УХВАЛА

м. Київ

19.06.2018Справа № 910/18299/16

Розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України

про звернення стягнення на грошові кошти, а саме, на дивіденди від чистого прибутку Приватного акціонерного товариства "Газтранзит", частина акцій якого належить Публічному акціонерного товариству "Газпром", з метою виконання наказу Господарського суду міста Києва від 17.03.2017

у справі №910/18299/16

за позовом Антимонопольного комітету України

до Публічного акціонерного товариства "Газпром"

про стягнення 85 965 927 000 грн. штрафу та 85 965 927 000 грн. пені та зобов'язання виконати пункт 4 рішення від 22.01.2016 року № 18-р.

за участю Приватного акціонерного товариства "Газтранзит" з іноземними інвестиціями"

Суддя Бондаренко Г. П.

Секретар судового засідання Дьогтяр О.О.

За участю представників сторін:

від заявника (ВДВС): Медведєв О.В., довіреність № 3908/30.3-03 від 29.12.17;

Скалецька І.О., довіреність № 3927/30.3-03 від 29.12.17;

від стягувача: Павленко О.В., довіреність № 300-02/87 від 31.05.18;

від боржника: Мальський О.М., довіреність № 01/04/04-671д від 03.10.17;

Лисечко К.Є., довіреність № 01/04/04-671д від 03.10.2017;

Поліщук О.Г., довіреність № 01/04/04-689д від 19.10.17;

від ПрАТ "Газтранзит": Скузь І.І., довіреність № 146 від 04.06.18;

від ПрАТ "Газтранзит": Павленко Г.С., довіреність № 145 від 04.06.18;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2016 по справі № 910/18299/16, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 16.05.2017, позовні вимоги Антимонопольного комітету України задоволено, стягнуто з ПАТ "Газпром" в доход загального фонду Державного бюджету України 85 965 927 000,00 грн. штрафу і 85 965 927 000,00 грн пені за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням Антимонопольного комітету України від 22.01.2016 № 18-р у справі № 143-26.13/108-15 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (далі - Рішення АМК), а також зобов'язано ПАТ "Газпром" виконати пункт 4 резолютивної частини Рішення АМК щодо припинення порушення, зазначеного в пункті 2 рішення АМК, шляхом забезпечення отримання послуг з транзиту природного газу магістральними трубопроводами територією України у Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на обґрунтованих умовах; стягнуто з ПАТ "Газпром" на користь Комітету 206700,00 грн. судового збору. 17.03.2017 на виконання рішення видано відповідні накази.

З метою примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 17.03.2017 у справі № 910/18299/16, за заявою Антимонопольного комітету України було відкрито виконавче провадження № 53823056.

02 червня 2017 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до господарського суду міста Києва із заявою в порядку статті 1213 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 23.03.2017, яка діяла з 26.04.2016) про звернення стягнення на грошові кошти в сумі 79876793,25 грн ( а саме на дивіденди від чистого прибутку ПрАТ "Газтранзит", частина акцій якого належить ПАТ "Газпром"), які знаходяться в ПрАТ «Газтранзит» .

Обґрунтовуючи подану заяву, заявник вказував на наявність обставин для звернення стягнення на грошові кошти в сумі 79 876 793,25 грн, а саме на дивіденди від чистого прибутку ПрАТ "Газтранзит", частина акцій якого належить ПАТ "Газпром", оскільки боржником рішення суду у справі № 910/18299/16 про стягнення коштів у строк, встановлений для самостійного виконання, не виконується, а коштів на рахунках боржника недостатньо для виконання рішення в повному обсязі. В той же час, згідно з відповіддю Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 18.05.2017 № 09/01/9407 боржник володіє 16 650 шт. простих іменних акцій емітента ПрАТ "Газтранзит" (ідентифікаційний код 25273549), що становить 40,2174 % від статутного капіталу емітента (номінальна вартість цінного паперу - 2 000,00 грн). Таким чином, боржник, як власник акцій, має право на отримання прибутку ПрАТ "Газтранзит" за 2016, а саме - дивідендів, які нараховані та підлягають виплаті ПАТ "Газпром".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 зі справи № 910/18299/16 (суддя Балац С.В.) заяву головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.07.2017 апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Газпром" та Приватного акціонерного товариства "Газтранзит" з іноземними інвестиціями" задоволено, ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 року скасовано та відмовлено у задоволенні заяви Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень департаменту виконавчої служби міністерства юстиції України Медведєва О.В.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.08.2017, касаційну скаргу Антимонопольного комітету України задоволено частково, ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.07.2017 зі справи № 910/18299/16 скасовано, справу в частині розгляду заяви головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про вирішення питання про звернення стягнення на грошові кошти, що розміщені на рахунках третіх осіб, та належать до виплати боржникові, передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2017 (суддя Підченко Ю.О.) заяву головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України Медведєва Олександра В'ячеславовича про звернення стягнення на грошові кошти, а саме на дивіденди від чистого прибутку Приватного акціонерного товариства "Газтранзит" з іноземними інвестиціями" за 2016 рік в розмірі 5049,90 грн на одну просту акцію, частина акцій якого належить боржнику, у виконавчому провадженні № 53823056 з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 17.03.2017 задоволено. Звернуто стягнення на грошові кошти в сумі 79 876 793,25 грн (дивіденди від чистого прибутку Приватного акціонерного товариства "Газтранзит" з іноземними інвестиціями", частина акцій якого належить Публічному акціонерному товариству "Газпром"), що знаходяться у Приватного акціонерного товариства "Газтранзит" з іноземними інвестиціями", з метою виконання наказу Господарського суду міста Києва від 17.03.2017 у справі № 910/18299/16 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Газпром" в доход загального фонду Державного бюджету України на рахунок УК у Солом'янському районі міста Києва; ідентифікаційний код 38050812; Банк одержувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019; рахунок 0010; код класифікації доходів - 21081100 (символ звітності 106) 85 965 927 000,00 грн штрафу і 85 965 927 000, 00 грн. пені.

