ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/2158/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук Ю.В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат" ,

представник позивача - Омельченко О.О. - адвокат (посвідчення від 23.12.2010 № 4398/10),

відповідач-1 - публічне акціонерне товариство "Алчевський металургійний комбінат",

представник відповідача-1 - Ткаченко С.В. - адвокат (посвідчення від 29.05.2003 № 2270/10),

відповідач-2 - товариство з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ",

представник відповідача-2 - не з'яв.,

розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2018

(головуючий - суддя Сулім В.В., судді: Коротун О.М. і Гаврилюк О.М.)

у справі № 910/2158/17

за позовом публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат"

до публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" та

товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ"

про стягнення 855 467 242,74 грн.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Метінвест Холдінг" (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат"; далі - Позивач) звернулося до господарського суду міста Києва (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) з позовом до публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" (далі - Відповідач-1) та товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ" (далі - Відповідач-2) про стягнення 788 780 104,35 грн. пені та 66 687 138,39 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з моменту звернення Позивача до суду (з 09.02.2016) до моменту набрання рішенням суду зі справи № 910/2033/16 законної сили (23.11.2016) відповідачі заборгованість за поставлений товар за договором поставки від 29.12.2010 №ГРД-01/10-5002 фактично не сплатили, а тому Позивач має право вимагати від відповідачів сплати штрафних санкцій у вигляді пені та 3% річних за вказаний період.

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.04.2017 (суддя Якименко М.М.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.06.2017: позов задоволено; стягнуто з Відповідача-2 на користь Позивача 5 000 грн. - 3% річних та 1,40 грн. судового збору; стягнуто з Відповідача-1 на користь Позивача 788 780 104,35 грн. пені, 66 687 138, 39 грн. - 3% річних та 239 998, 60 грн. судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.11.2017: касаційну скаргу Відповідача-1 задоволено частково; постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.06.2017 скасовано в частині розгляду позовних вимог Позивача про стягнення 788 780 104, 35 грн. пені; справу № 910/2158/17 у цій частині направлено на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду; в іншій частині постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.06.2017 залишено в силі.

Передаючи справу на новий розгляд, Вищий господарський суд України зазначив, що апеляційним господарським судом не досліджено згідно з вимогами статей 47, 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України, у редакції, чинній до 15.12.2018) в повній мірі наявності виняткових обставин, пов'язаних з перебуванням майнового комплексу боржника на непідконтрольній Україні території у зв'язку з порушенням її територіальної цілісності як держави, що унеможливлює ведення на такій території господарської діяльності за законодавством України, не надано оцінки застосованому розміру пені на предмет "розумності" та "справедливості" визначеного судом першої інстанції зобов'язання, пропорційності зазначеної санкції в порівнянні із сумою основного боргу, стягнутого відповідно до судового рішення у справі № 910/2033/16. Також апеляційний господарський суд залишив поза увагою, зокрема, Указ Президента України від 15.03.2017 № 32/2017, яким введено в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 "Про невідкладні додаткові загрози із протидії гібридним загрозам національній безпеці України".

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2018: апеляційну скаргу Відповідача-1 задоволено частково; рішення господарського суду міста Києва від 12.04.2017 змінено в частині стягнення пені; стягнуто з Відповідача-1 на користь Позивача 709 902 093,91 грн. пені; в іншій частині рішення залишено без змін.

Дана постанова мотивована необхідністю зменшення розміру пені на 10%, внаслідок чого буде усунено перевищення розміру застосованої Позивачем відповідальності за порушення Відповідачем-1 грошового зобов'язання над розміром основної заборгованості.

Відповідач-1, посилаючись на те, що постанова Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2018 прийнята за неповного з'ясування обставин справи, які мають значення для справи, та з недотриманням норм матеріального і процесуального права, просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувану постанову апеляційної інстанції, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Так, згідно з доводами Відповідача-1, викладеними в касаційній скарзі: судом апеляційної інстанції всебічно не розглянуто клопотання Відповідача-1 про зменшення розміру пені від 20.03.2017 з урахуванням клопотання від 17.01.2018 та клопотання про долучення документів до справи від 31.01.2018; Позивач знаходиться у більш сприятливому економічному та фінансовому становищі, ніж Відповідач-1.

У відзиві на касаційну скаргу Позивач просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, зазначаючи про законність та обґрунтованість постанови апеляційної інстанції.

