ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.06.2018 р. Справа № 914/92/18

За заявою: Фізичної особи-підприємця Купич Зіновія Івановича, м. Львів

про розстрочення виконання рішення господарського суду Львівської області від 21.03.2018р.

у справі № 914/92/18

за позовом: Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк", м. Київ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Купич Зіновій Іванович, м. Львів

про стягнення 96 232, 73 грн.

Суддя Н.Мороз

При секретарі М. Бурак

Представники:

Від заявника: н/з

Від стягувача: н/з

На розгляд господарського суду Львівської області 30.05.2018р. надійшла заява Фізичної особи-підприємця Купич Зіновія Івановича, м. Львів про розстрочення виконання рішення господарського суду Львівської області від 21.03.2018р. у справі № 914/92/18 за позовом Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк", м. Київ до Фізичної особи-підприємця Купич Зіновій Іванович, м. Львів про стягнення 96 232, 73 грн.

Ухвалою від 31.05.2018р. заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.06.2018р. суд прийняв заяву до розгляду та призначив судове засідання на 19.06.2018р.

Заявник явку повноважного представника в судове засідання 19.06.2018р. не забезпечив, причин неявки суду не повідомив. У своїй заяві посилається на скрутне фінансове становище, відсутність коштів та майна для погашення заборгованості одночасно в повному розмірі. Стверджує, що погашати заборгованість може лише частинами, відтак просить розстрочити рішення господарського суду від 21.03.2018р. по справі №914/92/18 помісячно рівними платежами по 7939,00 грн. на 11 місяців.

Стягувач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив. 18.06.2018р. на електронну адресу господарського суду направив заяву про розгляд справи за відсутності представника банку, згідно якої просить відмовити в задоволенні заяви боржника про розстрочення виконання рішення суду. Проте, суд зазначає, що вказана заява електронним цифровим підписом не підписана, її оригінал на адресу суду не надходив.

Суд звертає увагу, що згідно п.1.5.17 Інструкції з діловодства в господарських судах, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України №28 від 20.02.2013р., документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв'язку, не належать до офіційних. У разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису та факсограм необхідно надсилати також оригінал документа в паперовій формі.

Відповідно до ч. 2 ст.331 ГПК України, заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Судом встановлено:

Рішенням господарського суду Львівської області від 21.03.2018р. по справі №914/92/18 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» задоволено повністю та стягнуто з Фізичної особи-підприємця Купич Зіновія Івановича на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» - 72 731, 88 грн. - капіталу, 147, 61 грн. - процентів, 394, 71 грн. - процентів за користування кредитом, 12 353, 03 грн. - пені та 1 762, 00 грн. - судового збору.

23.04.2018р. на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 21.03.2018р. видано наказ по справі №914/92/18. Рішення набрало законної сили 18.04.2018р.

Фізична особа-підприємець Купич Зіновій Іванович, в порядку ст.331 ГПК України, звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання рішення господарського суду від 21.03.2018р. по справі №914/92/18. Подана заява обґрунтована важким фінансовим становищем та відсутністю коштів і майна у боржника за рахунок яких останній міг би погасити заборгованість, що утруднює та унеможливлює виконання рішення господарського суду від 21.03.2018р. Відтак, заявник просить суд розстрочити виконання рішення Господарського суду Львівської області від 21.03.2018р. по справі №914/92/18 помісячно рівними платежами по 7939,00 грн. на 11 місяців.

Відповідно до ст.326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч. 1 ст.331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Як передбачено ч.ч. 3,4 ст.331 ГПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини за правилами ст. 86 ГПК України.

Питання задоволення заяви сторони у справі про розстрочення виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Згідно положень Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, господарський суд повинен врахувати можливі негативні наслідки як для відповідача (боржника) при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом так і для позивача (стягувача) при затримці виконання рішення.

Розглянувши подану заяву про розстрочення виконання рішення, суд дійшов висновку про її необгрунтованість та безпідставність з огляду на те, що заявником не надано жодних доказів в обгрунтування доводів наведених у заяві. Зокрема, заявником не подано доказів в підтвердження важкого матеріального становища боржника, на яке посилається останній у своїй заяві та жодних доказів, які б свідчили про неможливість своєчасного виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи те, що заявником (ФОП Купич З.І.) не подано жодних належних та допустимих доказів в підтвердження важкого матеріального становища та наведених у заяві обставин, враховуючи матеріальні інтереси як стягувача так і боржника, суд дійшов висновку в задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення відмовити.

Проте, суд зазначає, що заявник не позбавлений права повторно звернутись до суду з заявою про розстрочення виконання рішення в порядку та за наявності підстав, передбачених ст.331 ГПК України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку в задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду відмовити.

Керуючись ст.ст. 74, 234, 331 ГПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Купич Зіновія Івановича від 29.05.2018р. (вх. 30.05.2018р. №1459/18) про розстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 21.03.2018р. у справі №914/92/18 - відмовити.

Суддя Мороз Н.В.