Постановою Київського апеляційного Господарського суду міста Києва від 25.10.2017 ухвалу Господарського суду міста Києва у справі №910/18299/16 від 27.09.2017 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 06.02.2018, касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Газтранзит" з іноземними інвестиціями" задоволено частково, ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.10.2017 зі справи № 910/18299/16 скасовано, справу в частині розгляду заяви головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про вирішення питання про звернення стягнення на грошові кошти, що розміщені на рахунках інших осіб, та які належать до виплати боржникові (в порядку статті 1213 ГПК України), передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Розпорядженням керівника апарату № 05-23/736 від 23.05.2018 року призначено повторний автоматизований розподіл судових справ. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 23.05.2018 року справу № 910/18299/16 передано на розгляд судді Бондаренко Г.П.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2018 справу № 910/18299/16 в частині розгляду заяви про вирішення питання про звернення стягнення на грошові кошти, що розміщені на рахунках ПрАТ «Газтранзит» та належать до виплати боржнику у справі, прийнято до свого провадження суддею Бондаренко Г.П. та призначено її до розгляду на 12.06.2018, запропоновано учасникам виконавчого провадження № 53823056, в тому числі і державному виконавцю та ПрАТ "Газтранзит" з іноземними інвестиціями", надати пояснення щодо викладеного в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.02.2018 року у справі №910/18299/16, а саме:

- щодо неправомірного ототожнення понять "право на отримання дивідендів/право власності на дивіденди" (необхідність встановлення правової природи дивідендів як об`єкта цивільних прав з моменту прийняття рішення загальними зборами про їх виплату до закінчення шестимісячного строку, встановленого для їх фактичної виплати акціонеру),

- моменту виникнення права вимоги виплати дивідендів у акціонерів ПрАТ "Газтранзит".

12.06.2018 в судовому засіданні сторони підтримали письмові пояснення та заперечення подані через загальний відділ діловодства та надали усні пояснення по суті заяви, в засіданні оголошена перерва до 14.06.2018.

В судовому засіданні 14.06.2018 за участю всіх представників сторін, сторони надали пояснення по суті заяви, оголошена перерва до 19.06.2018.

В судовому засіданні 19.06.2018 судом оголошено ухвалу про задоволення заяви головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України Медведєва Олександра В'ячеславовича про звернення стягнення на грошові кошти, а саме на дивіденди від чистого прибутку приватного акціонерного товариства "Газтранзит" з іноземними інвестиціями" за 2016 рік в розмірі 5049,90 грн на одну просту акцію, частина акцій якого належить боржнику у виконавчому провадженні № 53823056 з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 17.03.2017, однак у зверненні стягнення на вказані кошти - відмовлено, оскільки в процесі розгляду заяви судом встановлено, що фактичне списання даних коштів відбулося 14.06.2017 року.

