ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2018м. ДніпроСправа № 904/840/18

за позовом Державне підприємство " Український інститут по проектуванню металургійних заводів", м.Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", м. Кам'янське Дніпропетровська область

про стягнення в розмірі 751 567,20 грн.

та

за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", м. Кам'янське, Дніпропетровська область

до Державного підприємства "Український інститут по проектуванню металургійних заводів", м. Дніпро

про стягнення грошових коштів у розмірі 45 588,00 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача (за первісним позовом): Абуладзе Т.О. довіреність № 02/37 від 28.03.18;

від відповідача (за первісним позовом): Бразалук Л.В. довіреність № 26 від 31.01.18.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Український інститут по проектуванню металургійних заводів" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства " Дніпровський металургійний комбінат" про стягнення у розмірі 751567,20 грн.

Позов обґрунтований порушенням відповідачем умов договору підряду на проведення проектних та пошукових робіт №1/104/14-1536-02 від 04.09.14 в частині своєчасної оплати виконаних підрядних робіт.

Ухвалою суду від 19.02.2018 вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 28.03.2018 судом вирішено справу розглядати за правилами загального провадження. Підготовче засідання призначено на 18.04.2018.

Від відповідача 12.04.2018 надійшов відзив на позов, в якому він заперечив проти задоволення позову, з огляду на те, що настання строку оплати виконаних підрядних робіт позивачем не доведено. А саме, відповідач вказує на те, що позивачем до матеріалів справи не додано податкових накладних, що оформлені на підставі спірних актів, не надано доказів надання відповідачу рахунку № 0114 від 18.08.2017.

До господарського суду надійшла зустрічна позовна заява Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", в якій заявник просить стягнути з Державного підприємства "Український інститут по проектуванню металургійних заводів" на його користь 45588,00 грн. невикористаного авансу.

Ухвалою суду від 16.04.2018 зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду та об'єднано в одне провадження з первісним позовом. Підготовче засідання призначено а 18.04.2018.

У судовому засіданні 18.04.2018 оголошено перерву до 16.05.2018.

Через канцелярію суду, 25.04.2018 від відповідача за зустрічним позовом надійшла відповідь на зустрічний позов, в якій він зазначив таке. Авансовий платіж у розмірі 45588,00 грн. за договором №1/104/14-1536-02 від 04.09.2014, дійсно існує, але ПАТ «ДМК» своїм листом №011/81 від 21.08.2017 роботи за даним договором призупинив. На виконання цього листа, 06.11.2017 сторонами укладено додаткову угоду №6, якою затверджено Календарний план робіт з новими строками виконання, і виконання саме робіт з залишком авансу за етапом 2.3.2 (у календарному плані зазначена сума авансу без ПДВ у розмірі 37990,00 грн.) передбачено протягом трьох місяців з моменту повідомлення замовника про відновлення виконання робіт.

Позивач за зустрічним позовом 10.05.2018 надіслав до суду відповідь на відзив за зустрічним позовом, в якому зазначив, що згідно заяви за вих. № 01/219 від 13.04.2018, спрямованої ДП «Укрдіпромез», ПАТ «ДМК» відмовилось від договору підряду на проведення проектних та пошукових робіт № 1/104/14-1536-02 від 04.09.2014, а також заявило повторну вимогу про повернення авансу в розмірі 45 588,00 грн.

Ухвалою суду від 16.05.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 05.06.2018. У судовому засіданні 16.05.2018 було оголошено перерву до 05.06.2018.

Від позивача за первісним позовом 25.05.2018 надійшли доповнення до відповіді на відзив, в яких він зазначив, що керуючись ст. 169-170 Господарського процесуального кодексу України, він вважає за можливе запропонувати компромісне вирішення питання щодо врегулювання зустрічного позову, а саме застосувати процедуру взаємного заліку зустрічних однорідних позовних вимог між ДП «Укрдіпромез» і ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» за договором №1/104/14-1536-02 від 04.09.2014 на суму зустрічного позову 45588,00 грн.

Відповідач за первісним позовом 25.05.2018 подав до суд контррозрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Через канцелярію суду, 05.06.2018 від відповідача за первісним позовом надійшло клопотання про зменшення розміру пені.

