УХВАЛА

21 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 904/9163/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Баранець О.М. - головуючий, Стратієнко Л.В.., Студенець В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_4

на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Чередка А.Є., Коваль Л.А., Пархоменко Н.В.

від 17.05.2018

за позовом 1. ОСОБА_5,

2. ОСОБА_6

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Орендаекспертсервіс"

про визнання недійсним рішення загальних зборів та скасування рішення про проведення реєстраційної дії

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області у складі судді Ліпинського О.В. від 18.04.2018 відмовлено у прийнятті позовної заяви ОСОБА_4 та вступі зазначеної особи у справу №904/9163/17 в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2018 у справі № 904/9163/17 скасувати та передати справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.05.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2018 у справі № 904/9163/17 повернуто заявникові.

23.05.2018 ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.05.2018 у справі №904/9163/17.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 11.06.2018 визначено склад колегії суддів Баранець О.М. - головуючий, Стратієнко Л.В., Студенець В.І.

Перевіривши матеріали касаційної скарги ОСОБА_4, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Касаційна скарга ОСОБА_4 мотивована тим, що ухвала Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.05.2018 у справі №904/9163/17 прийнята з порушенням норм процесуального права, зокрема пунктів 1, 5 статті 260, пункту 1 частини третьої статті 258 Господарського процесуального кодексу України та невірному застосуванні положень пункту 3 частини першої статті 1311, статті 1312 Конституції України, оскільки до апеляційної скарги була додана довіреність №689 від 19.02.2017 в підтвердження повноважень представника ОСОБА_7 на підписання та подання від імені довіреної особи апеляційних скарг та інших процесуальних документів.

Відповідно до частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо:

1) Верховний Суд вже викладав у своїй постанові висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку; або

2) правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.03.2018 у справі №914/2771/16 виклала висновок щодо застосування судами положень статті 1311 та статті 1312 Конституції України.

Так, Верховним Судом зазначено, що суд безпосередньо застосовує Конституцію України, якщо зі змісту норм Конституції не випливає необхідності додаткової регламентації її положень законом або якщо закон, який був чинним до введення в дію Конституції чи прийнятий після цього, суперечить їй. Якщо зі змісту конституційної норми випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом, суд при розгляді справи повинен застосувати тільки той закон, який ґрунтується на Конституції і не суперечить їй.

30.09.2016 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», яким внесено зміни до Конституції України, та доповнено Основний Закон окремими статтями.

За статтею 59 Конституції України (в редакції цього Закону) кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Також Конституцію України було доповнено статтею 1312, за частинами першою, третьою та четвертою якої для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура та виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення; законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Підпунктом 11 пункту 161 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України, передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 1311 та статті 1312 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Отже, підпунктом 11 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України врегульовано порядок упровадження положень статті 59 та статті 1312 Конституції України як норм прямої дії, які підлягають застосуванню при вирішенні судами питань процесуального представництва.

Чітка та передбачувана вимога статті 1312 Конституції України щодо належного представництва особи в суді є складовою частиною забезпечення ефективного захисту процесуальних прав кваліфікованою особою, функціонування системи правосуддя, відповідає гарантованому статтею 59 Конституції України праву на професійну правничу допомогу.

У пункті 6 Рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України зазначається, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов'язки.

Ухвала суду апеляційної інстанції від 17.05.2018 у справі №904/9163/17 мотивована недотриманням заявником при поданні апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2018 положень статті 1312 Конституції України, оскільки представником ОСОБА_4 - ОСОБА_7 не надано документів, що підтверджують його правовий статус як адвоката, у справі, провадження у якій порушено після 30.09.2016, що відповідає вищевикладеній позиції Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд вже викладав у своїй постанові висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.

Керуючись статтями 234, 235, пунктом 1 частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.05.2018 у справі №904/9163/17.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження з доданими до скарги матеріалами направити особі , яка подавала касаційну скаргу, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді Л. Стратієнко В. Студенець