ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/1263/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, Баранець О.М., Мамалуй О.О.

розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Вертекс Україна" про перегляд Верховним Судом України

постанови Вищого господарського суду України від 07.11.2017

(головуючий - Рогач Л.І.., судді: Алєєва І.В., Дроботова Т.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вертекс Україна",

до 1. Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал",

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Ротенбергер-Центр",

про зобов'язання скасувати результати відкритих торгів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.05.2017 у справі № 910/1263/17 відмовлено в повному обсязі в задоволенні позовних вимог про скасування результатів відкритих торгів, проведених Публічним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" та визнання недійсним укладеного відповідачами за їх результатами договору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.07.2017 Товариству з обмеженою відповідальністю "Вертекс Україна" відмовлено у відновленні пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2017, апеляційну скаргу повернуто скаржнику.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.11.2017 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вертекс Україна" залишено без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 21.07.2017 у справі № 910/1263/17- без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вертекс Україна" звернулось до Верховного Суду України із заявою про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 07.11.2017 у справі № 910/1263/17 з підстави, визначеної пунктом 2 частини 1 статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017), а саме неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі.

В обґрунтування наявності підстави, визначеної пунктом 2 частини 1 статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017), Товариством з обмеженою відповідальністю "Вертекс Україна" до заяви додано копію вказаного судового рішення, а також копії постанов Вищого господарського суду України від 29.03.2016 у справі № 910/25105/15, від 12.04.2016 у справі №910/26401/14, від 11.07.2017 у справі № 910/20136/16, від 04.07.2012 у справі №8/35-75.

У заяві про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 07.11.2017 у справі № 910/1263/17, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вертекс Україна" просить скасувати ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 21.07.2017 та постанову Вищого господарського суду України від 07.11.2017 у справі № 910/1263/17, а справу передати на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 № 2147-VIII внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України, викладено його у новій редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у господарських справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

Ухвалою Касаційного господарського суду від 05.02.2018 у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Студенця В.І. - головуючого, Баранця О.М., Вронської Г.О. допущено справу №910/1263/17 до провадження Касаційного господарського суду. Відкрито провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вертекс Україна" про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 07.11.2017 у справі №910/1263/17.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Студенця В.І. - головуючого, Баранця О.М., Вронської Г.О. 28.03.2018 справу призначено до розгляду без повідомлення та виклику учасників справи.

Розпорядженням Заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 26.04.2018, у зв'язку з відрядженням судді Вронської Г.О., призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/1263/17.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 26.04.2018 для розгляду справи №910/1263/17 визначено колегію суддів Касаційного господарського суду у складі: Студенця В.І. - головуючого, Баранця О.М., Мамалуя О.О.

Обговоривши доводи заяви та дослідивши додані до неї матеріали, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку, що подана заява задоволенню не підлягає з таких підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вертекс Україна" ставить питання про неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, а саме пункту 3 частини першої статті 94 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що діяла до 15.12.2017) , а також статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, посилаючись на те, що у касаційному порядку у даній справі переглядалась ухвала апеляційної інстанції, якою було відмовлено у поновленні пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення та повернуто апеляційну скаргу скаржнику.

У справі №910/1263/17, у якій подано заяву про перегляд судового рішення, Вищий господарський суд України, враховуючи практику Європейського суду з прав людини як джерело права, погодився з висновком суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для відновлення пропущеного процесуального строку, з огляду на те, що апелянт був обізнаний з наявним судовим провадженням та прийняттям рішення у справі, як і з визначеними законодавчо строками його оскарження, які є стислими у часі, однак, на відміну від інших учасників спору, після сплину строку для виготовлення тексту рішення протягом місяця не вживав заходів щоб дізнатися про стан виготовлення його повного тексту. При цьому, враховано, що представник скаржника був присутнім у судовому засіданні під час оголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Із доданої для порівняння постанови Вищого господарського суду України від 29.03.2016 у справі №910/25105/15, вбачається, що суд касаційної інстанції не погодився з висновками суду апеляційної інстанції про відмову у поновленні строку на апеляційне оскарження з підстав відсутності поважних причин для його поновлення, посилаючись на те, що необхідною передумовою здійснення стороною права апеляційного оскарження є обізнаність зі змістом рішення (ухвали) суду, що дає можливість заявнику викласти свої вимоги та зазначити підстави, з яких порушено питання про перегляд рішення в апеляційному порядку, як того вимагає пункт 3 частини першої статті 94 ГПК України. Аналогічні висновки викладені і в постановах від 12.04.2016 у справі № 910/26401/14, від 11.07.2017 у справі №910/20136/16, на які посилається заявник у своїй заяві.

Із доданої для порівняння постанови Вищого господарського суду України від 04.07.2012 у справі №8/35-75 вбачається, що суд касаційної інстанції дійшов висновку, що судом апеляційної інстанцій при винесенні ухвали про відмову у поновленні пропущеного строку на подання апеляційної скарги не було враховано наявність підстав, зазначених в апеляційній скарзі з клопотання про відновлення строку на апеляційне оскарження та не було надано оцінки обставинам, які спричинили пропуск строку на апеляційне оскарження позивачем, що призвело до порушення судом норм процесуального права, зокрема, ст. 93 ГПК України.

Враховуючи, що Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, а суд повинен зробити висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску у кожному випадку з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, надані для порівняння постанови суду касаційної інстанції, а також оскаржувана постанова Вищого господарського суду України не підтверджують неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права.

Крім того, аналіз зазначених рішень судів касаційної інстанції вказує на те, що вказані рішення ухвалено з урахуванням інших фактичних обставин і перевірка правильності встановлення яких не входить до повноважень Верховного Суду.

Таким чином, підстави для перегляду постанови Вищого господарського суду України від 07.11.2017, на які посилається заявник, не отримали підтвердження під час розгляду справи № 910/1263/17.

Крім того, частиною 1 статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, у зв'язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Суду з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенцї про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до практики Суду держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями ст. 6 Конвенції в провадженнях у цих судах (див. рішення у справах "Делкурт проти Бельгії", "Пелевін проти України"). Однак, при цьому, Суд зазначає, що право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. рішення у справах "Мельник проти України", "Мушта проти України").

Відповідно до частини першої статті 11126 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що діяла до 15.12.2017) Верховний Суд України відмовляє у задоволенні заяви, якщо обставини, що стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися.

Зважаючи на те, що факт неоднакового застосування норм процесуального права не підтвердився, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Вертекс Україна" не підлягає задоволенню.

Керуючись підпунктом 1 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній з 15.12.2017, статтями 11114, 11123, 11124, 11126 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній до 15.12.2017, Суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Вертекс Україна" про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 07.11.2017 у справі № 910/1263/17 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Студенець

Судді О. Баранець

О. Мамалуй