ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2018 р.Справа № 922/430/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Лепенець К.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк народний капітал" (03067, м. Київ, вул. Івана Лепсе,4)
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - Куштим О.М., адвокат;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Банк народний капітал" 23.02.18 звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення частини заборгованості за кредитним договором № 34/15-К від 14.04.2015.

Відповідно до позовної заяви сума заборгованості становить 634 999,33грн.,а саме: частину простроченої заборгованості по сплаті суми кредиту за 2016 рік у розмірі 400 000,0грн., частину простроченої заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом за період з 01 листопада 2016 року по 31 листопада 2016 року у розмірі 234 999,33 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ст. 509, 525, 526, 530 ЦК України та ст.ст. 193, 230, 231 ГК України. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду від 26.02.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/430/18. Справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Підготовче засідання призначено на "20" березня 2018 р. о(об) 09:40.

19.03.2018 Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до господарського суду Харківської області із зустрічною позовною заявою (вх. № 7272) до Публічного акціонерного товариства "Банк народний капітал", в якій просив суд:

1) Прийняти зустрічну позовну заяву до розгляду та об'єднати її з первісною позовною заявою ПАТ "Банк народний капітал" у справі № 920/430/18.

2) Визнати удаваним кредитний договір № 34/15-К від 14.04.2015р., укладений між ПАТ "Банк народний капітал" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, та визнати його договором про переведення боргу.

3) Визнати недійсним кредитний договір № 34/15-К від 14.04.2015р., укладений між ПАТ "Банк народний капітал" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.

4) Задовольнити зустрічну позовну заяву, а також відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог ПАТ "Банк народний капітал" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у сумі 634999, 3 грн. за первісним позовом.

5) Судові витрати при поданні зустрічної позовної заяви стягнути з ПАТ "Банк народний капітал" на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2.

Ухвалою господарського суду від 19.03.2018 прийнято зустрічну позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (вх. 7272 від 19.03.2018) до Публічного акціонерного товариства "Банк народний капітал" про визнання кредитного договору удаваним та недійсним до спільного розгляду з первісним позовом по справі № 922/430/18.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.03.2018 клопотання ФОП ОСОБА_2 про перенесення судового засідання (вх. 7269 від 19.03.2018) задоволено. Відкладено підготовче засідання до 24 квітня 2018 року о 09:40 год.

Ухвалою господарського суду від 20.03.2018 судом визначено забезпечити участь представника ПАТ "Банк народний капітал" у підготовчому засіданні о 09:40 год. 24.04.2018 в режимі відеоконференції в приміщенні в приміщенні господарського суду м. Києва (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 44-в).

Ухвалою господарського суду від 24.04.2018 зустрічні позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 залишено без розгляду на підставі п.5 ст.226 ГПК України.

Ухвалою господарського суду від 24.04.2018 продовжено строк підготовчого засідання у справі № 922/430/17 на тридцять днів. Відкладено підготовче засідання до 10 травня 2018 року о 10:00 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.05.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 21 травня 2018 року о 10:00 год.

16.05.2018 представником відповідача до канцелярії суду подані заперечення на відповідь на відзив за (вх. № 14316), які долучені судом до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду від 21.05.2018 року розгляд справи по суті відкладено на 06 червня 2018 року о 10:00 год.

Ухвалою господарського суду від 06.06.2018 року, розгляд справи відкладено до 19.06.2018 року.

В призначене судове засідання 19.06.2018 представник позивача не з'явився, через канцелярію суду (вх.№17501 від 18.06.2018 року) від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника. При цьому пред*явлені до відповідача позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити позов повністю.

Відповідач в судовому засіданні 19.06.2018 року заперечував проти заявлених позовних вимог. з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

Згідно із приписами ст.ст.233,240 ГПК України в судовому засіданні 19.06.2018 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Судом взято до уваги приписи ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку. Судом встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті і суд розглядає справу за відсутності такого учасника, у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті, спір належить вирішити за матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно, всебічно та повно дослідивши надані у справі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

14 квітня 2015 року на підставі заяви Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (Додаток 3) між Публічним акціонерним товариством «БАНК НАРОДНИЙ КАПІТАЛ» та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 укладено Кредитний договір №34/15-К та відповідні Додаткові угоди № 1 від 24.12.2015 року та № 2 від 10.08.2016 року до Кредитного договору № 34/15-К від 14.04.2015 року (Додаток 5).

