РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.06.2018Справа № 910/5760/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., при секретарі судового засідання Максимець В.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали господарської справи

за позовом товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

до публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

про стягнення 4 992, 90 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до приватного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення збитків в порядку регресу в сумі 4 992, 90 грн.

Позов обґрунтовано тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 06-MR2/02-207-00280 від 06.09.2016 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки "Seat Ibiza" (державний реєстраційний номер НОМЕР_1), а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу "Chevrolet Aveo" (державний реєстраційний номер НОМЕР_2), водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, була застрахована у відповідача, позивачем було направлено останньому вимогу про сплату страхового відшкодування. Враховуючи, що відповідачем у повному обсязі не відшкодовано заявлену суму, позивач просить стягнути вказану суму в судовому порядку.

Згідно з пунктом 1 частини п`ятої статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною першою статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/5760/18. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. З метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору, суд ухвалою встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 29.05.2018 відповідач подав письмовий відзив, в якому проти позову заперечував зазначаючи про те, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Відповідно до звіту № 68-D/25/7 від 23.11.2016, долученого позивачем до позовної заяви коефіцієнт фізичного зносу автомобіля марки «Seat Ibiza» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1) складає 0, 66. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Seat Ibiza» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1) визначена позивачем на підставі рахунку-фактури № НОМЕР_3 від 09.11.2016 та складає 13 800, 00 грн. Пошкоджений автомобіль марки «Seat Ibiza» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1) 2007 року випуску, отже, на момент дорожньо-транспортної пригоди строк експлуатації становить більше 9 років. Якщо для відновлення пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу ремонт здійснювався методом заміни складових частин, що були пошкоджені на нові, страховик за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, в даному випадку - відповідач відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно-пошкодженого транспортного засобу. Відповідачем здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 8 807, 10 грн. з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, що встановлений в звіті № 68-D/25/7 від 23.11.2016, у зв'язку з чим вважає, що позов задоволенню не підлягає. Крім того, зазначив про те, що відповідачем не вираховувалася сума ПДВ із розміру здійсненого страхового відшкодування, оскільки рахунком-фактурою № НОМЕР_3 від 09.11.2016 ФОП ОСОБА_1 нарахування ПДВ не передбачено.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 06.06.2018 представник позивача подав письмову відповідь на відзив. В якій просив суд стягнути з приватного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" збитки в порядку регресу в сумі 4 992, 90 грн.

У частині восьмій статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, у тому числі письмові пояснення учасників справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Позивачем та ОСОБА_2 06.09.2016 укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 06-MR2/02-207-00280, відповідно до якого позивач прийняв під страховий захист автомобіль марки «Seat Ibiza» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1).

26.10.2016 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася по вулиці Василенка, 1 в місті Києві, автомобіль марки «Seat Ibiza» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1) отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою управління патрульної поліції у м. Києві № 221167.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення водієм автомобіля "Chevrolet Aveo" (державний реєстраційний номер НОМЕР_2) гр. ОСОБА_3 вимог пунктів 2.3 (б), 10.1 Правил дорожнього руху України, що встановлено постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 30.11.2016.

Для встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Seat Ibiza» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1) позивач замовив проведення автотоварознавчого дослідження у товариства з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнська експертна компанія «Сова». Згідно звіту № 68-D/25/7 від 23.11.2016 розмір матеріального збитку в результаті пошкодження у вказаній дорожньо-транспортній пригоді складає 14 211, 82 грн. Крім того, згідно рахунку-фактури фізичної особи ОСОБА_1 № НОМЕР_3 від 09.11.2016 вартість технічного обслуговування та ремонту автомобіля марки «Seat Ibiza» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1) склала 13 800, 00 грн.

Позивач страховим актом № СТ/16/0177 від 15.12.2016 визнав нанесення майнової шкоди страхувальнику внаслідок ДТП у розмірі 13 800, 00 грн., виплата якого позивачем підтверджується платіжним дорученням № ID--87934 від 15.12.2016.

