ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2018м. ДніпроСправа № 904/1246/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Камша Н.М. за участю секретаря судового засідання Книш І.В.

за позовом ОСОБА_1, м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖПАПІРГІРМАШ", 49098, м. Дніпро, вул. Любарського, буд.98,

про стягнення заробітної плати та моральної шкоди

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 - довіреність №681 від 30.01.18р., представник ОСОБА_1

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Громадянин ОСОБА_1, м. Дніпро (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖПАПІРГІРМАШ", 49098, м. Дніпро, вул. Любарського, буд.98, (далі - ПАТ "Дніпроважпапіргірмаш", відповідач) заборгованості по заробітній платі у розмірі у розмірі 121 861, 53 грн. та моральної шкоди у сумі 121 861, 00 грн.

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що у день звільнення не отримав остаточного розрахунку, що є порушенням ст. 116 КЗпП України.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.03.2018р. (суддя Єременко А.В.) позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 25.04.2018р.

Розпорядженням керівника апарату суду №204 від 20.04.2018 року щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ, в зв'язку із звільненням судді Єременко А.В. за власним бажанням та відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматичний розподіл справи.

Відповідно до протоколу про автоматичний розподіл справи між суддями від 20.04.2018 року, справу № 904/1246/18 передано для розгляду судді Камші Н.М.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2018р. справу №904/1246/18 прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання на 21.05.2018р. на 11:00 год., повторно зобов'язано відповідача до засідання надати: відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду); надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, надати до суду документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву та доданих до нього документів позивачу; довідку щодо нарахування та виплати заробітної плати позивачу за спірний період; розрахунок індексації заробітної плати позивача за спірний період.

17.05.18р. до господарського суду Дніпропетровської області від ПАТ "ДНІПРОВАЖПАПІРГІРМАШ" надійшов відзив на позовну заяву з додатками, в яких відповідач позовні вимоги визнає частково у сумі 125 362,03 грн. (заборгованість по заробітній платі), в іншій частині позову просить відмовити.

Ухвалою господарського суду від 21.05.18р. відкладено підготовче засідання на 07.06.18р. та зобов'язано позивача: уточнити свої позовні вимоги; направити на адресу відповідача копію уточнених позовних вимог та надати до суду докази направлення уточнених позовних вимог відповідачу для долучення до справи.

31.05.18р. до господарського суду Дніпропетровської області від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог з доказами направлення вказаної заяви на адресу відповідача, в якій останній просить збільшити свої позовні вимоги до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖПАПІРГІРМАШ" та стягнути з ПАТ "ДНІПРОВАЖПАПІРГІРМАШ" на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 125 362, 03 грн. та моральну шкоду у розмірі 121 861, 00 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.18р. в порядку п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.06.18р.

Представник позивача у судовому засіданні 22.06.2018р. підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог та просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач явку повноважного представника до судових засідань тричі не забезпечив, не зважаючи на ту обставину, що про час та місце судового засідання був своєчасно повідомлений на адресу, зазначену у позовній заяві (що підтверджується поштовими повідомленнями підприємства зв'язку про вручення ухвали від 23.04.18р. про прийняття справи до свого розгляду та призначення підготовчого засідання на 21.05.18р.- "03.05.2018р.", ухвали від 21.05.18р. про відкладення підготовчого засідання на 07.06.18р. - "31.05.18р.").

Частиною 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з ч. 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Стаття 202 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але відповідач не скористався своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

Отже, відповідача відповідно до статті 242 Господарського процесуального кодексу України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 22.06.2018р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Дніпропетровської області з 16.12.2014 року перебуває справа № 904/8661/14 про банкрутство публічного акціонерного товариства "Дніпроважпапіргірмаш" (49098, м. Дніпро, вул. Любарського, 98; ).

Згідно з частиною четвертою статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про стягнення заробітної плати. Аналогічні положення містяться в пункті 8 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач з 02.10.2012р. по 07.08.2017р. перебував у трудових відносинах з відповідачем, - на різних посадах, що підтверджується копією трудової книжки, поданою позивачем.

13.10.2016р. публічне акціонерне товариство "Дніпроважпапірмаш ім. Артема" перейменовано на публічне акціонерне товариство "Дніпроважпапіргірмаш".

07.08.2017р. позивача звільнено із займаної посади наказом № 57/к від 03.08.2017р. на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в день звільнення, всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України, відповідач не провів повного розрахунку з позивачем.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Згідно ч. 5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належним чином оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як зазначив позивач, при звільненні з роботи з ним не було проведено остаточного розрахунку, а саме не виплачено 125 362,03 грн. заборгованості із заробітної плати. Вказана сума підтверджується довідкою відповідача від 03.05.2018р.

Станом на 22.06.2018р. відповідачем не надано доказів виплати позивачу заробітної плати, що належить йому від підприємства, з огляду на що, господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості по заробітній платі у розмірі 125 362,03грн.

Позивач також просив суд стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 121 861,00 грн., обґрунтувавши свої вимоги наступним. Тривалими неправомірними діями відповідач завдав позивачу неабияку моральну шкоду, порушив його конституційне право на працю, соціальне страхування, отримання заробітної плати та пенсійне страхування.

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав привели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За змістом ст. 124 Конституції України позивач має право звернутися з такими вимогами до суду.

За моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті 130, 132-134 КЗпП, якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що позивачем не подано будь-яких доказів, що підтверджують понесення моральної шкоди, суд вважає за необхідне у задоволенні зазначених позовних вимог відмовити.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 1 880,43 грн. слід віднести на відповідача, стягнувши його в дохід державного бюджету України.

Враховуючи вищеозначене, керуючись ст.ст. 47, 115-117, 238 КЗпП України, ст.ст. 20, 129, 194, 236-241, 256 Господарського процесуального кодексу України, ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпроважпапіргірмаш" (49098, м.Дніпро, вул. Любарського, буд.98, ) на користь ОСОБА_1 (49000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) заборгованість із заробітної плати у розмірі 125 362 (сто двадцять п'ять тисяч триста шістдесят дві) грн. 03 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпроважпапіргірмаш" (49098, м.Дніпро, вул. Любарського, буд.98, ) на користь державного бюджету (одержувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , рахунок отримувача 0001, банк одержувача - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір, код ЄДРПОУ господарського суду Дніпропетровської області 03499891) 1880 (одна тисяча вісімсот вісімдесят) грн. 43 коп. - судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25.06.2018р.

Суддя Н.М. Камша