ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2018 р. Справа № 922/4221/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В. І. , суддя Слободін М.М.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників учасників справи:

позивача адвокат ОСОБА_1, посвідчення №1926 від 13.05.2015 року; довіреність від 31.10.2017 року б/н;

відповідача адвокат ОСОБА_2, посвідчення №4931 від 27.12.2017 року; довіреність від 19.03.2018 року №007.7Др-71-0318;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Вітас, м. Харків (вх. № 806Х/1-18)

на рішення господарського суду Харківської області від 28.03.2018р. у справі №922/4221/17, ухвалене в приміщенні господарського суду Харківської області (суддя Шарко Л.В.), повний текст якого складено 30.03.2018р.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Вітас, м. Харків

до Публічного АТ Харківміськгаз, м. Харків

про зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 28.03.2018р. у справі №922/4221/17 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Товариство з обмеженою відповідальністю Вітас з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 28.03.2018р. у справі №922/4221/17 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апелянт в обґрунтування своєї правової позиції вказує на те, що відповідно до звіту фактичного споживання природного газу за період з 01.04.2017 року по 25.04.2017 року, в зазначений період ним було використано 67,0 м3 природного газу, а не 8, 315 тис. куб.м., як на те вказує відповідач.

За результатами повірки засобів вимірювальної техніки позивачу були видані відповідні свідоцтва про повірку лічильника газу та було встановлено, що вказаний лічильник газу відповідає вимогам.

Також, апелянт зазначає, що ним правомірно обрано спосіб захисту порушеного права, як то, відновлення становища, що існувало до порушення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2018 року, суддею доповідачем у даній справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І, суддя Сіверін В.І., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 02.05.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Вітас на рішення господарського суду Харківської області від 28.03.2018р. у справі №922/4221/17; встановлено строк до 23.05.2018 року відповідачу на протязі якого він має право подати відзив на апеляційну скаргу; призначено справу до розгляду на 29.05.2018 року.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 29.05.2018 року оголошено перерву у розгляді справи до 12.06.2018 року.

У судовому засіданні 29.05.2018 року та 12.06.2018 року представник позивача підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив скасувати рішення господарського суду Харківської області від 28.03.2018р. у справі №922/4221/17 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 29.05.2018 року та 12.06.2018 року заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції неоспорених обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2016 року ТОВ Вітас було подано до ПАТ "Харківміськгаз" заяву-приєднання №9420PD0B6AT0I6 до умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП (для споживача, що не є побутовим).

Згідно вказаної заяви-приєднання, персональний ЕІС-код як субєкта ринку природного газу (зазначається після присвоєння Оператором ГРМ) у ТОВ "Вітас" - 56XQ0000PD0B600T.

Також, були надані додатки до договору розподілу природного газу, який додається до заяви - приєднання, а саме: Додаток З Інформаційний лист, Додаток 4 Розрахунок втрат і витрат природного газу. Перелік точок комерційного обліку споживача.

Відповідно до Додатку 4 до Типового договору розподілу природного газу, який додається до заяви-приєднання №09420PD0B6AT0I6 від 01.01.2016 року, ЕІС-код 56XQ0000PD0B600T, в таблиці №1 вказується перелік точок комерційного обліку об'єкта споживача ТОВ "Вітас" (перелік комерційних вузлів обліку).

Також, відповідно до Додатку №4, розрахунок втрат та витрат природного газу здійснюється сторонами відповідно до Кодексу TTC згідно ОСОБА_1 визначення питомих виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 року №264, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 09.07.2003 року за №570/7891 та №571/7892 відповідно (із змінами).

Так, ТОВ Вітас було подано до ПАТ "Харківміськгаз" звіт фактичного споживання газу за період з 01.04.2017 року по 25.04.2017 року, який було сформовано на підставі показників лічильника газу, який встановлений на обєкті ТОВ Вітас.

Відповідно до вказаного звіту, в період з 01.04.2017 року по 25.04.2017 року ТОВ Вітас було використано - 67,0 мЗ.

