ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2018р. Справа №914/789/18

Суддя О.Запотічняк при секретарі В.Думин розглянула справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», м.Львів,

до відповідача: Державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№40)», м.Дрогобич,

про стягнення 17 749, 59 грн.

За участю представників:

від позивача: не з’явився;

від відповідача: не з’явився.

Суть спору та обставини справи: Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідача: Державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№40)» про стягнення 17 749, 59 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 червня 2008 р. між ВАТ «Львівобленерго», яке в подальшому було перейменоване у ПрАТ «Львівобленерго» та Дрогобицькою виправною колонією Львівської області (№ 40), яка в подальшому була перейменована у ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№ 40)») було укладено договір про постачання електричної енергії № 90468. За умовами договору позивач, як постачальник продає електроенергію, відповідачу, як споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електроенергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору. В порушення умов Договору, Відповідач не здійснював повної та вчасної оплати за поставлену йому активну та реактивну електричну енергію що вбачається з долучених до позовної заяви розрахунків, у зв’язку з чим йому нараховано 11 785,46 грн. пені за прострочення сплати активної електричної енергії, 67,32 грн. пені за прострочення сплати реактивної електричної енергії, 1029,16 грн. 3% річних за прострочення оплати поставленої активної електричної енергії, 8,08 грн. за прострочення оплати поставленої реактивної електричної енергії та 4 826,66 грн. інфляційних нарахувань по активній електричній енергії, 32,90 грн. інфляційних нарахувань по реактивній електричній енергії.

Ухвалою від 02.05.2018 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив розгляд справи по суті в судовому засіданні на 29.05.2018 року.

На задоволення клопотання відповідача (вх.№1886/18 від 25.05.2018 р.) про відкладення розгляду справи у зв’язку з тим, що відповідачем не отримано позовної заяви тому немає можливості на виконання вимог ухвали суду від 02.05.2018 р. подати відзив на позов, суд ухвалою від 29.05.2018 р. відклав розгляд справи на 14.06.2018 р.

Представником позивача 04.06.2018 р. через канцелярію суду подано клопотання (вх.№ 19928/18), в якому зазначено, що позовні матеріали вручені представнику відповідача 27.04.2018 р., про що свідчить офіційний сайт ПАТ «Укрпошта» у закладці «Пошук поштових відправлень». Також до даного клопотання представником позивача на виконання вимог ухвали суду від 02.05.2018 р. долучено докази направлення на адресу відповідача акту звірки розрахунків.

Представником позивача 05.06.2018 р. через канцелярію суду подано клопотання (вх.№20199/18) про відкладення розгляду справи в зв’язку з розглядом Самбірським міськрайонним судом Львівської області цивільної справи 14.06.2018 р. о 11:00 год., тому неможливістю забезпечити свою явку в судове засідання по даній справі 914/789/18, яке відбудеться 14.06.2018 р.

Відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи ( вх..№21884/18 від 14.06.2018 р.) в зв’язку з перебуванням юрисконсульта юридичної групи державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№40)» в щорічній відпустці відповідно до наказу начальника установи.

Щодо даних клопотань суд зазначає таке.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Крім того, суд звертає увагу на те, що сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що, зокрема, свідчить підпис представника позивача на відповідному бланку про відкладення розгляду справи та повідомлення про вручення поштового відправлення № 925 про вручення 05.06.2018 року відповідачу ухвали про виклик в судове засідання на 14.06.2018 р. Тому позивач та відповідач, як учасники судового процесу, не були позбавлені права та можливості (в матеріалах справи відсутні докази протилежного) забезпечити, за необхідності та якщо вважали за потрібне, участь у судовому засіданні своїх інших представників згідно статей 56, 58 ГПК України.

Крім того, сторони (позивач та відповідач) не були позбавлені права та можливості скористатися своїм правом подавати будь-які пояснення та докази заздалегідь до судового засідання.

Отже, враховуючи положення норм статті 248 ГПК України, беручи до уваги те, що, оскільки позивач та відповідач, як юридичні особи, не позбавлені права та можливості уповноважити на представництво і захист їх інтересів в суді інших представників, однак явки уповноважених представників не забезпечили, суд не вбачає підстав для задоволення клопотань про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 14.06.2018 р. представники позивача та відповідача не з’явилися. Відповідачем не подано суду письмового обґрунтованого відзиву на позов.

З огляду на викладене, суд вважає, що справа у відповідності до вимог статей 165, 248 Господарського процесуального кодексу України може бути розглянута за наявними в справі матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення з огляду на наступне:

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Частиною 2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, в тому числі, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Положеннями ч.ч.1,2 ст.275 ГК України встановлено, що за договором енерго-постачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України" та "Про електроенергетику".

Як вбачається з матеріалів справи, 27 червня 2008р. між ВАТ «Львівобленерго» (перейменоване у ПрАТ «Львівобленерго» згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів від 13.04.2017 р. та відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства») (далі - Постачальник) та Дрогобицькою виправною колонією Львівської області (№ 40) (перейменовано у ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№ 40)») (далі - Споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 90468 (далі – Договір).

