ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2018 Справа № 917/453/18

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична компанія "Провізор", юридична адреса: 36023, м. Полтава, вул. І.Мазепи, 26, к.19; поштова адреса: 36011, м. Полтава, вул. Миколи Дмітрієва, 6-е

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична компанія "Провізор-Кремінь" , 39605, Полтавська область, м.Кременчук, вул. Академіка Маслова, 15/4

про стягнення 309 127,87 грн.,

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. від 04.05.2018р.

від відповідача: не з'явився

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична компанія "Провізор" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична компанія "Провізор-Кремінь" про стягнення 309 127,87 грн. заборгованості за неналежне виконання зобов"язань по договору позики № 2 від 25.07.2016р.

В обгрунтування позову позивач зазначив, що в порушення умов Договору Відповідач не повернув суму позики.

З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь заборгованість за Договором грошової позики № 2 від 25.07.2016 у розмірі 277 959,00 грн., 3% річних у розмірі 6 077,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 25 091,87 грн.

Ухвалою від 25.04.2018 р. господарський суд прийняв дану позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначити підготовче засідання у справі на 17.05.2018, викликати учасників справи у підготовче засідання, зобов'язати відповідача надати докази сплати заборгованості по договору позики № 2 від 25.07.2016р. (ч.2 ст.74 ГПК України), запропонувати учасникам справи, зокрема, відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов.

Ухвалою від 17.05.2018 р. суд відклав розгляд справи на 31.05.2018 р., запропонував сторонам вчинити дії на виконання завдання підготовчого провадження, викликав учасників справи в підготовче засідання.

Ухвалою від 31.05.2018 р. суд закрив підготовче провадження у справі №917/453/18, призначив справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 12.06.2018 р.

В судовому засіданні 12.06.2018р. представник позивача наполагав на задоволенні позову за обгрунтуванням, наведеним у позові.

Відповідач у судове засідання 12.06.2018 не з'явився, про час і місце його проведення повідомлений у встановленому порядку.

Суд зазначає, що відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З огляду на неявку відповідача та не подання ним відзиву на позов у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Також, згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив.

25 липня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «ПРОВІЗОР» (далі - Позивач/Позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія «ПРОВІЗОР-КРЕМІНЬ» (далі -Відповідач/Позичальник) був укладений Договір грошової позики № 2 від 25.07.2016 (далі -Договір).

Умовами договору сторони визначили, зокрема, наступне:

- Відповідно до п. 1.1 Договору Позикодавець зобов'язується надати Позичальнику у власність грошові кошти у розмірі 277 959,00 грн., а Позичальник зобов'язується повернути таку ж суму грошових коштів.

- Проценти за користувавння позикою або будь-яке інше відшкодування Позичальнику не виплачується (п. 1.2 Договору).

- Позика надається шляхом перерахування грошових коштів у безготівковому порядку на поточний рахунок Позичальника або внесенії готівкових коштів в касу підприємства Позичальника до 05.08.2016 (п. 2.1 Договору).

- Строк, в який надається позика Позичальнику, складає з моменту надання позики до 25.07.2017 (п. 2, Договору).

- Позичальник зобов"язується повернути суму позики після спливу надання позики (п. 3 Договору).

- Позика повертається шляхом перерахування на поточний рахунок Позикодавця безготівковому порядку отриманої суми позики або проводиться видача суми позики з кас Позичальника (п. 3.2 Договору).

Позивач вказує, що на виконання умов Договору до 05.08.2016 надав позику у сумі 277 959,1 грн. відповідачу шляхом перерахування грошових коштів у безготівковому порядку на поточний рахунок відповідача.

В підтвердження цього позивач надав платіжне доручення № 716 від 25.07.2016 на суму 67 400,00 грн., платіжне доручення № 730 від 26.07.2016 на суму 20 000,00 грн., платіжне доручення № 750 від 27.07.2016 на суму 48 000,00 грн., платіжне доручення № 770 від 28.07.2016 на суму 26 000,00 грн. та платіжне доручення № 832 в 04.08.2016 на суму 116 559,00 грн.

За твердженням позивача, Відповідач не повернув Позивачу суму позики, заборгованість становить 277 959,00 грн.

Як зазначає позивач Відповідач був попереджений про те, що Позивачем буде розпочата робота по стягненню заборгованості, але заборгованість Відповідачем погашена не була

Вважаючи свої права порушеними відповідач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за Договором грошової позики № 2 від 25.07.2016 у розмірі 277 959,00 грн., 3% річних у розмірі 6 077,00 грн., інфляційних втрати у розмірі 25 091,87 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором позики.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 3 статті 1049 Цивільного кодексу України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Судом встановлено, що на виконання умов укладеного Договору Позивач платіжним дорученням № 716 ві 25.07.2016 на суму 67 400,00 грн., платіжним дорученням № 730 від 26.07.2016 на су» 20 000,00 грн., платіжним дорученням № 750 від 27.07.2016 на суму 48 000,00 грн., плзтіжни дорученням № 770 від 28.07.2016 на суму 26 000,00 грн. та платіжним дорученням № 832 в 04.08.2016 на суму 116 559,00 грн. перерахував на поточний рахунок Відповідача грошові кошти в сумі 277 959,00 грн.

Як встановлено судом відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення наданих позивачем коштів за договором грошової позики № 2 від 25.07.2016, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 277 959,00 грн., що не було спростовано відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів повернення позивачу коштів на суму 277 959,00 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановлення факту невиконання відповідачем обов'язку з повернення коштів за договором грошової позики № 2 від 25.07.2016, та факту наявності заборгованості у розмірі 277 959,00 грн., вимоги позивача про стягнення з відповідача позики у розмірі 277 959,00 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за договором позивач нарахував відповідачу 3% річних в загальному розмірі 6 077,00 грн. за період з 26.07.2017р. по 18.04.2018р. та інфляційні втрати в загальному розмірі 25 091,87 грн. за період з липня 2017р. по березень 2018р.

Судом враховано, що відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасності виконання грошового зобов'язання за договором, позивачем було правомірно нараховано 3% річних та інфляційні втрати.

Перевіривши наданий позивачем арифметичний розрахунок 3% річних та інфляційні втрати, суд вважає його таким, що відповідає приписам законодавства про порядок та строки нарахування.

За даних обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат є обгрунтованими та такими, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Відповідача у розмірі 4 636,93 грн. (виходячи з суми позову).

Керуючись статтями 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична компанія "Провізор-Кремінь" (39605, Полтавська область, м.Кременчук, вул. Академіка Маслова, 15/4, ідентифікаційний код 38655557) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична компанія "Провізор" (юридична адреса: 36023, м. Полтава, вул. І.Мазепи, 26, к.19; поштова адреса: 36011, м. Полтава, вул. Миколи Дмітрієва, 6-е, ідентифікаційний код 32371015) 277 959,00 грн. основного боргу, 6 077,00 грн. 3% річних, 25 091,87 грн. інфляційних, 4636,93 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.06.2018р.

Суддя Киричук О.А.