На підставі письмової заяви Позичальника (Додаток 4), відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Кредитор з «14» квітня 2015 року надав Позичальнику кредит, а саме надав останньому грошові кошти у загальній сумі 20 000 000,00 на поточну діяльність (Додаток 6), а Позичальник зобов'язується повністю повернути Кредитору отриманий Кредит до «27» травня 2025 року (включно) та сплачувати 17,00 (Сімнадцять) процентів річних від суми Кредиту у порядку, визначеному цим Договором.

В подальшому Відповідач отримані кошти переказав на власний рахунок, відкритий в іншому банку (Додаток 7).

18.12.2015 року (Додаток 8) та 09.08.2016 року (Додаток 9) Відповідач звертався до Позивача з клопотанням про встановлення графіку платежів який би йому дозволив своєчасно сплачувати в повному обсязі кредит та нараховані відсотки а також стосовно зменшення відсоткової ставки за користування кредитом та підтвердив свої зобов'язання перед Позивачем.

Згідно п. 3.1. Кредитного договору Кредитор надав йому кредит шляхом переказу необхідної частини коштів з позичкового рахунку №2063 2 301000976/980, відкритого в АТ НК БАНК» м. Києва, МФО 322432 на поточний рахунок № 2600 1 301000976/980, відкритий в АТ «НК БАНК» м. Києва, МФО 322432 або сплати платіжних документів, наданих Позичальником, безпосередньо з позичкового рахунку.

Відповідно до п. 3.2. Кредитного договору за користування кредитом Позичальник зобов'язаний сплачувати Кредитору нараховані за правилами Кредитного договору проценти за ставкою, вказаною в п. 1.1 Кредитного договору, крім випадків, передбачених п.п. 3.2.1, 3.2.2.

Згідно п. 3.4. Кредитного договору проценти за користування Кредитом Позичальник щомісячно сплачує платіжним дорученням на рахунок Кредитора не пізніше останнього робочого дня місяця зі своїх поточних рахунків.

Пунктом 3.6. Кредитного договору передбачено, що Позичальник зобов'язаний до «27» травня 2025 року (включно) погасити Кредит шляхом перерахування коштів на позичковий рахунок, вказаний у п.3.1. цього Договору.

Пунктом 3.8. Кредитного договору передбачено, що погашення (повернення) Кредиту, сплата процентів за користування Кредитом, сплата пені та штрафу відповідно до Кредитного договору здійснюється у наступній послідовності:

в першу чергу - погашення простроченої заборгованості за процентами за користування Кредитом;

в другу чергу - погашення простроченої заборгованості за Кредитом;

в третю чергу - погашення строкової заборгованості за нарахованими процентами;

в четверту чергу - погашення строкової заборгованості за Кредитом;

в п'яту чергу - погашення заборгованості за пенею та штрафом, що передбачені умовами Кредитного договору.

Як зазначає позивач, ним було виконано в повному обсязі зобов'язання за Договором та надано відповідачу:

- на підставі його заяви від 06.03.2015 грошові кошти у розмірі 20 000 000,00 грн., що підтверджується відповідним розпорядженням банку та меморіальним ордером № /1 від 14.04.2015 р. ( арк. с . 29);

Додатковою угодою №1 від 24.12.2015 року до Кредитного договору №34/15-К від 14.04.2015 року (Додаток 8 до Позовної заяви від 22.02.2018 року) сторонами було внесено зміни до Додатку №2 до Кредитного договору №34/15-К від 14.04.2015 року, а саме Графіку платежів по Кредитному договору №34/15-К від 14.04.2015 року.

Відповідно до зазначеного графіку платежів Відповідач повинен був протягом 2015 - 2016 років здійснити часткове погашення кредиту у розмірі 2 000 000,00 грн. , а саме протягом 2015 року - 1 000 000,00 грн. та протягом 2016 року - 1 000 000,00грн.