Правові висновки Верховного суду та обов`язкові вказівки, що містяться у постанові, які необхідно врахувати при новому розгляді справи

У постанові від 06.02.2018 по справі № 910/18299/16 Верховний Суд вказав на те, що задовольняючи заяву головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про звернення стягнення на грошові кошти, а саме на дивіденди від чистого прибутку ПрАТ "Газтранзит", частина акцій якого належить ПАТ "Газпром", у виконавчому провадженні №53823056 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 17.03.2017 у справі № 910/18299/16, суди попередніх інстанцій виходили з того, що починаючи з дати прийняття рішення загальними зборами ПрАТ "Газтранзит" про виплату дивідендів ПАТ "Газпром" такі кошти слід вважати майном боржника - ПАТ "Газпром", та, відповідно, за заявою державного виконавця слід звернути стягнення на належні боржнику від інших осіб (у даному випадку - ПрАТ "Газтранзит") грошові кошти. Проте, судами попередніх інстанцій не враховано ними ж встановлені обставини про те, що строк виплати дивідендів починається з дня прийняття рішення загальних зборів ПрАТ "Газтранзит" про виплату дивідендів та закінчується 27.10.2017.

Крім того, зазначено, що суди попередніх інстанцій у розгляді заяви державного виконавця помилково ототожнили право на отримання дивідендів з правом власності на такі дивіденди. Також у даній постанові йдеться про те, що згідно з вказівками, які містилися у постанові Вищого господарського суду України від 15.08.2017 у справі №910/18299/16, у розгляді заяви головного державного виконавця про звернення стягнення на грошові кошти, а саме на дивіденди від чистого прибутку ПрАТ "Газтранзит", частина акцій якого належить ПАТ "Газпром" судам належало: встановити кінцевий термін виплати дивідендів, а також з'ясувати, з якого саме моменту зобов'язання з виплати дивідендів буде вважатися простроченим, а у акціонерів виникне право вимоги виплати дивідендів, відповідно визначити правову природу дивідендів як об'єкта цивільних прав з моменту прийняття рішення загальними зборами про їх виплату до закінчення шестимісячного строку, встановленого для їх фактичної виплати акціонеру.

Відповідно до частини 1 статті 316 ГПК України (в редакції, що діє з 15.12.2017 року), Вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Правова позиція державного виконавця та стягувача у виконавчому провадженні № 53823056 щодо поданої заяви, викладена при новому розгляді заяви судом першої інстанції.

12.06.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником заявника - головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України Медведєвим О.В. подані письмові пояснення на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 29.05.2018, в яких вказав, що з метою повного та своєчасного виконання рішення суду №910/18299/16 від 05.12.2016 та наказу Господарського суду міста Києва від 17.03.2017, звернувся в червні 2017 до суду із відповідною заявою, таким чином скористався своїм правом наданим йому законом.

Щодо необхідності встановлення правової природи дивідендів як об'єкта цивільних прав з моменту прийняття рішення загальними зборами про їх виплату до закінчення шестимісячного строку, встановленого для їх фактичної виплати акціонеру, то починаючи з дати прийняття рішення загальними зборами ПрАТ «Газтранзит» про виплату дивідендів ПАТ «Газпром», такі грошові кошти слід вважати майном боржника - ПАТ «Газпром», у відповідності до ст. 190 ЦК України.

Моментом настання строку виплати дивідендів та права акціонера (боржника у даній справі, ПАТ «Газпром») на виплату дивідендів вважає 31.05.2017, а саме момент затвердження переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, що підтверджують в поясненнях ПАТ «Газпром» та ПрАТ «Газтранзит».

Відтак, після прийняття рішення загальними зборами про виплату дивідендів, останні переходять у власність акціонерам, які зазначені в переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, у встановлений у рішенні загальних зборів строк, у даному випадку з 31.05.2017 по 27.10.2017.

В зв'язку з тим, що спірні правовідносини виникли в процесі виконання рішення, то судам, приймаючи рішення у справі в частині заяви про звернення стягнення на кошти, що належать боржникові до виплати від інших осіб, необхідно врахувати приписи ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» та частину першу статті 30 Закону України «Про акціонерні товариства», а тому державний виконавець просив заяву задовольнити.

12.06.2018, на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 29.05.2018, через відділ діловодства Господарського суду міста Києва стягувачем - Антимонопольним комітетом України подані письмові пояснення, в яких останній зазначив, що право на отримання дивідендів є майновим правом акціонера, а у відповідності до ст. 190 ЦК України майнове право є майном. Отже, у разі прийняття загальними зборами товариства рішення про виплату дивідендів, у такого товариства виникає обов'язок сплатити акціонеру відповідну суму коштів у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття такого рішення, чи у строк визначений загальними зборами. При цьому, відповідні грошові кошти, призначені для виплати ПАТ «Газпром» до закінчення шестимісячного строку для їх виплати, належать останньому на праві очікування, яке є складовою частиною власності, тому державний виконавець має право звернути стягнення на такі грошові кошти.

