддею Макаренко Т.В., повний текст підписано 14.03.18р.) у справі № 912/3725/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6
до відповідача Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, АДРЕСА_1
про стягнення 6 973,71 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення 6 973,71 грн., у тому числі: пеня у сумі 5 695,15 грн., 3% річних у сумі 1 278,56 грн., а також сплаченого судового збору.
Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 06.03.18р. у даній справі (суддя Макаренко Т.В.) позовні вимоги задоволено частково, відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.
Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пеню в сумі 2 774,43 грн., 3% річних у сумі 1 249,31 грн., а також судовий збір в сумі 1 600,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Приймаючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем договору купівлі-продажу природного газу № 13/2032-БО-18 від 22.01.2013 року в частині своєчасної оплати заборгованості за природний газ у період з 01.01.2013 року по 30.09.2017 року. Частково задоволено клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 50%.
Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права та просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким залишити позовну заяву без розгляду.
Апелянт частково не погоджується з вказаним рішенням, так у рішенні зазначено, що господарський суд вбачає підстави для зменшення розміру пені на 50%. Однак скаржник не погоджується зі зменшенням розміру пені лише на 50%, оскільки судом не були прийняті інші обставини, які мають істотне значення для зменшення штрафних санкцій. Крім того скаржником під час розгляду справи було подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду на підставі ч. 4 ст. 202 ГПК України, оскільки представник Позивача, належно повідомлений про час та місце судового засідання, у засідання суду без поважних причин не з`явився, із заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався. За таких обставин просить рішення господарського суду Кіровоградської області від 06.03.18р. у справі 912/3725/17 скасувати та залишити без розгляду позовну заяву публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення пені, 3% річних за договором купівлі-продажу природного газу № 13/2032-БО-18 від 22.01.2013 року, а також сплаченого судового збору.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.05.2018 року відкрито апеляційне провадження за скаргою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 06.03.2018 року у справі № 912/3725/17 та призначено її до розгляду в письмовому провадженні.
Згідно ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Апеляційним судом при перегляді справи встановлено, що 22.01.2013 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач, продавець) та Військовою частиною НОМЕР_1 , правонаступником якої є Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - Відповідач, Покупець) укладено Договір 13/2032-БО-18 купівлі продажу природного газу (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов`язується поставити Покупцеві імпортований природний газ, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити природний газ в обсязі, зазначеному у п. 1.2 цього Договору. Газ, що постачається за цим договором, використовується Покупцем виключно для вироблення теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а також інших суб`єктів господарювання.
Згідно з п. 1.2 продавець передає покупцю в період з 01.01.13 по 31.12.13 природний газ в обсязі до 274,890 тис. куб.м.
Пунктом 3.1 Договору визначено, що ціна за 1000 куб.м. природного газу установлюється НКРЕ та складає 3 509,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу. До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 3884,78 грн., крім того ПДВ - 20% - 776,96 грн. всього, з ПДВ - 4 661,74 грн.
Загальна вартість цього Договору на дату його укладення становить 1067888,09 грн., крім того ПДВ - 213577,62 грн., разом з ПДВ - 1281465,71 грн.
Згідно з пунктом 4.1. договору оплата за природний газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.
Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 років (п.9.3 договору).
Пунктом 10.1 визначено, що Договір набирає чинності з дати підписання та скріплення печатками сторін, але не раніше ніж через 14 днів з дня опублікування у державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель повідомлення про акцепт пропозиції за результатами застосування процедури закупівлі в одного учасника, поширює дію на відносини, що фактично склались між Сторонами з 01.01.2013 і діє у частині поставки газу до 31 грудня 2013 року включно, а у частині розрахунків - до їх повного здійснення.
Договір підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками.
Сторонами також підписано Додаток № 1 до Договору про закупівлю природного газу № 13/2032-БО-18, яким визначено умови поставки і обліку газу та порядок приймання-передачі газу.