Представником Вітас було отримано від ПАТ "Харківміськгаз" технічний акт з розподілу природного газу від 30.04.2017 року, відповідно до якого на підставі показників вузлу обліку природного газу, паспортної потужності обладнання підприємства, ПАТ "Харківміськгаз" у квітні 2017 року надано послуги з розподілу природного газу, а Підприємство безперервно отримало 8,315 тис.куб.м. природного газу.

Позивач з технічним актом з розподілу природного газу не згоден та вважає його необґрунтованим та безпідставним, оскільки останній не отримував та не використовував природний газ в зазначеному ПАТ "Харківміськгаз" обємі.

За результатами повірки ЗВТ Товариству з обмеженою відповідальністю Вітас були видані ДП Харківський регіональний науково - виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації відповідні свідоцтва, а саме: свідоцтво № 0075Р про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки - коректор обєму газу КПЛГ-1.02Р №01952, за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам: ГРИС.408843.003 ПС Коректор обєму газу КПЛГ- 1.02Р.Паспорт; свідоцтво № ЦСБ 105П про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки - лічильник газу GMS G25-32 №053082, за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам: паспорт GMS.407273.001 ПС.

Вказане вище й стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Харківської області, в якому останній просив зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Харківміськгаз" узгодити обліки фактичного споживання газу з позивачем.

28.03.2018 року господарським судом Харківської області прийнято оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

У відповідності до п. З глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем), дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), обєкти яких підключені до газопостачальних систем, та на їх постачальників.

У Розділі 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем містяться визначення засобів вимірювальної техніки/ЗВТ - технічний засіб, включаючи лічильник газу, який застосовується під час вимірювань і має нормовані метрологічні характеристики.

Згідно п. 1 глави 5 розділу VI вказаного Кодексу, споживання (відбір) природного газу з газорозподільної системи за наявності укладеного договору розподілу природного газу між споживачем та оператором ГРМ здійснюється за умови, наявності у споживача (його постачальника) підтверджених обсягів природного газу (лімітів) на відповідний розрахунковий період; забезпечення споживачем своєчасних розрахунків з оператором ГРМ відповідно по умов договору розподілу природного газу.

Фактичний розподіл природного газу, належного споживачу (його постачальнику), здійснюється оператором ГРМ в загальному потоці природного газу від точок його надходження в ГРМ до пунктів призначення споживача.

Згідно із ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу положень ст. 2 Закону України "Про судоустрій України" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Приписами статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес шляхом застосування встановлених законом або договором способів захисту цивільних прав та інтересів.

Статтею 20 Господарського кодексу України, також, визначені способи захисту прав і законних інтересів кожного субєкту господарювання за споживачів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом або договором.

У статті 16 Цивільного кодексу України та у статті 20 Господарського кодексу України передбачено такий спосіб захисту, як відновлення становища, яке існувало до порушення.

В постановах Верховного Суду України від 21.05.2012 року у справі №6-32цс13, від 12.06.2013 року у справі № 6-32цс13 вказано про те, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст.ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушені цивільні права чи інтереси підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Окрім того, відповідно до п. 8 глави 1 розділу VIII Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2494, усі спори (розбіжності), які можуть виникнути при визначенні чисельних значень ФХП природного газу, який надходить до ГРМ, мають вирішуватися шляхом переговорів.

У разі неможливості досягнення згоди шляхом переговорів спірні питання передаються па розгляд до суду для вирішення спору в судовому порядку. Пунктом 12 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, також, передбачено можливість оскарження споживачем обєму та/або вартості не облікованого (донарахованого) природного газу в судовому порядку.

Отже, місцевий господарський суд вірно вказав на те, що обраний спосіб захисту прямо встановлений спеціальним нормативним актом, яким регулюються правовідносини між сторонами.

Аналогічної правової позиції дійшов Вищий господарський суд України в постановах від 16.12.2015 року у справі №915/721/15 та від 16.11.2016 року у справі №922/3961/15.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494 (далі - Кодекс) визначення обєму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокації) по обєкту споживача, що не є побутовим, здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ і споживачем на підставі даних комерційних ВОГ, визначених договором розподілу природного газу між оператором ГРМ і споживачем, та з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

У звязку з встановленням вказаних порушень Кодексу позивачем, а саме пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим, внаслідок яких оператор ГРМ змінює встановлений режим нарахування обємів (обсягів) розподіленого природного газу споживачу, ПАТ Харківміськгаз було проведено розрахунок необлікованих обємів природного газу - за період з 10.04.2017 року - 07.00 год. (момент спливу строку повірки) по 25.04.2017 р. 07:00 год. (момент зняття на повірку).

