ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року м. ОдесаСправа № 915/12/18
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів В.В. Бєляновського, Т.А. Величко,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Херсонобленерго

на рішення господарського суду Миколаївської області від 12.04.2018р., прийняте суддею Ю.М. Ковалем, м. Миколаїв, повний текст складено 13.04.2018р.

у справі №915/12/18

за позовом Приватного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Херсонобленерго

до Міського комунального підприємства Миколаївводоканал

про стягнення пені та нарахувань, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, у загальній сумі 48488,83 грн., нарахованих за прострочення платежів за договором постачання електричної енергії,

Справа розглянута без повідомлення учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року Приватне акціонерне товариство Енергопостачальна компанія Херсонобленерго звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Міського комунального підприємства Миколаївводоканал про стягнення з останнього грошових коштів у загальній сумі 48488 грн. 83 коп., із яких:

1) 43879,09 грн. пеня та 4083,12 грн. 3 % річних, нараховані на суми прострочених платежів з оплати активної електроенергії;

2) 477,32 грн. пеня та 49,30 грн. 3 % річних, нараховані на суми прострочених платежів з оплати послуги з перетікання реактивної електроенергії.

В обґрунтування позову ПрАТ ЕК Херсонобленерго послалось на неналежне виконання відповідачем у період квітень-листопад 2017 року грошових зобовязань за укладеним між ними договором про постачання електричної енергії від 18.10.2006 № 20.1, з урахуванням додатків до нього, а саме зобовязань щодо своєчасної оплати спожитої активної електроенергії та послуг з перетікання реактивної електроенергії, внаслідок чого на суми прострочених платежів здійснено нарахування пені, на підставі п. 5 додатку № 2 до договору та 3 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

У відзиві на позов відповідач вважає позовні вимоги безпідставним, оскільки, по-перше, ПрАТ Херсонобленерго не надано докази отримання відповідачем рахунків по вказаному договору, а тому позивачем не доведено обставин порушення строків оплати таких рахунків; по-друге, є безпідставним нарахування пені та 3 % річних на суми прострочень з оплати послуги з перетікання реактивної електроенергії, так як ця енергія не є товаром, що продається споживачу.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 12.04.2018р., з урахуванням ухвали суду від 14.05.2018 про виправлення описок в рішенні суду та ухвали від 22.05.2018 про виправлення описки в ухвалі суду від 14.05.2018, підписаним 13.04.2018р. (суддя Коваль Ю.М.), у задоволенні позову ПрАТ ЕК Херсонобленерго відмовлено повністю.

Судове рішення мотивовано тим, що позивачем не подано суду належних та допустимих доказів на підтвердження дат отримання відповідачем рахунків на оплату спожитої ним активної та реактивної електричної енергії у визначений позивачем період, унаслідок чого неможливо перевірити обґрунтованість тверджень позивача про прострочення МКП Миколаївводоканал оплати таких рахунків та періодів прострочення їх оплати.

Не погодившись з рішенням суду, позивач 10.05.2018р. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив його скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, а також помилковість висновків суду.

Так, скаржник вказав, що в обґрунтування позовної заяви ним було надано копії рахунків за спірний період, в яких було зазначено, у тому числі, дати отримання цих рахунків відповідачем. Також, МКП Миколаївводоканал вважає, що згідно зі ст.ст. 74, 198 ГПК України суд мав витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає для встановлення обставин справи.

Крім того, скаржник додав до апеляційної скарги докази направлення відповідних рахунків відповідачу (супровідні листи з фіскальними чеками ПАТ «Укрпошта»), обґрунтовуючи неможливість подання вказаних доказів у суді першої інстанції тим, що тільки з повного тексту оскаржуваного рішення дізнався про необхідність надання відповідних доказів, а до отримання повного тексту рішення позивач не міг дізнатися, що для суду будуть недостатніми надані ним докази та визначальним виявиться не факт вручення та оплати рахунків, а факт їх направлення поштою.

22.05.2018р. ухвалою Одеського апеляційного господарського суду поновлено скаржнику пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження у даній справі та вирішено розглянути її без повідомлення учасників справи на підставі ч.ч. 2, 10 ст. 270 ГПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, пославшись на те, що суд першої інстанції створив всі належні умови і надав значний проміжок часу учасникам справи для обґрунтування своїх доводів та надання відповідних доказів.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

01.07.2006р. між Відкритим акціонерним товариством Енергопостачальна компанія Херсонобленерго, правонаступником якого є ПрАТ Херсонобленерго (Постачальник), та МКП Миколаївводоканал (Споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 20.1 (у подальшому цей номер договору змінено на № 20020.1 додатковою угодою від 04.02.2013) (далі Договір), за умовами якого Постачальник зобовязався продавати Споживачу електроенергію, як різновид товару, в обсягах, визначених у розділі 5, з урахуванням умов розділу 6 договору (додаток Обсяги постачання електричної енергії та потужності), для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 14810 кВт, а Споживач оплачувати Постачальнику, зокрема, вартість використаної (купленої) електроенергії згідно з умовами додатку Порядок розрахунків та графік зняття показів засобів обліку електричної енергії та подання їх до електропостачальної організації (додаток № 2 до Договору), послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно додатку Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії (додаток № 9 до Договору).