Також Сторонами 09.08.13 укладено Додаткову угоду № 1 до договору про закупівлю природного газу № 13/2032-БО-18 від 22.01.13, якою змінено ціну за 1000 куб.м. газу на 3 823,78 грн., крім того ПДВ - 20% 764,76 грн., всього з ПДВ - 4 588,54 грн. Загальна сума вартості природного газу за договором разом з ПДВ встановлена 1273760,52 грн.
31.12.13 сторонами укладено Додаткову угоду № 1/2 до договору купівлі-продажу природного газу № 13/2032-БО-18 від 22.01.13, якою викладено предмет договору, реквізити продавця та ціну газу у новій редакції. Зокрема, визначено, що ціна за 1000 куб.м. газу становить 2 783,96 грн., крім того ПДВ 20% - 556,79 грн., всього з ПДВ - 3340,75 грн. Загальна вартість Договору на дату його укладення разом з ПДВ становить 1 537 758,85 грн.
Сторонами укладено Додаткову угоду № 2 до Договору про закупівлю природного газу від 22.01.13 № 13/2032-БО-18, якою, зокрема, змінено строк дії Договору до 31.01.14, а у частині розрахунків - до їх повного здійснення.
Позивач виконав взяті на себе зобов`язання передбачені умовами договору та постави відповідачу природний газ. Так, на виконання умов Договору Позивач передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 1 488 122,99 грн., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу (а.с. 24 - 31).
Відповідач факт поставки газу відповідно до умов Договору не заперечив.
За отриманий газ відповідач розрахувався повністю, сплативши 1 488 122,99 грн. за спожитий газ з січня 2013 року по січень 2014 року. Разом з тим, розрахунки проводилися несвоєчасно, та не в строки встановлені умовами договору, що підтверджується випискою операцій по підприємству ВЧ 2269 з 01.01.2013 по 30.09.2017 (а.с. 33), та не заперечується відповідачем.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами.
Так, за змістом статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до статті 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк.
Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до пункту 7.2. договору у разі невиконання покупцем умов пункту 4.1. цього договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.
Позивач просив стягнути з відповідача пеню загалом у сумі 5 695,15 грн., а саме: 546,85 грн. за період з 14.02.13 по 20.02.13, 613,52 грн. за період з 16.04.13 по 24.04.13, 398,17 грн. за період з 14.11.13 по 26.11.13, 434,13 грн. за період з 16.12.13 по 26.12.13 та 3 702,48 грн. за період з 14.02.14 по 23.03.14.
Пунктом 9.3. договору сторони передбачили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п`ять) років.
Таким чином, сторони у договорі збільшили строк позовної давності щодо нарахування неустойки до 5 років.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, а також поданий відповідачем контррозрахунок, господарський суд дійшов висновку, що 20.02.2013 та 24.04.2013 є днями виконання зобов`язань, за вказані дні штрафні санкції не нараховуються, відповідно пеня за період з 14.02.13 по 19.02.13 становить 468,73 грн., за період з 16.04.13 по 23.04.13 становить 545,35 грн. Таким чином, загальна сума пені, що підлягає стягненню, становить 5548,86 грн.
Однак, відповідачем подано клопотання від 11.01.18 року про максимальне зменшення розміру стягуваної пені за неналежне виконання грошових зобов`язань за договором 13/2032-БО-18 від 22.01.13 року.
Місцевий господарський суд вказане клопотання задовольнив частково та зменшив розмір пені на 50%, з огляду на складне економічне становище відповідача, який є неприбутковою бюджетною організацією, враховуючи, що сума основної заборгованості за Договором була погашена відповідачем ще до моменту подання позову, а також враховуючи відсутність доведених позивачем збитків.
Вивчивши матеріали справи в частині стягнення суми зменшеної пені у розмірі 2 774,43 грн, апеляційний суд вважає його вірним, а позовні вимоги в цій частині правомірними, з огляду на наступне:
В силу приписів ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Згідно з частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені та штрафу є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу.