Стосовно моменту виникнення права вимоги виплати дивідендів у акціонерів ПрАТ «Газтранзит», вказав, що право на отримання дивідендів у ПАТ «Газпром» виникає, починаючи з дня прийняття рішення загальних зборів ПрАТ «Газтранзит» про їх виплату, тобто з 28.04.2017, а право вимоги - після спливу шестимісячного строку, встановленого для виплати дивідендів, тобто з 27.10.2017.

Правова позиція боржника та заінтересованої особи щодо заяви державного виконавця, поданої до суду 02.06.2017 року, викладена при новому розгляді справи.

08.06.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва ПрАТ "Газтранзит" з іноземними інвестиціями» подало письмові пояснення, в яких вказало про те, що заяву державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 02.06.2017 вважають безпідставною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства України. Крім того, фактичні обставини справи, які існували на момент звернення державного виконавця до суду, суттєво змінилися, а тому у задоволенні заяви просило відмовити.

Так, представник ПрАТ "Газтранзит" з іноземними інвестиціями» надав суду належним чином засвідчені копії документів, які підтверджують списання з рахунків, що належать ПрАТ "Газтранзит" з іноземними інвестиціями» у ПАТ "Сітібанк" 79876793,25 грн на підставі платіжної вимоги № 53823056/16, виставленої Державною казначейською службою України в місті Києві на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 року, яка в подальшому була скасована судами вищих інстанцій, однак кошти на рахунки ПрАТ "Газтранзит" з іноземними інвестиціями» на момент розгляду заяви не повернуті.

Крім того, представник заінтересованої особи вважає, що заяву головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України Медведєва Олександра В'ячеславовича про звернення стягнення на грошові кошти, а саме на дивіденди від чистого прибутку за 2016 рік Приватного акціонерного товариства "Газтранзит" з іноземними інвестиціями" в розмірі 5049,90 грн на одну просту акцію, частина акцій якого належить боржнику у виконавчому провадженні № 53823056 з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 17.03.2017, подану до суду 02.06.2017 року, належить розглядати відповідно до норм ГПК України в редакції від 23.03.2017, яка діяла з 26.04.2016.

11.06.2018, на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 29.05.2018, через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником боржника - ПАТ «Газпром» подано письмові пояснення, в яких боржник пояснив, що неправомірно ототожнювати поняття «право на отримання дивідендів» та «право власності на дивіденди» вказав, що до закінчення шестимісячного строку, встановленого для фактичної виплати дивідендів акціонеру, власником грошових коштів, які підлягають виплаті на користь ПАТ «Газпром» як дивіденди від чистого прибутку ПрАТ «Газтранзит», був ПрАТ «Газтранзит», а ПАТ «Газпром» лише наділено правом набуття в майбутньому права власності на вказані вище дивіденди, за умови виконання всіх дій, передбачених законодавством як з боку ПрАТ «Газтранзит», так і з боку ПАТ «Газпром». Тільки після закінчення строку, впродовж якого ПрАТ «Газтранзит» зобов'язане виплатити дивіденди ПАТ «Газпром» та після перерахування ПрАТ «Газтранзит» вказаних вище коштів на відповідних рахунок відповідача, ПАТ «Газпром» набуває право власності на дивіденди від чистого прибутку ПрАТ «Газтранзит», а державний виконавець, відповідно, набуває право звернути на них стягнення. Щодо моменту виникнення права вимоги виплати дивідендів у акціонерів ПрАТ «Газтранзит», боржник зазначив про те, що рішення про виплату дивідендів було прийняте загальними зборами ПрАТ «Газтранзит» 28 квітня 2017, відтак, з огляду на законодавство України, а саме Закон України «Про акціонерні товариства», дивіденди за 2016 рік мали бути виплачені усім акціонерам ПрАТ «Газтранзит», зазначеним у переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, шляхом виплати всієї суми дивідендів не пізніше 27 жовтня 2017. Тобто кінцевим терміном виплати ПрАТ «Газтранзит» дивідендів на користь ПАТ «Газпром» є 27 жовтня 2017, відповідно, до завершення цього строку жоден із акціонерів ПрАТ «Газтранзит» не мав права вимагати виплати дивідендів, оскільки кінцевий термін їх виплати не настав.

Як висновок зазначено, що до 27.10.2017 - дати, після якої у ПАТ «Газпром» виникає право вимоги на дивіденди від чистого прибутку ПрАТ «Газтранзит» власником грошових коштів, які підлягають виплаті на користь ПАТ «Газпром» як дивіденди від чистого прибутку ПрАТ «Газтранзит», був ПрАТ «Газтранзит», а ПАТ «Газпром» лише наділено правом набуття в майбутньому права власності на вказані вище дивіденди, за умови виконання всіх дій, передбачених законодавством як з боку ПрАТ «Газтранзит», так і збоку ПАТ «Газпром».