За умовами Договору, Постачальник продає електроенергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної електроенергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору (п. 1 Договору).

Згідно із п.2.2.2 договору, позивач зобов’язався постачати відповідачу електроенергію, як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього договору(додаток №1 «Обсяги споживання електричної енергії споживачу та субспоживачу»)

Згідно з п. 2.3.3 Договору, Споживач зобов'язується оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 2 «Порядок розрахунків» та № 9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

Як визначено п. 2 Додатку № 2 до Договору, розрахунковим періодом вважається період з 15 числа попереднього місяця до 14 числа поточного місяця (включно) та прирівнюється до календарного.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Положеннями п.6 Додатку №2 до договору №60530 передбачено, що рахунки на оплату платежів, передбачених даним договором, виписуються постачальником електричної енергії та надаються споживачу. Тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 8 операційних днів з дня отримання рахунку. Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем долучено до позовної заяви копії рахунків за активну та реактивну енергію та копії актів використаної електричної енергії за період за червень – грудень 2017 року.

Однак, як стверджує позивач, відповідач неналежно виконував взяті на себе зобов’язання, не здійснював своєчасної оплати спожитої активної та реактивної електричної енергії.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно із положеннями ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пп. 8.1 п. 8 Постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996р. «Про затвердження Правил користування електричною енергією» постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право на стягнення пені та застосування інших санкцій за несвоєчасну оплату спожитої електричної енергії.

В пункті 7 Додатку №2 «Порядок розрахунків» до Договору сторони погодили, що у разі несвоєчасної оплати платежів обумовлених даним Договором, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені, суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми.

Відповідно до п. 4.2.1 Договору, за внесення платежів передбачених цим договором, з порушенням термінів визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України: боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач неналежно виконував взяті на себе зобов’язання, не здійснював своєчасної оплати спожитої активної та реактивної електричної енергії, позивач нарахував відповідачу пеню за прострочення сплати активної електричної енергії за період з 01.08.2017р. по 25.12.2017 р. в розмірі 11 785,46 грн.; пеню за прострочення сплати реактивної електричної енергії за період з 01.07.2017р. по 23.10.2017 р. в розмірі 67,32 грн.; три відсотки річних за прострочення оплати поставленої активної електричної енергії за період з 01.09.2017 р. по 25.12.2017 р. в розмірі 1 029,16 грн.; три відсотки річних за прострочення оплати поставленої реактивної електричної енергії за період з 01.07.2017 р. по 23.10.2017 р. в розмірі 8,08 грн.; та 4 826,66 грн. інфляційних нарахувань по активній електричній енергії за період з 01.09.2017 р. по 25.12.2017 р.; 32,90 грн. інфляційних нарахувань по реактивній електричній енергії за період з01.07.2017 р. по 23.10.2017 р.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем не подано ні заперечень щодо задоволення позовних вимог, ні доказів оплати боргу та в матеріалах справи відсутні докази протилежного

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведене, проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, відповідачем не спростовані та підлягають до задоволення в повному обсязі в розмірі 17 749,58 грн. з яких: 11 785,46 грн. - пеня за прострочення сплати активної електричної енергії, 67,32 грн. - пеня за прострочення сплати реактивної електричної енергії, 1029,16 грн. - 3% річних за прострочення оплати поставленої активної електричної енергії, 8,08 грн. 3% річних за прострочення оплати поставленої реактивної електричної енергії, 4 826,66 грн. - інфляційні нарахування по активній електричній енергії, 32,90 грн. - інфляційні нарахування по реактивній електричній енергії.

Оскільки позовні вимоги задоволено судом повністю, витрати позивача по сплаті судового збору суд покладає на відповідача в розмірі 1 762,00 грн.

Керуючись ст.ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд –

В И Р І Ш И В :

1.          Позовні вимоги задоволити повністю.

2.          Стягнути з Державної установи “Дрогобицька виправна колонія (№40)” (82100, Львівська область, м. Дрогобич, вул. Трускавецька, 77, ідентифікаційний код: 08563918) на користь Приватного акціонерного товариства “Львівобленерго” (79026, м.Львів, вул. Козельницька,3, ідентифікаційний код 00131587) 11 785,46 грн. пені за прострочення сплати активної електричної енергії, 67,32 грн. пені за прострочення сплати реактивної електричної енергії, 1029,16 грн. 3% річних за прострочення оплати поставленої активної електричної енергії, 8,08 грн. 3% річних за прострочення оплати поставленої реактивної електричної енергії, 4 826,66 грн. інфляційних нарахувань по активній електричній енергії, 32,90 грн. інфляційних нарахувань по реактивній електричній енергії та 1762,00 грн. судового збору.

3.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4.          Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

5.          Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено та підписано 18.06.2018р.

Суддя Запотічняк О.Д.