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до позивача перейшло у межах фактично здійсненої страхової виплати право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1188 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується винною особою.

Згідно пункту 2 статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Chevrolet Aveo" (державний реєстраційний номер НОМЕР_2) застрахована відповідачем відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/8582779.

Враховуючи, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність особи, винної у заподіянні збитків, була застрахована у відповідача, останній відповідно до статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" повинен відшкодувати нанесену його страхувальником шкоду у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Позивач, 16.01.2017 направив на адресу відповідача вимогу з додатками про сплату страхового відшкодування. Відповідач, частково сплатив страхове відшкодування у розмірі 8 807, 10 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5049 від 26.01.2017, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

У письмовому відзиві відповідач зазначив про те, що ним здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 8 807, 10 грн. з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, що встановлений в звіті № 68-D/25/7 від 23.11.2016.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно статті 29 "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092).

Відповідно до вимог пункту 8.2 зазначеної Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де: С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.; С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.; С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.; Е з - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач у справі) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Тому, пред'явлення позивачем (особа, яка має право на отримання відшкодування замість потерпілого) до відповідача (страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) вимоги про виплату страхового відшкодування у розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним.

У даному випадку позивачем пред'явлено до відповідача вимогу про виплату страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, що є правомірним з огляду на вищевикладене.

Так, відповідно до наданого позивачем звіту № 68-D/25/7 від 23.11.2016 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Seat Ibiza» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1), вартість відновлювального ремонту застрахованого позивачем автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових становить 14 211, 82 грн. (без урахування вартості необхідних для ремонту матеріалів складових).

У письмовому відзиві відповідач зазначив про те, що ремонт здійснювався методом заміни складових частин, що були пошкоджені на нові, у зв'язку з чим повинен відшкодовати не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно-пошкодженого транспортного засобу. Проте, належних доказів підтвердження зазначених обставин суду не надав.

Згідно наявних в матеріалах справи доказів (рахунок-фактура фізичної особи ОСОБА_1 № НОМЕР_3 від 09.11.2016, лист фізичної особи ОСОБА_1) при здійсненні відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Seat Ibiza» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1) застосовувалися запасні частини, що раніше перебували у використанні. Згідно рахунку-фактури фізичної особи ОСОБА_1 № НОМЕР_3 від 09.11.2016 вартість технічного обслуговування та ремонту автомобіля марки «Seat Ibiza» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1) склала 13 800, 00 грн.

Вказана сума у розмірі 13 800, 00 грн. є сумою вартості відновлювального ремонту застрахованого позивачем автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, проте без урахування ПДВ.

Як вже вказувалося, до страховика за договором майнового страхування (позивача у справі) після виплати страхового відшкодування потерпілій особі у межах фактичних витрат, які не можуть перевищувати розміру реальних збитків, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, до позивача, який виплатив суму страхового відшкодування потерпілій особі у розмірі 13 800, 00 грн., перейшло право вимоги до відповідача у межах фактичних витрат.

З огляду на викладене, обґрунтованою сумою, яку відповідач повинен відшкодувати позивачу є 13 800, 00 грн. (фактичні витрати понесені позивачем), а не 8 807, 10 грн., як вважає відповідач. З урахуванням наведеного доводи відповідача, викладені у письмовому відзиві до уваги судом не приймаються.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства.

Виходячи з наведеного, суд встановлює, що позивач має право на відшкодування за рахунок відповідача страхового відшкодування у розмірі 4 992, 90 грн., (13 800, 00 грн. - 8 807, 10 грн.). Таким чином, позовна вимога підлягає задоволенню у заявленому розмірі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 130, 233, 238, 241-242, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

до публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення 4 992, 90 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, Дарницький район, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д, ідентифікаційний код 00034186) на користь товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, ідентифікаційний код 32382598) страхове відшкодування у розмірі 4 992 (чотири тисячі дев'ятсот дев'яносто дві) грн. 90 коп. та 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 - витрати по сплаті судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано та підлягає оскарженню відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 23.06.2018.

Суддя Т.Ю. Кирилюк