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, державного виконавця та заінтересованої особи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, за власним внутрішнім переконанням, суд -

ВСТАНОВИВ:

Питання застосування процесуального законодавства щодо розгляду заяви, поданої державним виконавцем від 02.06.2017 року, при новому розгляді заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.06.207 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою в порядку статті 1213 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 23.03.2017, яка діяла з 26.04.2016) про звернення стягнення на грошові кошти в сумі 79876793,25 грн (а саме на дивіденди від чистого прибутку ПрАТ "Газтранзит", частина акцій якого належить ПАТ "Газпром"), які знаходяться в ПрАТ «Газтранзит» .

Вищевказана заява розглядалася судами неодноразово, в останнє Постановою Верховного Суду від 06.02.2018, касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Газтранзит" з іноземними інвестиціями задоволено частково, ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.09.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.10.2017 зі справи № 910/18299/16 скасовано, справу в частині розгляду заяви головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про вирішення питання про звернення стягнення на грошові кошти, що розміщені на рахунках інших осіб, та які належать до виплати боржникові передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва втретє.

Отже, на момент прийняття справи до провадження судді Бондаренко Г.П. заява державного виконавця, подана 02.06.2017 року не була розглянута, оскільки попередні судові рішення були скасовані з передачею справи в частині розгляду відповідної заяви на новий розгляд.

15.12.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017, яким Господарський процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Відповідно до п. 9 Розділу XI Перехідних Положень ГПК України в новій редакції (діє з 15.12.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цієї редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією кодексу.

Як встановлено п. 11 Розділу XI Перехідних Положень ГПК України в новій редакції, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Отже, суд приходить до висновку, що при новому розгляді заяви головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка подана до Господарського суду міста Києва 02.06.2017 в порядку статті 1213 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 23.03.2017, яка діяла з 26.04.2016) про звернення стягнення на грошові кошти в сумі 79876793,25 грн (а саме на дивіденди від чистого прибутку ПрАТ "Газтранзит", частина акцій якого належить ПАТ "Газпром"), які знаходяться в ПрАТ «Газтранзит», належить застосовувати норми ГПК України в новій редакції (діє з 15.12.2017 року), а саме положення статті 336 ГПК України.

Обставини виконання наказу Господарського суду міста Києва від 17.03.2017 року у даній справі.

Постановою державного виконавця від 21.04.2017 відкрито виконавче провадження №53823056 з примусового виконання наказу господарського суду м. Києва від 17.03.2017 у справі № 910/18299/16 про стягнення з боржника 85 965 927 000, 00 грн. штрафу і 85 965 927 000, 00 грн. пені. Проте, боржником рішення суду у строк, встановлений для самостійного виконання не виконується, а коштів на рахунках боржника недостатньо для виконання рішення суду в повному обсязі.

Згідно відповіді Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 18.05.2017 № 09/01/9407 боржник - ПАТ «Газпром» володіє 16 650 шт. простих іменних акцій емітента - ПрАТ "Газтранзит", що становить 40,2174% від статутного капіталу емітента (номінальна вартість цінного папера - 2 000, 00 грн. у депозитарній установі - публічне акціонерне товариство "АЛЬФА-БАНК").

28.04.2017 було проведено загальні збори акціонерів ПрАТ "Газтранзит", на яких було прийнято рішення, оформлене протоколом № 60 та затверджено порядок розподілу прибутку за 2016, а саме: направити на виплату дивідендів 209 065 860,00 грн., що складає 90 % від чистого прибутку ПрАТ "Газтранзит" за 2016 рік за даними фінансової звітності останнього станом на 31.12.2016. Також зазначеним рішенням затверджено річні дивіденди за результатами фінансово-господарської діяльності ПрАТ "Газтранзит" у 2016 році в розмірі 5049,00 грн. на одну просту акцію. Виплату дивідендів вирішено здійснити безпосередньо акціонерам.

Згідно з рішенням загальних зборів ПрАТ "Газтранзит" (протокол від 28.04.2017 № 60) та за даними переліку акціонерів, які мають право на отримання дивідендів за акціями/доходу за цінними паперами, складеного станом на 31.05.2017, після утримання податку на прибуток (доходи), отриманих нерезидентом із джерелом його походження із України у розмірі 4 204 041,75 грн., сума дивідендів, що підлягає виплаті боржнику (ПАТ "Газпром"), складає 79 876 793,25 грн.