До того ж, як необхідність використання права на зменшення неустойки, так і розмір, до якого вона підлягає зменшенню закон (ст. 233 ГК України) це питання відносить на розсуд суду.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зауважує, що зменшення розміру пені є правом суду. При цьому, розмір такого зменшення ґрунтується на обставинах справи, встановлених судом при дослідженні поданих сторонами доказів.
Отже, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі, вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції враховано обставини щодо повного виконання відповідачем зобов`язання з оплати поставленого природного газу за спірним договором, незначний термін прострочення оплати вартості газу, відсутність спричинення збитків позивачу простроченням такої сплати, а також зважено на порядок проведення розрахунків за використаний природний газ, встановлений Постановою КМУ № 1082 від 03.12.2008, тому висновок місцевого господарського суду про наявність правових підстав, передбачених частиною першою статті 233 Господарського кодексу України, частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України, для зменшення на 50% розміру заявленої до стягнення пені при прийнятті рішення у даній справі відповідає вимогам чинного законодавства та обставинам справи.
При цьому колегія суддів зазначає, що в даному випадку судом дотримано балансу інтересів сторін та правомірно зменшено розмір пені до 50 %, враховуючи також інтереси позивача, тобто, йдеться лише про зменшення розміру пені, що підлягає стягненню, та враховано, що боржник не звільнений від відповідальності за неналежне виконання договірних зобов`язань. Судом також було враховано інтереси Позивача, прийнято до уваги, що діяльність ПАТ "НАК "Нафтогаз України" має важливе значення щодо надійного і безпечного функціонування газотранспортної системи та беручи до уваги правове призначення штрафних санкцій, господарський суд лише частково задовольнив клопотання Відповідача, який просив зменшити розмір максимально зменшити розмір пені, та зменшив розмір заявлених штрафних санкцій лише на 50%, чим забезпечив дотримання балансу інтересів обох сторін.
На підставі викладеного, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні повно встановлені фактичні обставини справи, яким надана вірна оцінка у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального законодавства, тому місцевий господарський суд дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення пені у сумі 2 774,43 грн та 3% річних 1 249,31 грн. У решті позову правомірно відмовлено.
Доводи скаржника стосовно залишення позовної заяви ПАТ "НАК "Нафтогаз" без розгляду, відхиляються колегією суддів, як помилкові.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.
Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою (ч.2 ст. 120 ГПК України).
З ухвал місцевого господарського суду від 28.12.2017, 18.01.2018, 01.02.2018року, 12.02.2018 вбачається, що явка в судове засідання учасників справи не визнавалась обов`язковою і вони не викликалися в судове засідання.
За приписами п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Статтею 202 ГПК України визначені наслідки неявки в судове засідання учасника справи, частиною 4 якої передбачені аналогічні положення про залишення позову без розгляду, якщо позивач (його представник) без поважних причин не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, і від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
Тобто, згідно з названими нормами суд вправі залишити без розгляду позов (заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами) лише у випадку, якщо позивач (його представник) без поважних причин не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, і від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до п.3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.
Враховуючи те, що явка представника позивача місцевим господарським судом обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, місцевий господарський суд визнав достатніми докази, оскільки вони у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).
Оскільки, під час перегляду апеляційним господарським судом не було встановлено порушення місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права у відповідності до статті 276 Господарського процесуального кодексу України рішення місцевого господарського суду у справі 912/3725/17 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на скаржника.
Керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 282 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення господарського суду Кіровоградської області від 06.03.2018 року, ухваленого суддею Макаренко Т.В. (повний текст якого складено 14.03.2018р.) у справі № 912/3725/17 - залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2018 року у справі № 912/3725/17 - залишити без змін.
Постанова не підлягає касаційному оскарженню у відповідності до ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Березкіна

Суддя С.Г. Антонік