ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2018м. ДніпроСправа № 904/1242/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І.В.

за участю секретаря судового засідання Пономарьова Є.О.

У справі

за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (01601, м.Київ, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 6; ідентифікаційний код 20077720)

до ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА "ВАСИЛЬКІВКАТЕПЛОЕНЕРГО" КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ДНІПРОТЕПЛОЕНЕРГО"ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОСОБА_1" (52600, Дніпропетровська обл., Васильківський район, селище міського типу Васильківка, ВУЛ. АБРИКОСОВА, будинок 177А; ідентифікаційний код 20242337)

про стягнення 322674,95грн. пені; 41626,28грн. трьох відсотків річних; 339251,39грн. інфляційних втрат (договір №794/14-БО-3 від 18.12.2013 купівлі-продажу природного газу)

Представники:

від позивача ОСОБА_2 довіреність №14-84 від 14.04.2017

від відповідача ОСОБА_3 довіреність №б/н від 15.05.2018

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національно акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до Дочірнього підприємства "Васильківкатеплоенерго" комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" (далі - відповідач) в якій просить суд стягнути 322674,95грн. пені; 41626,28грн. трьох відсотків річних; 339251,39грн. інфляційних втрат.

Судові витрати по справі позивач просив суд стягнути з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неналежним чином виконував умови укладеного між сторонами договору №794/14-БО-3 від 18.12.2013 купівлі-продажу природного газу.

На виконання договору позивач передав відповідачу у власність природний газ на загальну суму 5732103,08грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу.

Оплату за отриманий від позивача природний газ відповідач здійснював несвоєчасно, у зв'язку з чим позивач нарахував відповідачу:

- пеню за загальний період прострочення з 15.02.2014 по 27.05.2015 у розмірі 322674,95грн.;

- три відсотки річних за загальний період прострочення з 15.02.2014 по 27.05.2015 у розмірі 41626,28грн.;

- інфляційні втрати за загальний період прострочення з 15.02.2014 по 27.05.2015 у розмірі 339251,39грн.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2018 справу №904/1242/18 передано судді Петренку Ігорю Васильовичу.

Ухвалою від 28.03.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання призначено на 26.04.2018.

20.04.2018 від відповідача отримано відзив в якому вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач вказує, що 30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії". Згідно положень пункту 3 статті 7 вказаного Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуюються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

02.05.2018 від позивача отримано відповідь на відзив в якому вказано, що матеріали справи не містять доказів включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, а відтак застосування частини 3 статті 7 Закону не є правомірним.

Судове засідання, яке призначено на 17.04.2018 не відбулося, у зв'язку з лікарняним судді Петренка І.В.

Ухвалою від 10.05.2018 підготовче засідання призначено на 24.05.2018.

Ухвалою від 24.05.2018 підготовче провадження закрито; справу призначено до розгляду по суті на 14.06.2018.

В судовому засіданні, яке відбулося 14.06.2018 оглянуто всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції .

В судовому засіданні, яке відбулося 14.06.2018 в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Судовий процес, на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, -

ВСТАНОВИВ:

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

Між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (далі - позивач, продавець) та ДОЧІРНІМ ПІДПРИЄМСТВОМ "ВАСИЛЬКІВКАТЕПЛОЕНЕРГО" КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ДНІПРОТЕПЛОЕНЕРГО"ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОСОБА_1" (далі - відповідач, покупець) укладено договір №794/14-БО-3 купівлі-продажу природного газу (далі - договір).

За умовами пункту 1.1 договору позивач зобовязується передати у власність відповідачу у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом УКТ ЗЕД НОМЕР_1, а відповідач зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ (далі - газ) на умовах даного договору.

Відповідно до пункту 1.2 договору, з урахуванням змін внесених додатковою угодою №1 від 29.01.2014 газ, що продається за цим договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями.

Цей Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині поставки газу до 31.12.2014, а в частині розрахунків до їх повного здійснення (пункт 11.1 договору).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 656 Цивільного кодексу України визначено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору купівлі-продажу, є господарськими зобов'язаннями, а згідно з приписами статей 193 Господарського кодексу України, 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу (стаття 663 Цивільного кодексу України).