Відповідно до рішення наглядової ради ПрАТ "Газтранзит" (протокол від 16.05.2017 № 77 заочного голосування) встановлена дата складання переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності ПрАТ "Газтранзит" у 2016 році - 31.05.2017. Також наглядовою радою ПрАТ "Газтранзит" вирішено питання щодо виплати дивідендів, шляхом направлення коштів безпосередньо акціонерам останнього, зазначеним у переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, у строки, встановлені законодавством України.

02.06.2017 року державний виконавець, в рамках виконавчого провадження від №53823056 по виконанню наказу Господарського суду міста Києва від 17.03.2017 року, звернувся до суду з заявою про звернення стягнення на грошові кошти, що належать боржнику, та розміщені на рахунках інших осіб. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 зі справи № 910/18299/16 (суддя Балац С.В.) заяву головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено.

На виконання наказу Господарського суду міста Києва від 17.03.2017 року у справі № 910/18299/16, відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.04.2017 № 53823056 та відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 06.06.2017, якою задоволено заяву державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про звернення стягнення на грошові кошти, а саме: на дивіденди від чистого прибутку за 2016 рік Приватного акціонерного товариства "Газтранзит" з іноземними інвестиціями" частина акцій якого належить Публічному акціонерному товариству "Газпром", в сумі 79 876 793,25 грн, що знаходяться у Приватного акціонерного товариства "Газтранзит" з іноземними інвестиціями" в доход загального фонду Державного бюджету України (на рахунок УК у Солом'янському районі міста Києва; ідентифікаційний код 38050812; Банк одержувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019; рахунок 0010; код класифікації доходів - 21081100 (символ звітності 106), 14.06.2017 року з рахунку ПрАТ "Газтранзит", відкритому у ПАТ "Сітібанк" було списано 79876793,25 грн на рахунки Державної казначейської служби, що підтверджується платіжною вимогою № 53823056/16 від 09.06.2017 про примусове списання коштів (повернуто банком без виконання) та платіжною вимогою № 53823056/16 від 13.06.2017 (виконано банком 14.06.2017), а також листом ПАТ "Сітібанк" від 16.06.2017 за № 170711/0507-3, який підтверджує списання коштів з рахунків ПрАТ "Газтранзит" в примусовому порядку на рахунки стягувача - Міністерства юстиції України.

Представники державної виконавчої служби при розгляді заяви в судовому засіданні 14.06.2018 року не заперечував, що фактично кошти у розмірі 79876793,25 грн, які є дивідендами від чистого прибутку за 2016 рік Приватного акціонерного товариства "Газтранзит" з іноземними інвестиціями", частина акцій якого належить Публічному акціонерному товариству "Газпром", списані з рахунків ПрАТ "Газтранзит" ще на підставі ухали Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 року, яка в подальшому була скасована судами вищих інстанцій. Доказів повернення цих коштів після скасування ухвали суду на рахунки ПрАТ "Газнтранзит" з іноземними інвестиціями" суду в процесі розгляду заяви не надано. Отже, судом в процесі розгляду заяви державного виконавця про звернення стягнення на грошові кошти, що розміщені на рахунку ПрАТ "Газтранзит", встановлено, що ці кошти на момент розгляду заяви, фактично списані на рахунки Державного бюджету України.

Позиція суду щодо правової природи дивідендів як об'єкта цивільних прав з моменту прийняття рішення загальними зборами про їх виплату до закінчення шестимісячного строку, встановленого для їх фактичної виплати акціонеру та щодо строку з якого у боржника виникає право власності на дивіденди (грошові кошти).

За змістом положень частини 1 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства", дивіденди - це частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу. Товариство виплачує дивіденди виключно грошовими коштами.

Так, приписами частини 2 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства" встановлено, що виплата дивідендів за простими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку на підставі рішення загальних зборів акціонерного товариства у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів.

Згідно з підпунктом 3.3 пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 № 4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» статтею 30 Закону України «Про акціонерні товариства» встановлено, що виплата дивідендів за простими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку на підставі рішення загальних зборів акціонерного товариства у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів.

У разі прийняття загальними зборами акціонерів товариства рішення про виплату дивідендів за простими акціями у акціонерного товариства виникає обов'язок сплатити акціонеру відповідну суму коштів у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття такого рішення, чи у менший строк, визначений загальними зборами.

Рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Абзацом 1 частини 4 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства" визначено, що для кожної виплати дивідендів наглядова рада акціонерного товариства встановлює дату складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, порядок та строк їх виплати. Дата складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів за простими акціями, визначається рішенням наглядової ради, передбаченим першим реченням цієї частини, але не раніше ніж через 10 робочих днів після дня прийняття такого рішення наглядовою радою. Перелік осіб, які мають право на отримання дивідендів за привілейованими акціями, складається протягом одного місяця після закінчення звітного року.