Керуючись п.4.1, глави 4 розділу XI Кодексу, зокрема, у разі виявлення оператором ГРМ пропущення строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача, несправності лічильника газу або звужуючого пристрою (перетворювача різниці тиску), що сталася внаслідок його пошкодження або позаштатного режиму роботи, за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ перерахунок об'єму розподіленого (спожитого) природного газу проводиться з урахуванням такого: при визначенні лічильника газу або звужуючого пристрою (перетворювача різниці тиску) непридатними до застосування за результатами позачергової або експертної повірки, а також при пропущенні строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача обєм переданого (прийнятого) газу розраховується за номінальною потужністю неопломбованого газоспоживаючого обладнання - перерахунок проводиться за період з дати виходу з ладу ЗВТ (з дати початку прострочення періодичної повірки) до моменту встановлення та опломбування справного та повіреного ЗВТ.

Споживач, який є власником комерційного ВОГ, зобовязаний протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового місяця надати оператору ГРМ у спосіб та за формою, визначеними договором розподілу природного газу, звіт про дані комерційних вузлів обліку за розрахунковий період.

Матеріалами справи встановлено, що ПАТ Харківміськгаз було отримано звіт показників лічильника газу, який встановлений на обєкті ТОВ ВІТАС за період з 01.04.2017 р. по 25.04.2017 р.

Згідно Кодексу, на підставі звіту споживача (дистанційних даних) про спожиті обєми природного газу, визначені комерційними вузлами обліку, або на підставі зміненого режиму нарахування по обєкту споживача оператор ГРМ забезпечує: визначення загального обєму споживання (розподілу, постачання) природного газу (алокація) по обєкту споживача за розрахунковий період з урахуванням передбачених цим Кодексом (договором розподілу природного газу) регламентних процедур щодо визначення обємів споживання (розподілу, постачання) природного газу (алокація).

Отже, керуючись нормами Кодексу, відповідачем проведено нарахування за квітень 2017 року, на підставі даних ТОВ Вітас з 01.04.2017 року по 10.04.2017 року, а також на підставі розрахунку необлікованих обємів природного газу за період з 10.04.2017 року по 25.04.2017 року, проведеного оператором ГРМ у звязку зі зміною встановленого режиму нарахування об'ємів (обсягів) розподіленого природного газу споживачу, внаслідок встановлення порушення.

Разом з тим, відповідно до абз.2 п.6.5 Типового договору розподілу природного газу, у разі відсутності графіка погашення заборгованості оператор ГРМ має право грошові кошти, отримані від споживача в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості споживача відповідно до черговості її виникнення.

Аргументи апелянта щодо того, що на підставі показників лічильника газу, який встановлений на об'єкті ТОВ Вітас, було використано (спожито) - 67,0 м.куб., а не 8,315 тис. куб м. природного газу є необґрунтованими та не приймаються, оскільки нарахування проводяться не по показникам лічильника на об'єкті ТОВ Вітас, а, в даному випадку, об'єм спожитого газу розраховується відповідно до вимог розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем.

А отже, беручи до уваги те, що пропуск повірки ЗВТ з вини ТОВ Вітас, що не є побутовим, відповідно до Кодексу газорозподільних систем, є підставою для зміни встановленого режиму нарахування обсягів розподіленого природного газу, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що відповідачем обґрунтовано визначено режим нарахування об'ємів (обсягів) розподіленого природного газу та правомірно відмовив у задоволенні позову.

Отже, висновок місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010р.)

Апелянту була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.

Питання справедливості розгляду не обовязково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008р.)

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 269, 270, ч.1 ст. 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Вітас, м. Харків залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 28.03.2018 року у справі №922/4221/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14.06.2018 року.

Головуючий суддя Терещенко О.І.

Суддя Сіверін В. І.

Суддя Слободін М.М.