Представники сторін, у судовому засіданні 05.06.2018, подали заяву про надання згоди на розгляд справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого засідання.

У судове засідання представник позивача (за первісним позовом) з'явився, підтримав вимоги первісного позову та заперечив проти задоволення зустрічного позову, надав пояснення у справі, відповів на питання суду.

Представник відповідача (за первісним позовом) у судове засідання з'явився, проти первісного позову заперечив, зустрічний позов підтримав, надав пояснення у справі, відповів на питання суду.

В порядку ст. 233, 240 ГПК України, в судовому засіданні 05.06.2018 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, повідомлено строк складання повного тексту рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Державним підприємством «Український інститут по проектуванню металургійних заводів» (далі - позивач за первісним позовом, підрядник) та Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат» (далі - відповідач за первісним позовом, замовник) 04.09.2014 було укладено договір підряду на проведення проектних та пошукових робіт № 1/104/14-1536-02 (далі - договір, а.с. 17-20), відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе розробку проектно-пошукових робіт: ПВАТ «Дніпровський меткомбінат». Організація санітарно-захисної зони. Коригування ТЕО. Проект» (п. 1.1 договору).

Вартість договору складає 3600000,00 грн. (розділ 2 договору).

Пунктом 3.1 договору встановлено, що оплата по даному договору здійснюється після оформлення договору за закінчену роботу з авансовим платежем у розмірі 30% вартості договору згідно наданого підрядником рахунку. Підрядник надає замовнику податкову накладну впродовж 5 днів після перерахування авансу. Після здійснення передоплати вартість робіт в бік збільшення зміні не підлягає. Утримання авансу проводиться пропорційно вартості виконаних робіт.

Додатковою угодою № 6 від 06.11.2017 до договору сторони виклали п. 3.1 в такій редакції: «Оплата по даному договору здійснюється за закінчену роботу з урахуванням авансового платежу (1080000,00 грн. з ПДВ) згідно наданого підрядником рахунку. Після здійснення передоплати вартість робіт в бік збільшення зміні не підлягає. Урахування авансу проводиться згідно скорегованого календарного плану робіт, вказаного у даній додатковій угоді» (а.с. 34).

Пунктом 4.1.1 договору, в редакції додаткової угоди № 3 від 28.12.2016, термін дії договору: початок з дня підписання договору, одержання вихідних даних та авансу; закінчення до повного розрахунку між замовником та підрядником і діє до 31.12.2017. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання тих зобов'язань, що залишились невиконаними (а.с. 27).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ч. 1 ст. 843 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

ДП «Український інститут по проектуванню металургійних заводів» 05.09.2014 вистав ПАТ «Дніпровський меткомбінат» рахунок № 0101 на сплату авансу за договором у розмірі 1080000 грн. (а.с. 117).

ПАТ «Дніпровський меткомбінат» здійснив сплату авансового платежу на всю суму договору у розмірі 1080000,00 грн., що підтверджується копією банківської виписки по особовому рахунку (а.с. 118).

Станом на 01.03.2018 підрядником виконані, а замовником прийняті за Актами приймання-передачі виконаних робіт за договором роботи на загальну суму 2336412,00 грн. з ПДВ, з яких:

1) за Актом № 7 від 28.08.2015 на суму 960000,00 грн. з ПДВ: враховано сплачений замовником аванс у розмірі 288000,00 грн. з ПДВ; стягнуто за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2016 у справі № 904/3750/16, що набрало законної сили 22.06.2016, та фактично сплачено 672000 грн. вартості робіт (основний борг);

2) за Актом № 3 від 13.11.2017 на суму 476412,00 грн. з ПДВ: враховано сплачений замовником аванс у розмірі 476412,00 грн. з ПДВ.

Також, на виконання умов договору, позивач на вибір ПАТ «ДМК» виконав окремі етапи робіт згідно Календарного плану робіт у редакції додаткової угоди №3 від 26.12.2016 на загальну суму 900000 грн., що підтверджується підписаними обома сторонами Актами :

Етап 2.1 на суму 300000,00 грн. з ПДВ. Акт №1 від 19.07.2017 на суму 300000,00 грн., сплаті підлягає сума у 210000,00 грн. (за відрахуванням авансу) (а.с. 38). враховано сплачений замовником аванс у розмірі 90000,00 грн. з ПДВ; пред'явлено до стягнення за позовом у цій справі вартість робіт у розмірі 210000,00 грн. з ПДВ.

