ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2018р. Справа №914/583/18

За позовом: Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», м. Львів,

до відповідача: ОСОБА_1 автомобільних доріг у Львівській області, м. Львів,

про: стягнення заборгованості у розмірі 119 321,00 грн.,

Суддя Козак І.Б.

при секретарі Гелеш Г.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 представник (посвідчення №295 від 12.09.2003р.),

від відповідача: ОСОБА_3 представник (довіреність №03-219/01-03 від 16.01.2018р.).

На розгляд господарського суду Львівської області Дочірнім підприємством «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» подано позов до відповідача ОСОБА_1 автомобільних доріг у Львівській області про стягнення заборгованості у розмірі 119 321,00 грн.

Ухвалою суду від 04.04.2018р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 10.05.2018р. Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду. Ухвалою суду від 04.06.2018р. закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 13.06.2018р.

13.06.2018р. відбувається розгляд справи по суті.

У судовому засіданні 13.06.2018р. представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить стягнути зі ОСОБА_1 автомобільних доріг у Львівській області на користь Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» 119 321,00 грн. виконаних позивачем, проте неоплачених відповідачем підрядних робіт за договором №14-03/15 від 26.03.2015р.

Представник відповідача у судове засідання 13.06.2018р. прибув із запізненням, заперечив проти позову з підстав, наведених у відзиві на позов з таких підстав: позивач не повідомляв відповідача про необхідність проведення додаткових робіт; обумовлені Договором №14-03/15 роботи оплачені відповідачем у повному обсязі; не існує жодного документу, який би підтверджував збільшення ціни за договором, укладеним між сторонами спору; згідно вимоги №02-05/1170 від 15.07.2016р. підставою для оплати виконаних робіт позивач вказував виключно договір №14-03/15 від 26.03.2015р., а не Акти, підписані представниками відповідача.

У відповіді на відзив, поданій 10.05.2018р. представник позивача заперечив проти аргументів відповідача повністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно і обєктивно зясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

26.03.2015 року між ОСОБА_1 автомобільних доріг у Львівській області (замовник) та Дочірнім підприємством Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (підрядник) було укладено договір №14-03/15 на закупівлю послуг: поточний дрібний ремонт та експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Львівської області: автомобільні дороги Радехівського, Камянка-Бузького районів.

Відповідно до умов цього договору підрядник (позивач у справі) зобовязується у 2015 році надати послуги з поточного дрібного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Львівської області: автомобільні дороги Радехівського, Камянка-Бузького районів згідно Технічних вимог - Додаток № 1, що є невідємною частиною договору, а замовник (відповідач) - прийняти та оплатити такі послуги в межах затверджених фінансових планів, виділених бюджетних асигнувань та фактично отриманих бюджетних коштів.

Згідно п. 3.2 договору ціна договору є динамічною.

Відповідно до п. 3.4 договору ціна договору може бути переглянута за наступних умов: зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості робіт); зміни ціни у звязку зі зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок; зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу інфляції.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що фінансування послуг здійснюється за рахунок бюджетних коштів (при надходженні коштів від головного розпорядника), які передбачені на поточний рік згідно з планом фінансування головного розпорядника коштів.

Між сторонами було укладено ряд додаткових угод: №1 від 18.06.2015, №2 від 02.10.2015, №3 від 02.12.2015, №4 від 28.12.2015, №5 від 31.12.2015, №6 від 19.01.2016.

Дочірнім підприємством Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України протягом січня 2016 року на виконання умов договору було виконано роботи (надано послуги) на загальну суму 119 321,00 грн., що підтверджується належним чином підписаними сторонами актами приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за січень 2016 року (завірені копії долучені до матеріалів справи).

Згідно п. 5.4 договору, замовник здійснює щомісячну оплату за надані послуги в межах виділених бюджетних асигнувань та фактичного надходження бюджетних коштів, на підставі актів приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ №3), підписаних сторонами.

З метою врегулювання спору, позивач надсилав відповідачу вимогу від 15.07.2016 за вих. №02-05/1170 про оплату заборгованості, в тому числі і заборгованості згідно договору №14-03/15 від 26.03.2015, яка відповідачем залишена без відповіді та без задоволення.

У звязку з несплатою відповідачем вартості виконаних робіт, Дочірнє підприємство Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 119 321,00 коп.

Станом на дату прийняття рішення заборгованість відповідачем не оплачена.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1 ст. 837 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Пунктом 4 статті 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Згідно з приписами статті 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Відповідно до статті 844 ЦК України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі.

Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.

Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором.

Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін.

У разі перевищення твердого кошторису усі повязані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

Якщо виникла необхідність проведення додаткових робіт і у звязку з цим істотного перевищення визначеного приблизного кошторису, підрядник зобов'язаний своєчасно попередити про це замовника. Замовник, який не погодився на перевищення кошторису, має право відмовитися від договору підряду. У цьому разі підрядник може вимагати від замовника оплати виконаної частини роботи.

Підрядник, який своєчасно не попередив замовника про необхідність перевищення приблизного кошторису, зобовязаний виконати договір підряду за ціною, встановленою договором.

Підрядник не має права вимагати збільшення твердого кошторису, а замовник - його зменшення в разі, якщо на момент укладення договору підряду не можна було передбачити повний обсяг роботи або необхідні для цього витрати.

У разі істотного зростання після укладення договору вартості матеріалу, устаткування, які мали бути надані підрядником, а також вартості послуг, що надавалися йому іншими особами, підрядник має право вимагати збільшення кошторису. У разі відмови замовника від збільшення кошторису підрядник має право вимагати розірвання договору.