Згідно з п. 2.1 Договору при виконанні умов договору, а також вирішення питань, що не обумовлені договором, сторони зобовязалися керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 р. № 28 у редакції постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 17.10.2005 р. № 910 та зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 02.08.1996 р. за № 417/1442 (далі ПКЕЕ).

Пунктом 4.2.1 Договору передбачено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3-2.3.4 цього Договору (з оплати активної і реактивної електричної енергії) з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Викладене кореспондується з положеннями п. 5 додатку № 2 до Договору, згідно яких у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним Порядком платежів Постачальник електричної енергії проводить Споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, а сума боргу повинна бути сплачена з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних за весь час прострочення.

У п. 9.4 Договору сторони узгодили, що договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2006р., а в частині розрахунків до повного їх завершення. Договір вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про розірвання цього договору або його перегляд.

Відповідно до п. 1 додатку № 2 до Договору Порядок розрахунків та графік зняття показань лічильників та подання їх до електропостачальної організації розрахунковий період - місяць. Розрахунки за електричну енергію проводяться Споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника електричної енергії. Споживач знімає показання електролічильників о 00 год. 15 числа місяця та зобовязаний протягом 0,5 доби з моменту зняття показань електролічильників довести їх значення постачальнику.

Обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії, з урахуванням розрахункової величини втрат на ділянці мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності електромереж, визначається за актом прийому-передачі електричної енергії згідно показань розрахункових засобів обліку, знятих відповідно до графіка зняття показань або акта про порушення Правил користування (абз. 1 п. 2 додатку № 2 до Договору).

Згідно з абз. 2 п. 3 додатку № 2 до Договору) рахунок на оплату електричної енергії має бути оплачений Споживачем протягом 10 операційних днів від дня отримання Споживачем рахунка Постачальника електричної енергії.

У п. 12 додатку № 9 до Договору Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії визначено, що за підсумками розрахункового періоду Постачальник виписує Споживачу рахунок на оплату послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії. Кошти за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії перераховуються Споживачем на поточний рахунок Електропостачальника (Елекропередавальника) протягом 10 днів від дати, вказаної на рахунку.

На виконання умов Договору ПрАТ Херсонобленерго у період квітень-листопад 2017 року поставлено МКП Миколаївводоканал обумовлену договором електроенергію.

Сторонами складено та підписано акти прийому-передачі активної електроенергії, за якими Постачальником виставлено Споживачу відповідні рахунки:

1) від 18.04.2017 р. з оплати активної електроенергії на суму 3209783 грн. 84 коп. та з оплати послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії на суму 30500 грн. 33 коп.;

2) від 15.05.2017 р. з оплати активної електроенергії на суму 3093142 грн. 98 коп. та з оплати послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії на суму 28898 грн. 68 коп.;

3) від 15.06.2017 р. з оплати активної електроенергії на суму 3704867 грн. 90 коп. та з оплати послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії на суму 107670 грн. 07 коп.;

4) від 17.07.2017 р. з оплати активної електроенергії на суму 4000598 грн. 81 коп. та з оплати послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії на суму 2579 грн. 95 коп.;

5) від 15.08.2017 р. з оплати активної електроенергії на суму 4591516 грн. 37 коп. та з оплати послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії на суму 2865 грн. 26 коп.;

6) від 15.09.2017 р. з оплати активної електроенергії на суму 4407035 грн. 10 коп. та з оплати послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії на суму 1923 грн. 46 коп.;

7) від 17.10.2017 р. з оплати активної електроенергії на суму 3552546 грн. 64 коп. та з оплати послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії на суму 10917 грн. 65 коп.;

8) від 15.11.2017 р. з оплати активної електроенергії на суму 3271876 грн. 25 коп. та з оплати послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії на суму 21882 грн. 54 коп.

За твердженнями позивача, МКП Миколаївводоканал оплачено вказані рахунки з порушенням строків оплати, визначених Договором, а саме:

- рахунок за квітень належало оплатити у строк до 12.05.2017 р., а фактично його оплату здійснено частинами і по 19.05.2017 р.;

- рахунок за травень належало оплатити у строк до 05.06.2017 р., а фактично його оплату здійснено частинами і по 15.06.2017 р.;

- рахунок за червень належало оплатити у строк до 11.07.2017 р., а фактично його оплату здійснено частинами і по 14.07.2017 р.;

- рахунок за липень належало оплатити у строк до 09.08.2017 р., а фактично його оплату здійснено частинами і по 16.08.2017 р.;

- рахунок за серпень належало оплатити у строк до 06.09.2017 р., а фактично його оплату здійснено частинами і по 12.09.2017 р.;

- рахунок за вересень належало оплатити у строк до 10.10.2017 р., а фактично його оплату здійснено 11.10.2017 р.;

- рахунок за жовтень належало оплатити у строк до 07.11.2017 р., а фактично його оплату здійснено частинами і по 09.11.2017 р.;

- рахунок за листопад належало оплатити у строк до 07.12.2017 р., а фактично його оплату здійснено 08.12.2017 р.