Етап 2.2 на суму 600000,00 грн. з ПДВ. Акт №2 від 18.08.2017 на суму 600000,00 грн., сплаті підлягає сума в 420000,00 грн. (за відрахуванням авансу) (а.с. 41). Враховано сплачений «Замовником» аванс у розмірі 180000,00 грн. з ПДВ, пред'явлено до стягнення за позовом у цій справі вартість робіт у розмірі 420000,00 грн. з ПДВ.

Обставина врахування зазначених вище сум авансу при здійсненні розрахунків за фактично виконані роботи визнається сторонами, що відображено відповідно: у рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 08.06.2016 у справі № 904/3750/16; у позовній заяві за первісним позовом у даній справі, що відповідно до приписів частини 1 статті 75 ГПК України є підставою для звільнення від доказування.

Відповідно до п. 3.3 договору, розрахунок за виконані роботи замовник здійснює в строк до 20 банківських днів після надання підрядником розрахункових документів і податкової накладної на підставі оформленого акта здачі-прийняття проектної документації.

Так, згідно п. 3.3 договору, строк оплати виконаних робіт за Актом №1 від 19.07.2017 настав 17.08.2017, а за Актом №2 від 18.08.2017 - 19.09.2017.

Відповідач порушив умови договору і своєчасно не оплатив вартість підрядних робіт за Актами № 1 від 19.07.2017 та № 2 від 17.08.2017. Доказів оплати вартості вказаних підрядних робіт на час розгляду справи до суду не надано.

Отже, несплаченою своєчасно, за вищевказаними Актами, залишилась вартість виконаних підрядних робіт у розмірі 630000,00 грн.

У зустрічній позовній заяві ПАТ «ДМК» просить суд стягнути з ДП «Укрдіпромез» залишок невикористаного авансу у розмірі 45588,00 грн.

Як встановлено судом вище, із сплаченого замовником авансу у розмірі 1080000,00 грн. враховано при здійсненні розрахунків за виконані роботи 1034412,00 грн. (1080000,00 - (288 000,00 + 90 000,00 + 180 000,00 + 476 412,00)). Отже, сума невикористаного ДП «Укрдіпрометиз» авансу складає 45588,00 грн.

Пунктом 2 додаткової угоди № 6 від 06.11.2017 до договору сторони домовились призупинити виконання проектних робіт до прийняття замовником рішення про необхідність їх відновлення і календарний план робіт (додаток № 1) до договору № 1/104/14-1536-02 від 04.09.2014 викладено у редакції (викладених у таблиці, а.с. 34-35).

Відповідно до приписів частини 4 статті 849 ЦК України, замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Згідно заяви за вих. № 01/219 від 13.04.2018, спрямованої ДП «Укрдіпромез», ПАТ «ДМК» відмовилось від договору підряду на проведення проектних та пошукових робіт № 1/104/14-1536-02 від 04.09.2014, а також заявило повторну вимогу про повернення авансу в розмірі 45588,00 грн. (а.с. 159-161).

Також, позивачем за зустрічним позовом булу надіслано ДП «Укрдіпромез» лист від 10.05.2018, додатком до якого була вищевказана заява про відмову від спірного договору підряду та про повернення авансу в розмірі 45588,00 грн. Цей лист був отриманий ДП «Укрдіпромез» 11.05.2018, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції підприємства (а.с. 166).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже, станом на момент розгляду справи, у ДП «Укрдіпромез» виник обов'язок повернення суми попередньої оплати за договором підряду ПАТ «ДМК» у розмірі 45588,00 грн. ДП «Укрдіпрометиз» доказів повернення ПАТ «ДМК» залишку невикористаного авансу не надав.

За змістом ч.11 ст. 238 ГПК України, у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

На підставі викладеного, судом проведено зустрічне зарахування грошових вимог ПАТ «ДМК» до ДП «Укрдіпромез» на суму 45588,00 грн., в рахунок встановленої судом вище заборгованості ПАТ «ДМК» перед ДП «Укрдіпромез» у розмірі 630000,00 грн.