Відповідно до наданих копій платіжних доручень, а саме: №50 від 29.05.2015 року на суму 150 000,00 грн., №60 від 01.07.2015 ; на суму 140 000,00 грн., №66 від 31.07.2015 року на суму 145 000,00 грн., №80 від 08.2015 року на суму 140 000,00 грн., №91 від 30.09.2015 року на суму 135 000,00 грн., №104 від 30.10.2015 року на суму 135 000,00 грн., №114 від 30.11.2015 року на суму 55 000,00 грн., №132 від 15.01.2016 року на суму 150 000,00 грн. та №8 від 04.04.2016 року на суму 450 000,00 грн. , відповідачем здійснено часткове погашення кредиту, лише суму 1 600 000,00грн.

Починаючи з січня 2017 року відповідач припинив сплачувати платежі для погашення основної суми заборгованості за кредитом та нарахованих відсотків за його користування чим порушив вимоги Кредитного договору стосовно виконання своїх зобов'язань, зокрема п.п. 1.1 та 6.3 Кредитного договору.

01.03.2017 року Позивач направив Відповідачу поштовим відправленням (цінним листом), з повідомлення про вручення, вимогу (повідомлення) про сплату простроченої заборгованості у сумі 1 405 561,15 грн.) в т.ч.:

- прострочена заборгованість по сплаті основної суми кредиту за 2016 рік відповідно до графіку платежів, наведеному у Додатку №2 до Кредитного договору, яка становить 400 000,00 грн.

- прострочена заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом за період з 01 листопада 2016 року по 28 лютого 2017 року (включно) становить 1 005 561,15 грн.

У зв'язку із порушення відповідачем умов кредитного договору №34/15-К та відповідних Додаткових угод № 1 від 24.12.2015 року та № 2 від 10.08.2016 року до Кредитного договору № 34/15-К від 14.04.2015 року, позивач звернувся до господарського суду з відповідним позовом, в якому просить суд стягнути з останнього:

- частину простроченої заборгованості по сплаті суми кредиту за 2016 рік у розмірі 400 000,0грн.,

- частину простроченої заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом за період з 01 листопада 2016 року по 31 листопада 2016 року у розмірі 234 999,33 грн., оскільки не виконання відповідачем умов вищеозначеного договору , на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Статтею 1054, частиною 1 ст. 1055, частиною 1 ст. 1056 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи заяв відповідача, меморіальних ордерів та банківських виписок, банк належним чином та в повному обсязі виконав взяті на себе зобов'язання за умовами кредитного договору № 34/15К від 14.04.2015 надав позичальнику кредит у розмірі 20 000 000,00 грн.

За приписами ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 пункту 2.1. Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затверджене постановою правління Національного банку України №566 від 30.12.1998р. (зі змінами та доповненнями), є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Положенням про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003р. №254, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08.07.2003 р. за №559/7880, визначено перелік первинних документів, які складаються банками залежно від виду операції та їх обов'язкові реквізити.

Залежно від виду операції первинні документи банку (паперові та електронні) поділяють на касові, які підтверджують здійснення операцій з готівкою, та меморіальні, що використовуються для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій.

До первинних меморіальних документів, які підтверджують надання банком послуг з розрахунково-касового обслуговування, належать меморіальні ордери, платіжні доручення, платіжні вимоги-доручення, платіжні вимоги, розрахункові чеки та інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України.

Пунктом 5.1 глави 5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Таким чином, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, є первинні документи, оформлені відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Доказом наявності заборгованості у спорах, що виникають з кредитних відносин, є первинний бухгалтерський документ у формі виписки банку по рахунку позичальника, де відображаються усі операції, які відбуваються з коштами.

З огляду на наведене, меморіальні ордери та банківські виписки по рахунку ФОП ОСОБА_2 є належними доказами в розумінні ст. ст. 76 ГПК України, що підтверджують факт здійснення господарських операцій між банком та позичальником, виконання банком у повному обсязі своїх зобов'язань за кредитним договором, надання відповідачу/позичальнику кредитних коштів у відповідних розмірах та не виконання останнім своїх грошових зобов'язань за зазначеним кредитним договором.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено у статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п.1.1 кредитного договору № 34/15-К від 14.04.2015р., з врахуванням додаткової угоди №1 від 24.12.2015 року до Кредитного договору №34/15-К від 14.04.2015 року, сторонами продовжено термін користування кредитними коштами та встановлено до 12.05.2018 (включно).

