РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.06.2018Справа № 910/4105/18

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого - судді Князькова В.В.,

за участю секретаря судового засідання Скокіна О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖОК.", м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Житло Будцентр", м. Київ

про стягнення 103 007,33 грн.

За участю представників:

від позивача: Смарчевська Я.В.;

від відповідача: Якимчук М.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЖОК." (надалі - ТОВ «ЖОК.», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житло Будцентр" (надалі - ТОВ «Житло Будцентр», відповідач) про стягнення 103 007,33 грн., з яких: 91 983,60 грн. - вартість викраденого майна, 7 363,89 грн. - пеня, 2 880,84 грн. - інфляційне збільшення боргу, 779,00 грн. - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неправомірну відмову відповідача сплатити збитки, що дорівнюють розміру вартості викраденого майна в розмірі 91 983,60 грн., які були понесені позивачем, внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору підряду №34 від 08.09.2017 в частині забезпечення охорони майна підрядника, що також стало підставою для нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Окрім того, разом із позовною заявою позивачем було подано клопотання про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю "Житло Будцентр" акта передачі-прийому майна, відповідно до договору підряду №34 від 08.09.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання у справі на 16.05.2018 та витребувано у відповідача докази відповідно до вимог клопотання.

27.04.2018 відповідачем подано до суду пояснення та відзив на позовну заяву, в яких Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло Будцентр» проти задоволення позову заперечило, посилаючись на відсутність підписаного між сторонами акта передачі-прийому майна, що також свідчить про неможливість надання такого акту відповідачем до суду. У відзиві відповідачем окремо зазначено про відсутність посилань зі сторони позивача у претензії про стягнення компенсації за викрадене обладнання на акт, про який заявлено у позові.

У судовому засіданні 16.05.2018 Господарським судом міста Києва, з метою недопущення порушення процесуальних прав сторін, постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.06.2018.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову надав заперечення.

Відповідно до вимог статті 222 Господарського процесуального кодексу України судом під час розгляду справи здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою.

У судовому засіданні судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

08.09.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЖОК.» (надалі - підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житло Будцентр" (надалі - замовник) укладено договір підряду №34 (надалі - Договір), за умовами якого підрядник бере на себе зобов'язання якісно і у встановлені строки власними силами, засобами, з власних матеріалів та/або з матеріалів наданих замовником, виконати роботи з виготовлення монолітних залізобетонних конструкцій (без урахування вартості бетону та монтажної арматури та арматури на стики, послуг бетононасосу, автокрану), а замовник зобов'язується прийняти виконані роботи і оплатити їх відповідно до умов даного Договору.

За змістом п. 1.3. Договору об'єкт на якому виконуються роботи: будівництво житлового будинку за адресою: вул. Сирецько-Садова, 1-3 в м. Києві.

Положенням п. 5.1.2. Договору встановлено обов'язок замовника надати підряднику доступ на об'єкт та точки тимчасового підключення будівельного майданчика до інженерних мереж в межах будівельного майданчика

Відповідно до п. 5.1.6. Договору сторони погодили, що замовник зобов'язується забезпечити охорону майна підрядника, що знаходиться на будівельному майданчику, якщо таке майно передавалось по акту

У пункті 8.4. Договору сторони передбачили, що при неналежному виконанні охорони майна підрядника, що знаходиться на будівельному майданчику, замовник повинен компенсувати в повному обсязі пошкоджене, знищене або викрадене майно.

Пунктом 8.2. Договору встановлено, що за несвоєчасне проведення розрахунків з підрядником, замовник сплачує підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день затримки.

Згідно до пункту 11.1. Договору він набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань та умов цього Договору.

Вказаний вище Договір було підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками їх юридичних осіб

Як зазначає позивач, 28.10.2017 за адресою м. Київ, вул. Сирецько-Садова, 1-3, де замовником виконувались роботи за спірним Договором підряду, було виявлено крадіжку майна, а саме: стійок 50 C+D (артикул 0602-200057) в кількості 34 штуки вартістю 91 983,60 грн.