З огляду на викладене, основний борг за первісним позовом підлягає стягненню з ПАТ «ДМК» на користь ДП «Укрдіпромез» у розмірі 584412,00 грн. (630000,00 грн. - 45588,00 грн.).

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Так, відповідно до п. 5.2 договору, за порушення строків оплати виконаних робіт підрядник має право стягнути з замовника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період існування заборгованості, від суми простроченого грошового зобов'язання по оплаті виконаних робіт.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За порушення умов договору в частині своєчасної оплати виконаних підрядних робіт, позивач за первісним позовом заявив вимогу про стягнення з відповідача за первісним позовом пені в розмірі 78994,52 грн. за період з 17.08.2017 по 22.02.2018.

Розрахунок пені, наданий позивачем за первісним позовом, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань та не містить арифметичних помилок.

Відповідач за первісним позовом звернувся до суду із клопотанням про зменшення розміру пені на 50 %, яке обґрунтовує складним фінансовим становищем підприємства.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із: кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

З доданих відповідачем за первісним позовом до матеріалів справи доказів вбачається, що у періоді з 30 березня по липень 2017 року мало місце вимушене повне зупинення виробничого процесу, спричинене відсутністю поставок сировини, зупинкою роботи основних агрегатів та обладнання, дефіцитом обігових коштів (а.с. 188-191).

За підсумками 2017 року сума збитків ПАТ «ДМК» склала 13 млрд. 220 млн. 929 тис, грн.; поточна кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги на кінець 2017 року становила 21 млрд. 634 млн. 774 тис, грн., що підтверджується даними Балансу (Звіт про фінансовий стан на 31.12.2017) (форма №1), Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2017 рік (форма № 2) (а.с. 182-185).

Згідно Балансу (Звіт про фінансовий стан на 31.03.2018) (форма №1), Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 1 квартал 2018 року (форма № 2) сума збитків ПАТ «ДМК» склала 6 млрд. 880 млн. 69 тис. грн. (а.с. 186-187).

До того ж має місце несвоєчасне здійснення контрагентами розрахунків за поставлену продукцію і станом на 01.04.2018 р. дебіторська заборгованість ПАТ «ДМК» за реалізовану продукцію складала 13911,7 млн. грн. (у т.ч. заборгованість нерезидентів - еквівалент 4081,4 млн. грн.) (а.с. 192).

Враховуючи ступінь виконання зобов'язання відповідачем; його майновий стан; поведінку винної сторони, суд вважає за можливе частково задовольнити клопотання відповідача за первісним позовом та зменшити належний до стягнення розмір пені. Разом з тим, слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості з приводу того, що позивач за первісним позовом зазнав збитків внаслідок порушення відповідачем своїх грошових зобов'язань.

За таких обставин, розмір пені слід зменшити до 60000,00 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку із цим, позивач за первісним позовом нарахував відповідачу за первісним позовом 3% річних в розмірі 8699,18 грн. за період з 17.08.2017 по 22.02.2018 та інфляційні втрати у розмірі 33873,50 грн. за період вересень 2017 - січень 2018.

Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат наданий позивачем за первісним позовом, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань та не містить арифметичних помилок. Тому, первісні позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. В такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 11 ст. 129 ГПК України).

Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, стягуються з ПАТ «ДМК» на користь ДП «Укрдіпромез» у розмірі 9511,51 грн. (11273,51 грн. - 1762,00 грн.).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 73, 74, 123, 129, 191, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити частково.

Зустрічний позов задовольнити.

Провести зустрічне зарахування суми 630000,00 грн. первісного позову та 45588,00 грн. зустрічного позову. Різницю стягнути на користь позивача за первісним позовом.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» (51925, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Соборна, 18Б; ідентифікаційний код 05393043) на користь Державного підприємства «Український інститут металургійних заводів» (49000, м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 17; ідентифікаційний код 00188311) основний борг у розмірі 584412,00 грн., пеню у розмірі 78994,52 грн., 3% річних у розмірі 8699,18 грн., інфляційні втрати у розмірі 33873,50 грн. та 9511,51 грн. витрат зі сплати судового збору.

В іншій частині первісного позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня його оголошення.

Повне рішення складено 18.06.2018

Суддя М.О. Ніколенко