Від іншого учасника справи відзив на касаційну скаргу не надходив.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників учасників справи, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Апеляційний господарський суд, змінюючи рішення господарського суду міста Києва від 12.04.2017 в частині стягнення пені та зменшуючи її на 10%, виходив з такого:

- у Відповідача-1 існує заборгованість перед Позивачем за договором поставки від 29.12.2010 № ГРД-01/10-5002, про стягнення якої прийнято постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2016 у справі № 910/2033/16;

- на момент звернення з позовом у даній справі Відповідач-1 не виконав обов'язок зі сплати боргу;

- згідно з пунктом 8.3 договору поставки пеня нараховується за весь період прострочення аж до фактичного моменту оплати;

- подане Відповідачем-1 клопотання про зменшення розміру пені було обґрунтовано тим, що Відповідач-1 зареєстрований та здійснює свою діяльність на території, окупованій незаконними збройними формуваннями, де не діє законодавство України, у зв`язку з чим його господарська діяльність була призупинена, відповідно, і здійснення платежів вчасно було неможливим, оскільки основні виробничі потужності Відповідача-1 розташовані у м. Алчевську Луганської області. Також Відповідач-1 зазначав про те, що, внаслідок наведеного, у 2016 році він отримав значні збитки, має значну заборгованість з оплати праці перед працівниками підприємства, що підтверджується звітом про фінансові результати за формою №2, а стягнення такого значного розміру пені унеможливить виконання ним зобов'язань з оплати праці. Відповідач-1 наполягав на порушенні засад "розумності" та "справедливості" виконання зобов'язань згідно із статтею 3 Цивільного кодексу України, оскільки за рішенням суду у справі № 910/2033/16 з нього стягнуто 1 220 371046, 64 грн. пені, що разом з 788 780 104, 35 грн. пені у даній справі перевищить загальну суму основної заборгованості;

- зменшення у виняткових випадках розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, є правом суду;

- при розгляді клопотання Відповідача-1 слід взяти до уваги також і матеріальні інтереси Позивача, наявність інфляційних процесів у економіці держави і ступінь виконання грошового зобов'язання Відповідачем-1. З матеріалів справи вбачається наявність значної заборгованості перед Позивачем інших контрагентів. Позивач втратив контроль над своїми активами на тимчасово окупованих територіях України;

- суми пені у порівнянні із сумою основного боргу є співрозмірними;

- до спірних правовідносин підлягає застосуванню Указ Президента України від 15.03.2017 № 32/2017, яким введено в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 "Про невідкладні додаткові загрози із протидії гібридним загрозам національній безпеці України". Відповідно до статті 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 №1669-VII період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територією проведення антитерористичної операції визначено територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України" від 13.04.2014 та "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 №405/2014. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких віднесено місто Алчевськ. Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не видавався;

- основні виробничі потужності Відповідача-1 знаходяться у м. Алчевську (на території, непідконтрольній українській владі, в зоні проведення антитерористичної операції), проте межі впливу зазначених обставин на господарську діяльність Відповідача-1 точно встановити неможливо;

- відповідно до звіту про фінансовий стан станом на 30.09.2017 та звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2017 року збитки Відповідача-1 склали 2 241 772 грн., заборгованість з оплати праці становить 41 226 грн.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність часткового задоволення клопотання Відповідача-1 про зменшення розміру пені, а саме на 10%.

Причиною подання касаційної скарги стала незгода Відповідача-1 зі зменшенням йому суми пені лише на 10%.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд апеляційної інстанції з огляду на встановлені ним фактичні обставини справи, врахувавши: факт невиконання Відповідачем-1 основного зобов'язання за договором поставки; те, що обов'язок сплати пені за прострочення виконання основного зобов'язання передбачений пунктом 8.3 договору поставки; вплив на сторін виняткових обставин; необхідність дотримання балансу майнових та інших інтересів сторін та засад справедливості і розумності, - дійшов висновку про можливість зменшення заявленої до стягнення суми пені на10%.

Що ж до посилання Відповідача-1 на те, що судом апеляційної інстанції не надано належної оцінки доводам Відповідача-1, які наведені в його клопотанні про зменшення пені, то зменшення суми пені є правом, а не обов'язком суду, яке може бути реалізовано ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

Аргументи касаційної скарги стосуються з'ясування обставин, вже встановлених судом апеляційної інстанції, та переоцінки вже оцінених ним доказів у справі і спростовуються наведеним в оскаржуваному судовому рішенні зі справи. Водночас касаційна інстанція згідно з частиною другою статті 300 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Поряд з тим Касаційний господарський суд бере до уваги та погоджується з відповідними аргументами, наведеними у відзиві на касаційну скаргу.

З огляду на викладене Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а судового рішення апеляційної інстанцій - без змін як такого, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв'язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2018 у справі № 910/2158/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов