ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2018 р. Справа № 914/105/18

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Малех І.Б.

ОСОБА_1

секретар судового засідання Шкребій А.В.

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Бельгійське містечко Жовква за вих. № 24 від 20.03.2018 (вх. № ЛАГС № 01-05/945/18 від 22.03.2018)

на рішення Господарського суду Львівської області від 28.02.2018, суддя Запотічняк О.Д., повний текс складено 05.03.2018

у справі № 914/105/18

за позовом: приватного підприємства Охоронно-юридична фірма Аутпост-4 (надалі ПП Охоронно-юридична фірма Аутпост-4), м. Львів

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Бельгійське містечко Жовква (надалі ТзОВ Бельгійське містечко Жовква), м. Львів

про стягнення заборгованості в сумі 51930,20 грн., пені в сумі 4115,16 грн., інфляційних втрат в сумі 1117,09 грн. та 3 % річних в сумі 441,21 грн.

за участю учасників справи:

від позивача: ОСОБА_2 адвокат (договір №3/01 від 02.01.2018, ордер ЛВ № 100196 від 20.06.2018)

від відповідача: ОСОБА_3 адвокат (довіреність № 12062018 від 12.06.2018, свідоцтво ЛВ № 001025 від 06.06.2018)

ВСТАНОВИВ:

17.01.2018 ПП «Охоронно-юридичної фірми «Аутпост-4» звернулося в Господарський суд Львівської області з позовом до ТзОВ «Бельгійське містечко «Жовква» про стягнення заборгованості в сумі 102 186,20 грн., пені в сумі 2 735,49 грн., інфляційних втрат 1 117,09 грн. та 3 % річних в сумі 297,39 грн.

01.02.2018 ПП «Охоронно-юридичної фірми «Аутпост-4» подало заяву про зменшення позовних вимог, в які просить суд стягнути з ТзОВ «Бельгійське містечко «Жовква» 51 930,20 грн. основного боргу, 441,21 грн. 3% річних, 4 115,16 грн. пені та 1 117,09 грн. інфляційних втрат (а.с. 41-42).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 28.02.2018 у справі № 914/105/18 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТзОВ «Бельгійське містечко «Жовква» на користь ПП «Охоронно-юридичної фірми «Аутпост-4» 51 930,20 грн. основного боргу, 425,46 грн. 3% річних, 3 963,98 грн. пені, 1 117,09 грн. інфляційних втрат, 1 756,90 грн. судового збору та 4 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що сума основного боргу підтверджується матеріалами справи, в свою чергу відповідачем належними та допустимими доказами не спростована. Перевіривши правильність нарахування позивачем штрафних санкцій та, здійснивши їх перерахунок, суд дійшов висновку, що до задоволення підлягають 425,46 грн. 3% річних, 3 963,98 грн. пені, 1 117,09 грн. інфляційних втрат. В решті стягнення 15,75 грн. 3% річних та 151,18 грн. пені відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, ТзОВ «Бельгійське містечко «Жовква» подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано надані ним докази та аргументи, а відтак, винесено незаконне рішення, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Зокрема, скаржник зазначає, що затримка в оплаті послуг виникла з вини позивача, який не надав вчасно відповідачу належно оформлених документів для здійснення проплат. Відповідно вважає, що підстави для нарахування штрафних санкцій відсутні.

Представник скаржника в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав повністю.

Позивач в судовому засіданні проти доводів скаржника заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх№ 01-04/2826/18 від 03.05.2018), рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, відтак просить суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши учасників справи, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

26.07.2017 між ТзОВ «Бельгійське містечко «Жовква» (замовник) та ПП "Охоронно-юридична фірма "Аутпост-4" (виконавець) було укладено договір №13-08/17Л на виконання робіт з охоронного обслуговування, згідно з умовами якого замовник доручив, а виконавець взяв на себе зобовязання щодо виконання робіт з охоронного обслуговування з 01.08.2017 об'єкта замовника - будівельного майданчика за адресою: Львівська область, м. Пустомити, вул. Садова (а.с. 10-12).

Згідно розрахунку суми договору, підписаного обома сторонами, сума послуг за серпень становить 51 931,20 грн.; за вересень 50 256,00 грн.; за жовтень 51 931,20 грн.; за листопад 50 256,00 грн.; за грудень 51 931,20 грн. (а.с. 15).

Даний договір набуває чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2017. Після закінчення дії договору, якщо сторони продовжують виконувати його умови, договір вважається пролонгованим до 31.12.2018, з подальшою щорічною пролонгацією (п.7.4 договору).

Пунктом 4.3 договору сторони погодили, що розрахунки за виконану роботу здійснюються замовником не пізніше 10 числа наступного місяця на підставі актів виконаних робіт (наданих послуг).

Пунктом п.4.5 договору встановлено, що надання послуг підтверджується актом наданих послуг, який підписується двома сторонами. Якщо після подання (надсилання) замовнику акту виконаних робіт (наданих послуг) протягом 10 днів виконавець не отримує підписаного замовником примірника цього акту або мотивованої відмови, вважається, що послуги прийняті замовником, а акт підписаний обома сторонами.

Факт передачі обєкта під охорону підтверджується актом від 01.08.2017 (а.с. 13).

На виконання умов договору, позивачем за період з серпня по грудень 2017 року були надані послуги на загальну суму 256 305,60 грн., що підтверджується актами здачі-приймання робіт (наданих послуг) (а.с. 16-20).

Акти за період серпень-листопад 2017 року підписані обома сторонами без будь-яких зауважень та скріплені печатками (а.с. 17-20).

Акт здачі-прийняття робіт за грудень 2017 року на суму 50 256,00 грн. відповідачем не підписаний, проте надісланий позивачем на адресу замовника у відповідності до п.4.5 договору, що підтверджується поштовою квитанцією та описом вкладення від 03.01.2018 (а.с. 23). Враховуючи, що відповідач в строк, передбачений договором, не повернув примірник підписаного акту виконавцю, не надав мотивованої відмови, позивач стверджує, що такий акт згідно з п.4.5 договору вважається підписаним, а послуги прийняті замовником.

В свою чергу відповідач, свої зобовязання щодо вчасної оплати наданих послуг виконав не належним чином, згідно банківських виписок, розрахувався частково на суму 204 375,40 грн. (а.с. 26, 30, 45), в звязку з чим допустив заборгованість на суму 51 930,20 грн.

За несвоєчасну оплату наданих послуг позивач на підставі п.4.4 договору нарахував відповідачу 4 115,16 грн. пені та на підставі ст. 625 ЦК України нарахував 441, 21 грн. 3% річних, 1 117,09 грн. інфляційних втрат.

Дані обставини стали підставою звернення позивача до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Стаття 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Приписами ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до ст. 978 ЦК України за договором охорони охоронець, який є суб'єктом підприємницької діяльності, зобов'язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов'язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 903 ЦК України).

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 1, ч.7 ст. 193 ГК України).

В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.3 договору сторони погодили, що розрахунки за виконану роботу здійснюються замовником не пізніше 10 числа наступного місяця на підставі актів виконаних робіт (наданих послуг).

Із системного аналізу долучених до справи актів здачі-прийняття робіт та банківських виписок вбачається наступне:

- роботи з охоронного обслуговування надані позивачем у серпні 2017 року на суму 51 931,20 грн. були прийняті та оплачені відповідачем 08.09.2017р.;

- роботи з охоронного обслуговування надані позивачем у вересні 2017 року на суму 50 256,00 грн. були прийняті відповідачем, проте оплачені ним лише 14.11.2017р., тобто з порушенням строку визначеного п.4.3 договору;

- роботи з охоронного обслуговування надані позивачем у жовтні 2017 року на суму 51 931,20 грн. були прийняті відповідачем, проте оплачені ним лише 20.11.2017р., тобто з порушенням строку визначеного п.4.3 договору;

- роботи з охоронного обслуговування надані позивачем у листопаді 2017 року на суму 50 256,00 грн. були прийняті відповідачем, проте оплачені ним лише 18.01.2018р., тобто з порушенням строку визначеного п.4.3 договору.

Доказів оплати послуг наданих згідно акту здачі-приймання за грудень 2017 року в матеріалах справи відсутні.

Твердження скаржника про те, що він спірного акту від позивача не отримував, оскільки поштовий конверт був повернений позивачу, як доказ долучив до матеріалів справи роздруківку із сайту «Укрпошта» про відстеження поштових відправлень, відповідно у нього не виникло обовязку здійснювати таку оплату, колегія суддів вважає безпідставним та таким, що спростовується вищенаведеними нормами Цивільного кодексу України та п.4.3 договору, згідно з яких на замовника покладено обовязок здійснювати оплату наданих послуг (виконаних робіт) за фактом їх надання виконавцем.

Факт надання позивачем послуг у грудні відповідачем не заперечується.

Крім того, листом ТзОВ «Бельгійське містечко «Жовква» № 13-08 від 27.12.2017, адресованого ПП "Охоронно-юридична фірма "Аутпост-4", відповідач гарантував оплату по договору № 13-08/17Л від 26.07.2017 (а.с. 63).

Відтак, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідач був обізнаний зі своїм обовязком щодо вчасної оплати наданих послуг.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт надіслання позивачем на адресу відповідача акту здачі-приймання робіт за грудень 2017 року у відповідності до п.4.5 договору, за відсутності в матеріалах справи мотивованої відмови у його підписані, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком позивача, що послуги надані у грудні 2017 року вважаються прийнятими, а акт підписаний двома сторонами в силу вказаного пункту договору.

Суд звертає увагу на те, що згідно з актом здачі-приймання робіт за грудень 2017 року загальна вартість наданих позивачем послуг становить 51 931,20 грн. Однак 08.09.2017 відповідачем було проведено платіж на суму 51 932,20 грн., тобто на 1 гривню більше ніж вартість послуг наданих позивачем у серпні 2017р.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 51 930,20 грн. є документально обґрунтованою, відповідно правомірно задоволена судом першої інстанції.

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідачем було допущене порушення умов договору щодо оплати коштів за отримані послуги, а саме прострочення термінів оплати (п.4.3 договору).

Відповідно до 4.4 договору сторони погодили, що за несвоєчасну оплату послуг, наданих виконавцем, замовник оплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості наданих послуг за кожен день заборгованості (включаючи день оплати).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, повинен на вимогу кредитора сплатити борг з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Згідно з поданим розрахунком, позивачем нараховано 4 115,16 грн. пені, 441,21 грн. 3% річних та 1 117,09 грн. інфляційних втрат (а.с. 42).

Суд першої інстанції, задовольняючи вимогу про стягнення інфляційних втрат та частково вимоги про стягнення 3% річних і пені, здійснив власний перерахунок та прийшов до висновку про часткове задоволення вимоги про стягнення 3% річних в розмірі 425,46 грн. та 3 963,98 грн. В решті стягнення 3% річних в розмірі 15,75 грн. та пені в розмірі 151,18 грн. відмовив.

З урахуванням зазначеного, а також враховуючи те, що матеріалами справи підтверджено несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язань з оплати наданих послуг по договору № 13-08/17Л від 26.07.2017, суд апеляційної інстанції, перевіривши правильність нарахування позивачем пені, інфляційних та річних, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення вимоги про стягнення 3% річних в розмірі 425,46 грн., інфляційних втрат в розмірі 1 117,09 грн. та пені в розмірі 3 963,98 грн., нарахованих за період з 11.09.2017 по 26.01.2018. В решті стягнення 3% річних в розмірі 15,75 грн. та пені в розмірі 151,18 грн. правомірно відмовив.

Щодо стягнення з відповідача судового збору та витрат, повязаних із розглядом справи в сумі 21 895,00 грн. суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у звязку із розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем долучено до позовної заяви попередній розрахунок суми судових витрат в розмірі 21 895,00 грн., з яких розмір судового збору за подання даного позову становить 1 762,00 грн., вартість витрат на професійну правничу допомогу становить 9 500,00 грн., розмір гонорару адвоката у випадку задоволення позовних вимог становить 10 633,00 грн. (а.с. 36).

Відповідно до положень ст.126 ГПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні даного позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1 762,00 грн. згідно платіжного доручення від 11.01.2018 №451 (а.с. 7).

Оскільки позовні вимоги задоволено судом частково, витрати позивача по сплаті судового збору суд покладає на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 756,90 грн.

Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Позивачем долучено до матеріалів справи договір №3/01 від 02.01.2018 про надання правової допомоги, укладений між ПП «Охоронно-юридичною фірмою «Аутпост-4» (клієнт) та Адвокатським обєднанням «ОСОБА_2 і партнери», згідно із умовами якого клієнт доручає, а адвокатське обєднання приймає на себе зобовязання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбаченим цим договором (а.с. 37-38).

Згідно з актом №1-02/18 від 01.02.2018 Адвокатським обєднанням «ОСОБА_2 і партнери» в січні 2018 року було надано клієнту правову допомогу на суму 12 025,60 грн. (а.с. 74), які були повністю оплачені позивачем платіжним дорученням від 02.02.2018 №484 (а.с. 75).

Судом першої інстанції було оцінено складність даної справи, обсяг наданих адвокатом послуг, час, який витратив адвокат на надання послуг позивачу, тривалість розгляду справи та ціну позову, в звязку з чим дійшов до висновку про покладення на відповідача понесених позивачем витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 4 000,00 грн.

Проаналізувавши надані позивачем докази на підтвердження понесення ним витрат, повязаних з правничою допомогою, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про покладення на відповідача витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 4 000,00 грн.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що, приймаючи рішення про часткове задоволення позову, місцевий господарський суд всебічно, повно і об'єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи та прийняв рішення, яке відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення не знайшло свого підтвердження, в зв'язку з чим підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення відсутні.

Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак, апелянтом всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б спростували факти, викладені в позовній заяві, а доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

В свою чергу позивачем належними та допустимими доказами підтверджено свої позовні вимоги.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 269, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 28.02.2018 у справі № 914/105/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки передбаченні ст.288 ГПК України.

4. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

судді І.Б. Малех

ОСОБА_1