Враховуючи викладене, не надання відповідачем доказів належного виконання умов кредитного договору та погашення заборгованості, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача частину простроченої заборгованості за кредитом в сумі 400 000,00 грн. є обґрунтована, законна та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

10.08.2016 року між сторонами було укладено Додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 34/15-К від 14.06.2015, сторони дійшли згоди з 10 серпня 2016 року встановити процентну ставку по поновлювальній відкличній кредитній лінії в розмірі 17% річних.

Як вбачається з наданої позивачем банківської виписки по рахунку ФОП ОСОБА_2 останній з січня 2017 року перестав оплачувати проценти за користування кредитними коштами, отже, позивачем правомірно здійснено розрахунок заборгованості ФОП ОСОБА_2 за відсотками (17 % річних) за користування кредитом за період з 01 листопада 2016 року по 31 листопада 2016 року у розмірі 234 999,33 грн.

Одночасно судом встановлено, що відповідно до рішення Правління Національного банку України від 07 березня 2017 року № 127-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БАНК НАРОДНИЙ КАПІТАЛ" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 09 березня 2017 року №903, "Про початок процедури ліквідації АТ "НК БАНК" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БАНК НАРОДНИЙ КАПІТАЛ" з 09 березня 2017 року до 08 березня 2019 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ "НК БАНК" Андронова Олега Борисовича.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлюються Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальними і пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" банки є учасниками Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Участь банків у Фонді є обов'язковою. Банк набуває статусу учасника Фонду в день отримання ним банківської ліцензії. Фонд виключає банк з числа учасників Фонду в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Так, в силу ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури ліквідації банку:

1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту);

2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав;

4) припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку ;

4-1) нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси (в редакції Закону № 1586-VII від 04.07.2014р.);

5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;

7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Враховуючи вищенаведені правові норми твердження відповідача про те, що нарахування відсотків не відповідає вимогам Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" судом відхиляються, виходячи з наступного.

Припинення зобов'язання передбачено лише у випадках, встановлених статтями 598, 599 цього ж Кодексу, на вимогу однієї із сторін і на підставах, встановлених договором або законом, а також виконанням, проведеним належним чином.

Зі змісту правовідносин, які склались між сторонами, вбачається обов'язок банку надати банківські послуги (кредитні кошти), які виконані останнім належним чином, та, відповідно, зобов'язання боржника сплатити передбачені кредитним договором проценти, які відповідач припинив сплачувати з січня 2017 року.

При цьому суд наголошує, що законодавством України не передбачено припинення кредитного зобов'язання боржника перед банком у випадку прийняття рішення про відкликання ліцензії банку, оскільки зобов'язання відповідача випливають з правочину - кредитного договору, який на момент розгляду справи є дійсним.

Проценти за користування кредитом за правовою природою є винагородою банку за надання кредитних коштів, відтак проценти нараховуються та сплачуються доти, доки позичальник користується кредитом.

Відповідач не спростував та не довів суду належними і допустимими доказами належного виконання ним своїх зобов'язань по оплаті за Договором.

За приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, оцінюючи надані позивачем докази в сукупності, враховуючи наявні в матеріалах справи докази та керуючись приписами вищенаведених нормативних актів, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Банк народний капітал" доведено належними та допустимими доказами, тому суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в частині простроченої заборгованості по сплаті суми кредиту за 2016 рік у розмірі 400 000,0грн. та частині простроченої заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом за період з 01 листопада 2016 року по 31 листопада 2016 року у розмірі 234 999,33 грн.

Судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача відповідно ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст.4, 7, 13, 14, 73, 74, 76-79, 91, 96, 123, 129, 207, 233, 236, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків та інших обов'язкових платежів НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "БАНК НАРОДНИЙ КАПІТАЛ" (03067, м. Київ, бул. Івана Лепсе, 4, ) частину заборгованості за Кредитним договором № 34/15-К від 14.04.2015 року у розмірі 634999, 33 грн., а саме: частину простроченої заборгованості по сплаті основної суми кредиту за 2016 рік у розмірі 400000,00 грн. та частину простроченої заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом за період з 01 листопада по 31 листопада 2016 року у розмірі 234 999,33 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 9524,99 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20.06.2018 р.

Суддя О.О. Присяжнюк