Отже, право на отримання дивідендів виникає у акціонера тільки у разі перебування його у переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів.

Згідно положень статті 190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживчою річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Майнове право, яке можна визначити як "право очікування", є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

При цьому, право на отримання дивідендів - це обумовлене право набуття в майбутньому права власності на майно (у даному випадку, грошові кошти), яке виникає тоді, коли виконані правові передумови, необхідні й достатні для набуття речового права.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що згідно з принципами, які закріплені у його практиці (див., між іншим, "Пудас проти Швеції", рішення від 27.10.1987), спір щодо "права", про яке можна стверджувати - принаймні на підставах, котрі можна довести, - що воно визнається в національному праві, а також є реальним і важливим. Спір може стосуватись як фактичного існування права, так і обсягів та способу його реалізації. Зрештою, результат провадження повинен безпосередньо впливати на можливість реалізації права, про яке йдеться у справі. Крім того, чи буде право розглядатись як право цивільного характеру в світлі відповідних положень Конвенції має визначатися не тільки за юридичною галузевою кваліфікацією, а й за його матеріально-правовим змістом та наслідками реалізації цього права у межах національної правової системи (див. "Кьоніг проти Німеччини", рішення від 28.06.1978).

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) № 18-рп/2004 від 01.12.2004 визначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Конституційний Суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права" як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою. Отже, "законний інтерес" передбачає можливість користування певними благами та реалізацію поведінки, спрямованої на задоволення як індивідуальних, так і колективних потреб.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах "Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії" від 23.10.1991, "Федоренко проти України" від 01.06.2006 зазначив, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

У межах вироблених ЄСПЛ підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування щодо ефективного здійснення свого "права власності".

Статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосовувати для захисту "правомірних (законних) очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності.

Отже, сплата акціонеру дивідендів, щодо виплати яких було прийнято рішення загальними зборами ПАТ «Газпром», надає такому акціонеру, на користь якого таке рішення прийняте, "законне очікування", що йому будуть такі дивіденди виплачені. Невиплата товариством таких дивідендів акціонеру прирівнюється до порушення права останнього на мирне володіння майном (рішення ЄСПЛ у справах "Брумареску проти Румунії" (п. 74), "Пономарьов проти України" (п. 43), "Агрокомплекс проти України" (п. 166).

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду №908/1027/17 від 23.05.2018.

Вищий Господарський суд України в постанові від 15.08.2017 у даній справі також вказує, що майнове право, яке можна визначити як «право очікування, є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. «Майнове право, яке можна визначити як "право очікування", є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

При цьому, право на отримання дивідендів - це обумовлене право набуття в майбутньому права власності на майно (у даному випадку, грошові кошти), яке виникає тоді, коли виконані правові передумови, необхідні й достатні для набуття речового права.

Отже, відповідні грошові кошти, призначені для виплати ПАТ «Газпром», до закінчення шестимісячного строку для їх виплати, належать останньому на праві очікування, яке є відповідно до викладеного вище є складовою частиною майнових прав боржника, а тому державний виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, до складу якого входять і право очікування, а після трансформації права очікування ПАТ «Газпром» на виплату йому грошових коштів на право власності на грошові кошти, що за переконанням суду відбулося після 27.102.017, у державного виконавця та стягувача відповідно до приписів статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» та норм статті 336 ГПК України виникло право звернення стягнення саме на грошові кошти, які після цієї дати стали належати боржнику на праві власності.

Позиція суду щодо підстав звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншій особі, яка має заборгованість перед боржником (кошти, що належать боржнику від інших осіб).

Стаття 129 Конституції України встановлює, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Як встановлено статтею 129-1 Конституції України, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з приписами статті 77 Закону під час виконання рішень стосовно іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб, які відповідно проживають (перебувають) чи зареєстровані на території України або мають на території України власне майно, яким володіють самостійно або разом з іншими особами, застосовуються положення цього Закону.

Частиною першою статті 10 Закону передбачено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Як унормовано у статті 53 Закону, виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Розгляд заяви, поданої 02.06.2017 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в порядку статті 1213 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 23.03.2017, яка діяла з 26.04.2016) про звернення стягнення на грошові кошти в сумі 79876793,25 грн, здійснюється за правилами розділу 5 Господарського процесуального кодексу України в редакції, яка діє з 15.12.2017 року.