Початок періодів прострочення оплати Споживачем зазначених рахунків обґрунтовано ПрАТ Херсонобленерго відомостями про дати їх отримання, які містяться у цих рахунках.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За положеннями ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі енергію) споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах.

Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію (ч.ч. 6, 7 ст. 276 ГК України).

Відповідно до абз. 7 п. 6.11 ПКЕЕ рахунки на оплату надаються споживачам у відповідних структурних підрозділах постачальника електричної енергії через персональну сторінку споживача на web-сайті постачальника електричної енергії або електронною поштою, факсимільним звязком, поштовим звязком, курєром чи іншими способами з використанням новітніх інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник зобов'язаний передати кредитору у випадку порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Статтею 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відмовляючи у задоволенні позову, господарський суд першої інстанції виходив з наступного.

Укладеним між сторонами Договором, з урахуванням додатків до нього, не визначено порядок направлення Споживачу рахунків на оплату електричної енергії та послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії або отримання таких рахунків Споживачем.

Згідно пояснень ПрАТ Херсонобленерго, наданих місцевому господарському суду, рахунки, стягнення пені та 3 % річних у звязку з порушенням строків оплати яких є предметом спору в даній справі, направлялися відповідачу поштою, проте доказів такого направлення МКП Миколаївводоканал рахунків на оплату активної і реактивної електроенергії суду позивачем не надано, так само як і доказів направлення рахунків іншими засобами, визначеними абз. 7 п. 6.11 ПКЕЕ.

Разом з тим, хоча надані позивачем рахунки і містять дати їх отримання Споживачем, однак в цих рахунках наявні неповні відомості щодо їх отримання відповідачем, а саме: рахунки від 18.04.2017р., 15.05.2017р., 15.09.2017р., 17.10.2017р. та 15.11.2017р. у графі Рахунок отримав містять лише підписи невстановленої особи, посаду, прізвище та ініціали якої не зазначено; рахунок від 15.08.2017р. містить лише відбиток печатки МКП Миколаївводоканал без зазначення посади, прізвища та ініціалів особи, якою отримано рахунок; рахунки від 15.06.2017 та 17.07.2017 містять відомості про отримання їх від імені відповідача інженером-енергетиком ОСОБА_2 без зазначення відповідних правових підстав (довіреності, тощо).

Суд першої інстанції також зазначив, що за твердженням представників, сторонами ані в Договорі, ані в додатках до нього не визначено осіб, які наділені відповідними повноваженнями на отримання рахунків від імені МКП Миколаївводоканал.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що ПрАТ Херсонобленерго не доведено належними та допустимими доказами дат отримання відповідачем рахунків на оплату спожитої ним активної та реактивної електричної енергії у визначений позивачем період, внаслідок чого неможливо перевірити обґрунтованість тверджень позивача про прострочення МКП Миколаївводоканал оплати таких рахунків та періодів прострочення їх оплати.

Судова колегія погоджується з таким висновком господарського суду першої інстанції.

Щодо тверджень скаржника про те, що ним в обґрунтування позовної заяви було надано копії рахунків за спірний період, в яких було зазначено, у тому числі, дати отримання цих рахунків відповідачем, судова колегія відхиляє, оскільки надані ПрАТ Херсонобленерго рахунки від 18.04.2017р., 15.05.2017р., 15.06.2017, 17.07.2017, 15.08.2017, 15.09.2017р., 17.10.2017р. та 15.11.2017р. не є належними доказами отримання цих рахунків відповідачем з вище наведених підстав.

Стосовно посилань скаржника на те, що згідно зі ст.ст. 74, 198 ГПК України суд мав витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає для встановлення обставин справи, судова колегія зазначає, що статтею 74 ГПК України обов'язок доказування і подання доказів покладено саме на сторони. Частинами 2, 4 даної статті дійсно передбачено право суду витребувати докази у визначених випадках, проте жодний з таких випадків не мав місце у даній справі, відтак, у суду були відсутні підстави для витребування відповідних доказів, а отже, наведені посилання МКП Миколаївводоканал є необґрунтованими.

Що стосується доданих до апеляційної скарги доказів направлення вищезгаданих рахунків відповідачу (супровідні листи з відповідними фіскальними чеками ПАТ «Укрпошта»), вказані документи не приймаються судом апеляційної інстанції через те, що скаржник не надав доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього, як того вимагають приписи ч. 3 ст. 269 ГПК України.

За таких обставин, судова колегія не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 12.04.2018р. у справі №915/12/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст. ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 14.06.2018р.

ОСОБА_3 ОСОБА_1

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя Т.А. Величко