Відповідно до довідки Головного управління Національної поліції в місті Києві Подільського управління поліції №46/125/53-2018 від 25.01.2018 зазначена вище подія зареєстрована за №48819 від 28.10.2017 та внесена до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004655 від 28.10.2017. По даному факту проводиться досудове розслідування.

30.12.2016 між відповідачем у справі - ТОВ «ЖОК.» (надалі - орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УЛЬМА Опалубка Україна» (надалі - орендодавець) було укладено договір оренди №186/12-16 за умовами якого орендодавець зобов'язується передати, а орендар зобов'язується прийняти у строкове платне користування (оперативну оренду) майно, найменування, перелік та вартість якого з урахуванням індексації визначено у загальних специфікаціях.

На виконання вказаного договору оренди між відповідачем у справі та Товариством з обмеженою відповідальністю «УЛЬМА Опалубка Україна» було підписано акт прийому- передачі №WZ-12 227/UA від 19.10.2017, за умовами якого відповідач отримав у строкове платне користування стійки 50 C+D, які в подальшому були викрадені.

17.11.2017 позивач сплатив на рахунок орендодавця викраденого майна - Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛЬМА Опалубка Україна» вартість такого майна у сумі 91 983,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1826 від 17.11.2017.

В подальшому позивач звернувся до відповідача із претензією №14 від 08.02.2018 про стягнення компенсації за викрадене обладнання у розмірі 91 983,60 грн., яке, на думку позивача, не було збережено позивачем всупереч вимогам Договору підряду.

У відповіді №21-02/18 від 21.02.2018 на претензію позивача про стягнення компенсації за викрадене обладнання відповідач повідомив про безпідставність вимог ТОВ «ЖОК.», оскільки викрадене обладнання не передавалось ТОВ «Житло Будцентр» по акту приймання-передачі для забезпечення його охорони, а отже товариство не є належною відповідальною особою за збереження такого обладнання.

Спір у справі виник у зв'язку з наявністю підстав, на думку позивача, для стягнення з відповідача вартості викраденого обладнання, яке всупереч вимогам Договору підряду неналежно охоронялось відповідачем, як замовником.

Розглянувши доводи позивача, на яких ґрунтуються позовні вимоги, господарський суд зазначає наступне.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає Договір підряду №34 від 08.09.2017 як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

Оцінивши зміст Договору, з якого виникли цивільні права та обов'язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом і правовою природою є договором підряду, який підпадає під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 875 Цивільного кодексу України, за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта. До вказаного виду договору застосовуються положення Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено законом.

Як вже було встановлено судом у п. 5.1.2. Договору встановлено, що замовник зобов'язаний надати підряднику доступ на об'єкт та точки тимчасового підключення будівельного майданчика до інженерних мереж в межах будівельного майданчика.

Відповідно до п. 5.1.6. Договору сторони погодили, що замовник зобов'язується забезпечити охорону майна підрядника, що знаходиться на будівельному майданчику, якщо таке майно передавалось по акту

У пункті 8.4. Договору сторони передбачили, що при неналежному виконанні охорони майна підрядника, що знаходиться на будівельному майданчику, замовник повинен компенсувати в повному обсязі пошкоджене, знищене або викрадене майно.

Статтею 3 Цивільного кодексу України віднесено свободу договору до загальних засад цивільного законодавства.

Свобода договору полягає, зокрема, у вільному волевиявленні сторін, у тому числі у підприємницькій, господарській діяльності, на вступ у договірні відносини, у можливості вільно обирати собі партнерів у договірних відносинах, у визначенні умов договору тощо.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із аналізу вказаних пунктів Договору в сукупності з вимогами ст. 628 Цивільного кодексу України встановлено такі погоджені сторонами обов'язкові умови для замовника:

- надати підряднику доступ до будівельного майданчика;

- забезпечити охорону майна підрядника, переданого по акту;

- в разі неналежного забезпечення охорони майна компенсувати вартість викраденого майна.

Отже компенсація вартості викраденого майна можлива виключно у випадку неналежного виконання замовником умов Договору в частині забезпечення охорони на будівельному майданчику майна підрядника переданого замовнику по акту приймання-передачі.

При цьому, безпідставними є твердження позивача про існування підписаного між сторонами акту приймання-передачі викраденого майна та ненадання останнього відповідачем, оскільки, по-перше, матеріалами справи не підтверджується факт звернення позивача до відповідача із вимогами про підписання такого акту.

По-друге, всупереч позиції викладеній у клопотанні про витребування доказів (а.с. 10) позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів неодноразових звернень до відповідача із проханням про надання другого екземпляру акта до подачі позовної заяви до суду, а також доказів того, що даний акт перебуває у відповідача.

Крім того, у претензії №14 від 08.02.2018 про стягнення компенсації за викрадене майно (а.с. 43) позивач посилається на п. 5.1.6. Договору, але не зазначає про акт приймання-передачі майна, яке відповідач за умовами Договору зобов'язувався охороняти, що також свідчить про невідповідність тверджень позивача - доказам у справі.

Одночасно з цим, твердження позивача про те, що викрадене майно - стійки 50 C+D у кількості 34 штук - використовувалось ТОВ «ЖОК.» саме на об'єкті по вул. Сирецька-Садова, 1-3 в м. Києві та саме у заявленій кількості не знаходять своїх підтверджень у наявних матеріалами справи, виходячи з наступного.

По-перше, договором оренди №186/12-16 від 30.12.2016, укладеним між ТОВ «ЖОК.» та ТОВ «УЛЬМА Опалубка Україна» та додатками до нього не передбачено, що отримане у платне строкове користування позивачем майно (викрадене в подальшому) використовувалось та/або знаходилось на об'єкті будівельного майданчика за адресою: вул. Сирецька-Садова, 1-3 в м. Києві.

По-друге, відповідно до довідки Головного управління Національної поліції в місті Києві Подільського управління поліції №46/125/53-2018 від 25.01.2018, крадіжка стійок 50 C+D у кількості 34 штук відбулась за адресою вул. Сирецька-Садова, 1.

Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів ані існування підписаного між сторонами акта передачі-прийому спірного майна, ані будь-яких доказів на підтвердження кількості викраденого майна та місця такого викрадення.

З огляду на викладене Господарський суд наголошує, що згідно з ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, за визначенням частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

За висновками суду, позивачем, який ініціював даний судовий процес, не було належним чином дотримано свого обов'язку з доказування фактичних обставин справи та порушення його прав з боку відповідача, а відтак не було дотримано завдання господарського судочинства, яке полягає у справедливому, неупередженому та своєчасному вирішенні судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляді інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені в розмірі 7 363,89 грн., 3% річних в розмірі 779,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 2 880,84 грн. суд зазначає наступне.

Зазначені позовні вимоги є похідними від основної вимоги про стягнення компенсації за викрадене обладнання у розмірі 91 983,60 грн., тому, оскільки в задоволенні основної вимоги судом відмовлено, похідні вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат також задоволенню не підлягають.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що передбачена п. 8.2. Договору відповідальність замовника у вигляді пені стосується саме неналежного виконання обов'язку зі сплати виконаних підрядником робіт, а отже така відповідальність не може бути застосована до відповідача з підстав прострочення сплати компенсації (вартості) викраденого майна, яке неналежно охоронялось відповідачем.

Таким чином, приймаючи до уваги, що позивачем не доведено за допомогою належних та достатніх доказів настання обов'язку відповідача зі сплати компенсації (вартості) викраденого майна, Господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖОК." до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житло Будцентр" про стягнення 103 007,33 грн. є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог, судовий збір за розгляд даної справи в розмірі 1 762,00 грн. залишається за позивачем.

Керуючись ст. ст. 129, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖОК." до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житло Будцентр" про стягнення 103 027,33 грн. відмовити повністю.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення буде складено 20.06.2018.

Суддя В.В. Князьков