Згідно ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобовязаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

На підставі договору №14-03/15 від 26.03.2015 позивач виконав роботи (надав послуги) на загальну суму 119 321,00 грн., що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за січень 2016 року

Як вбачається із долучених до матеріалів справи вищевказаних актів, відповідач підписав їх без зауважень.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, суд вважає доведеним факт виконання робіт на загальну суму 119 321,00 грн. Докази сплати вказаної заборгованості в матеріалах справи відсутні.

Листом від 18.04.2016 року № 05-5/614 ДП Львівський облавтодор зверталось до ОСОБА_1 автомобільних доріг у Львівській області про здійснення оплати вартості робіт (послуг), в тому числі і вищевказаних робіт. При цьому, листом від 20.04.2016 року №01Н-1829/18-06 ОСОБА_1 автомобільних доріг у Львівській області підтвердила виконання вищеописаних робіт (надання послуг) та вказувала, що їх неоплата спричинена відсутністю бюджетного фінансування.

Так, у договорі сторони погодили його ціну (п. 3.1.), а також те, що фінансування послуг здійснюється за рахунок бюджетних коштів (при надходженні коштів від головного розпорядника), які передбачені на поточний рік згідно з планом фінансування головного розпорядника коштів (п. 4.1.) й визначено суму зобовязань замовника за кошти державного бюджету (п. 4.3.), що протягом строку дії договору неодноразово коригувалась шляхом підписання додаткових угод між ОСОБА_1 автомобільних доріг у Львівській області та Дочірнім підприємством Львівський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України.

Суд звертає увагу на те, що із комплексного аналізу вказаних умов договору можна зробити висновок про те, що лише частина виконаних робіт фінансується з державного бюджету.

У договорі сторони погодили такий порядок оплати, за яким зобовязання замовника за даним договором виникають в разі наявності та виключно в межах затверджених бюджетних призначень, виділених бюджетних асигнувань та фактично отриманих бюджетних коштів (п. 5.3). Як вже зазначалось, замовник здійснює щомісячну оплату за надані послуги в межах надходження бюджетних коштів на підставі актів приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ №3), підписаних сторонами (п.5.4). Розрахунки проводяться шляхом оплати замовником після предявлення підрядником рахунка на оплату послуг та після підписання сторонами акта наданих послуг або поетапної оплати замовником наданих послуг в порядку встановленому даним договором. До рахунка додаються належним чином оформлені акти (форма КБ-2в, КБ-3), підписані сторонами, реєстри, підсумкові відомості ресурсів та інші необхідні документи (п.п. 5.5., 5.6.). Замовник подає на оплату в органи Державного казначейства надані послуги в 5-ти денний термін з моменту надходження бюджетних коштів (п. 5.9). При відсутності фінансування підрядник має право надавати послуги за власні кошти та не виставляти судові претензії у разі затримки фінансування з боку замовника. Після надання підрядником послуг за власні кошти та прийняття їх замовником згідно оформлених належним чином актів (форми КБ-2в, КБ-3), замовник зобовязується оплатити надані послуги у загальному порядку встановленим даним договором (п. 5.11.). Замовник звільняється від відповідальності за несвоєчасну оплату наданих послуг у випадку ненадходження бюджетних коштів по незалежним від нього причинах (п. 8.1).

У відзиві відповідач зазначив, що укладеним між сторонами договором №14-03/15 не було передбачено виконання додаткових робіт на збільшення ціни договору.

Як зазначалося вище, сторони у п. 3.2. договору погодили, що ціна є динамічною.

Суд звертає увагу на те, що незважаючи на перевищення вартості робіт понад встановлені додатковою угодою №5, відповідач, листом №01н-1829/18-06 від 20.04.2016, підтвердив необхідність виконання позивачем робіт на замовлення ОСОБА_1 автомобільних доріг у Львівській області, в тому числі й по договору №14-03/15 від 26.03.2015, одночасно повідомивши про неможливість їх прийняття та оплати у звязку з недостатнім фінансуванням у 2016 році. Беручи до уваги вищенаведене, суд відхиляє зазначені твердження відповідача виходячи також і з того, що незважаючи на посилання відповідача на відсутність надходження коштів на рахунки ОСОБА_1 автомобільних доріг у Львівській області, належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеної обставини до матеріалів справи не долучено. Проаналізувавши умови договору, суд прийшов до висновку, що незважаючи на фінансування передбачених договором №14-03/15 від 26.03.2015 робіт із Державного бюджету, обовязок з їх оплати в повному обсязі покладено на відповідача.

З огляду на наведене, незважаючи на те, що додаткові угоди до договору на спірну суму сторонами не укладались, підписані сторонами акти виконаних робіт є первинними документами, бо фіксують факт здійснення господарської операції, і, відповідно, є підставою для здійснення розрахунків за фактично виконані роботи (надані послуги).

Окрім того, у п. 5.9 договору сторони погодили, що після надання підрядником послуг за власні кошти (при відсутності фінансування) та прийняття їх замовником згідно оформлених належним чином актів (форми КБ-2в, КБ-3), замовник зобовязується оплатити надані послуги у загальному порядку, встановленому цим договором.

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, а боржник виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У п. 5 оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013 зазначено, що відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобовязання.

Враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 119 321,00 грн. заборгованості є обґрунтована, підтверджена матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.05.2018 року у справі №914/1556/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по розгляду справи відповідно до ст. 129 ГПК України необхідно покласти на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 219-221, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 автомобільних доріг у Львівській області (адреса: 79053, м. Львів, вул. В.Великого, буд. 54, ) на користь Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (адреса: 79053, м. Львів, вул. В.Великого, 54, ) 119 321,00 грн. основного боргу та 1 789,81 грн. судового збору.

3. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Апеляційну скаргу на рішення суду можна подати в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст рішення складено та підписано 15.06.2018р.

Суддя Козак І.Б.