Як зазначено у пункті 3.3 договору, приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

На виконання умов укладеного між сторонами договору позивач передав відповідачу газ, що підтверджується:

- актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2014 на суму 969816,96грн. (січень 2014 року);

- актом приймання-передачі природного газу від 28.02.2014 на суму 838558,82грн. (лютий 2014 року);

- актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2014 на суму 517562,67грн. (березень 2014 року);

- актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2014 на суму 112047,17грн. (квітень 2014 року);

- актом приймання-передачі природного газу від 31.05.2014 на суму 18550,03грн. (травень 2014 року);

- актом приймання-передачі природного газу від 30.06.2014 на суму 19662,20грн. (червень 2014 року);

- актом приймання-передачі природного газу від 31.07.2014 на суму 20645,31грн. (липень 2014 року);

- актом приймання-передачі природного газу від 31.08.2014 на суму 5469,33грн. (серпень 2014 року);

- актом приймання-передачі природного газу від 30.09.2014 на суму 6412,22грн. (вересень 2014 року);

- актом приймання-передачі природного газу від 31.10.2014 на суму 317388,96грн. (жовтень 2014 року);

- актом приймання-передачі природного газу від 30.11.2014 на суму 1092318,32грн. (листопад 2014 року);

- актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2014 на суму 1813671,09грн. (грудень 2014 року).

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до пункту 6.1 договору оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідач погасив заборгованість перед позивачем за природний газ в період з 28.04.2014 по 27.05.2015, проте з порушенням встановлених договором строків, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

Відповідач виробляє теплову енергію, що підтверджується ліцензією №184-теп від 17.11.2016; постачає теплову енергію, що підтверджується ліцензією №184-теп від 17.11.2016 та транспортує теплову енергію, що підтверджується ліцензією №184-теп від 17.11.2016.

30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі - Закон), яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до приписів статті 1 Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно зі статтею 2 Закону дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

За положеннями частини 1 статті 3 Закону для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до частини 3 статті 7 Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, (тобто до 30.11.2016р.), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Заборгованість відповідача за природний газ, поставлений йому протягом періоду з січня по грудень 2014 року, погашена повністю в період з 28.04.2014 по 27.05.2015, тобто до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Господарський суд констатує, що з дня набрання чинності названим Законом (з 30.11.2016) не підлягають нарахуванню неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування та 3% річних на заборгованість, погашену відповідачем до набрання чинності Законом, а нараховані неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування та 3% річних підлягали списанню.

Аналогічна правова позиція підтверджена постановою Верховного Суду України від 06.06.2018 по справі №904/10292/17.

Господарський суд відхиляє заперечення позивача щодо необхідності включення відповідача до реєстру, оскільки вказані доводи зводяться до довільного тлумачення позивачем норм закону.

Частина 3 статті 7 вказаного вище Закону є нормою прямої дії. Виконання цієї норми закону не потребує від відповідача вчинення будь-яких дій. Право на списання неустойки, інфляційних нарахувань та процентів річних поставлено у залежність лише до умови погашення основної заборгованості за отриманий природний газ у строк до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи встановлені господарським судом обставини позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покласти на позивача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (01601, м.Київ, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 6; ідентифікаційний код 20077720) до ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА "ВАСИЛЬКІВКАТЕПЛОЕНЕРГО" КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ДНІПРОТЕПЛОЕНЕРГО"ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОСОБА_1" (52600, Дніпропетровська обл., Васильківський район, селище міського типу Васильківка, ВУЛ. АБРИКОСОВА, будинок 177А; ідентифікаційний код 20242337) про стягнення 322674,95грн. пені; 41626,28грн. трьох відсотків річних; 339251,39грн. інфляційних втрат (договір №794/14-БО-3 від 18.12.2013 купівлі-продажу природного газу) відмовити у повному обсязі.

Судові витрати покласти на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (01601, м.Київ, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 6; ідентифікаційний код 20077720).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 2 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення буде складено протягом десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення складено 18.06.2018

Суддя ОСОБА_4