Згідно з ч. 1 ст.336 Господарського процесуального кодексу України, суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Частиною 1 статті 53 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Таким чином, у силу положень ст. ст. 2, 25, 30 Закону України «Про акціонерні товариства», ст. 41 Закону України «Про господарські товариства», ст. 167 Господарського кодексу України, ст. 152 ЦК України та прийнятих товариством рішень право очікування (законного сподівання) на отримання дивідендів у ПАТ «Газпром» виникає, починаючи з дня прийняття рішення загальних зборів ПрАТ «Газтранзит» про їх виплату, тобто з 28.04.2017, а право вимоги виплати саме грошових коштів - після спливу шестимісячного строку, встановленого для виплати дивідендів, тобто з 27.10.2017.

На момент розгляду судом заяви, поданої 02.06.2017 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про звернення стягнення на грошові кошти, а саме, на дивіденди від чистого прибутку Приватного акціонерного товариства "Газтранзит", частина акцій якого належить публічному акціонерного товариству "Газпром", право законного очікування останнього щодо виплати дивідендів по закінченню шестимісячного строку трансформовано у право власності на грошові кошти (дивіденди), а отже з 28 жовтня 2017 року ПрАТ «Газтранзит» є таким, що має заборгованість перед ПАТ "Газпром" по виплаті дивідендів (грошових коштів у розмірі 79876793,25 грн ), оскільки рішення загальних зборів ПрАТ "Газтранзит" про виплату дивідендів та рішення правління ПрАТ "Газтранзит" при визначення переліку осіб, яким належать до виплат дивіденди (грошові кошти) за 2016 рік, не оскаржені. Доказів оспорення наявності такої заборгованості ПрАТ "Газтранзит" перед ПАТ "Газпром" матеріали справи на момент розгляду заяви судом 19.06.2018 року не містять.

На даний час, після закінчення шестимісячного строку для виплати дивідендів, вирішується питання про наявність чи відсутність права у державного виконавця звернути стягнення на дивіденди, які призначені для виплати ПАТ «Газпром». Суд вважає, що відповідні грошові кошти, призначені для виплати ПАТ «Газпром», після трансформації права ПАТ «Газпром» з права очікування виплати йому цих грошових коштів на право власності на грошові кошти, що відбулося після 27.10.2017, вважаються майном боржника у розумінні ст. 190 ЦК України і належать останньому на праві власності, а тому державний виконавець має право звернути стягнення саме на грошові кошти, що належать до виплати боржнику від інших осіб, відповідно до приписів статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» та норм статті 336 ГПК України.

Відтак, на момент нового розгляду даної заяви, поданої 02.06.2017 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про звернення стягнення на грошові кошти, що належать боржникові від інших осіб, право власності на дивіденди (грошові кошти) ПАТ «Газпром» набув, а належність грошових коштів боржникові - ПАТ «Газпром» не оспорюється заінтересованою особою ПрАТ «Газтранзит», відповідно і суд має право за заявою державного виконавця звернути на дані кошти стягнення на виконання судового рішення у даній справі. Вимоги, встановлені ч. 1 ст. 336 ГПК України, для звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, дотримано, а отже заява підлягає задоволенню.

Однак, при новому розгляді справи в частині розгляду заяви головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про вирішення питання про звернення стягнення на грошові кошти, що розміщені на рахунках інших осіб, та які належать до виплати боржникові, судом встановлено, що 14.06.2017 ці кошти стягнуті з рахунку ПрАТ "Газтранзит" в доход державного бюджету, а тому суд не має права повторно звертати стягнення на ці грошові кошти при винесенні даної ухвали.

Отже, заява державного виконавця, подана до суду 02.06.2017, підлягає задоволенню, проте, в зв`язку з фактичним стягненням грошових коштів, про яке клопоче заявник, в процедурі примусового виконання рішення у даній справі, ще 14.06.2017 року, докази про що містяться в матеріалах справи, повторне списання таких коштів з рахунку ПрАТ "Газтранзит" є не допустимим.

Керуючись ст. ст. 234, 255, 256, 336, 338 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву від 02.06.2017 року за № 53823056/16 головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України Медведєва Олександра В'ячеславовича про звернення стягнення на грошові кошти у розмірі 79 876 793 (сімдесят дев`ять мідбйонів вівімсот сімдесят шість тисяч сімсот дев`яносто три) грн 25 коп., а саме, на дивіденди від чистого прибутку за 2016 рік Приватного акціонерного товариства "Газтранзит" з іноземними інвестиціями", частина акцій якого належить Публічному акціонерного товариству "Газпром", з метою виконання наказу Господарського суду міста Києва від 17.03.2017 у виконавчому провадженні № 53823056, задовольнити.

2. Ухвала набирає законної сили 19.06.2018 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення (якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали - десятиденний строк обчислюється з моменту складення повного тексту ухвали).

Повний текст ухвали складено 20.06.2018

Суддя Бондаренко Г.П.