ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 рокуСправа № 912/847/18
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. за участю секретаря судового засідання Солдатової К.І. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/847/17

за позовом: Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)", 28624, Кіровоградська область, Устинівський район, с. Інгульське

до відповідача: Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№104)", 27300, Кіровоградська область, смт. Олександрівка, вул. Леніна 22А

про стягнення 24500,00 грн,

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № б/н від 23.05.18;

від відповідача - участі не брали.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Державне підприємство "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" звернулось до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою, яка містить вимоги про стягнення з Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Олексанрівського виправного центру (№104)" 24500,00 грн заборгованості за договором оренди №Г-31 від 22.02.2016, з покладанням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на неналежне виконання відповідачем умов договору оренди № Г-31 від 22.02.2016 в частині своєчасної сплати орендної плати за орендоване майно.

Ухвалою суду від 12.04.2018 позовна заява Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" залишена без руху для усунення недоліків, допущених позивачем при її поданні, а саме зобов'язано позивача надати суду докази сплати судового збору у встановленому порядку та в розмірі (докази доплати судового збору в розмірі 1394,50 грн).

19.04.2018 на адресу господарського суду надійшов лист Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" № 173/Крс від 17.04.2018, в якому позивачем повідомлено про усунення недоліків позовної заяви в порядку статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Так, позивачем надано суду докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, а саме надано платіжне доручення №141 від 17.04.2018 на суму 1394,50 грн.

Ухвалою від 24.04.2018 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, постановив справу №912/847/18 розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судовий розгляд справи призначив на 23.05.2018.

15.05.2018 на адресу суду від Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№104)" надійшов відзив № 11/97 від 11.05.2018 на позовну заяву (а.с. 24), відповідно до змісту якого відповідач позовні вимоги заперечує та просить відмовити у їх задоволенні.

Так, відповідач зазначає, що позовну заяву пред'явлено до неналежного відповідача, оскільки Державне підприємство "Сільськогосподарське підприємство Олександрівського виправного центру (№104)" згідно наказу Міністерства юстиції України від 06.12.2016 № 3507/5 "Про перейменування Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Олександрівського виправного центру (№104)" у новій редакції" було перейменовано у Державне підприємство "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 104)" та внесені зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Крім того, відповідач зазначив, що між сторонами укладено інший договір оренди індивідуально-визначеного майна за № 19/02-2016/Г-8/16 від 19.02.2016 про передачу в строкове платне користування лінії з виготовлення брикетів паливних, яка була передана відповідачу згідно Акта приймання-передачі від 19.02.2016. Відповідач також зазначає, що при встановленні брикетної лінії було виявлено, що вона розукомплектована, знаходиться в неробочому стані і всі агрегати зношені. Лінія з виготовлення брикетів, яка передана в оренду підприємству, ні дня не працювала, оскільки для того щоб запустити брикетну лінію потрібно витратити кошти в сумі 16000,00 грн.

Вимога позивача щодо стягнення заборгованості за два роки в сумі 24500,00 грн безпідставна, оскільки договір оренди за №19/02-20016/Г-8/16 був укладений 19.02.2016, тобто орендна плата за неповний 2016 рік складає 10572,88 грн, з розрахунку, що за січень 2016 орендна плата не нараховувалася, а в лютому 2016 складала - 364,58 грн..

Орендна плата за брикетну лінію ДП "Сільгосппідприємство ДКВС України (104)" частково проводилася. Так, відповідно до платіжного доручення №78 від 24.03.2016 відповідачем було сплачено позивачу 474,14 грн, а платіжним дорученням №79 від 24.03.2016 сплачено 600,00 грн.

17.05.2018 позивачем надано суду відповідь на відзив відповідача з доказами направлення відповідачу, відповідно якої позивач зазначає що зміна назви не є реорганізацією чи ліквідацією юридичної особи, тому у даній ситуації навіть не йде мова про правонаступництво, оскільки зміна назви не є зміною юридичної особи. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань код ЄДРПОУ відповідача - 08680282 не змінювався, що свідчить про відсутність змін юридичної особи.

Крім того, станом на 16.05.2018 у ЄДР відсутні відомості, що ОСОБА_2 має право підпису від імені відповідача, тому відзив підписано неналежною особою.

Сума заборгованості відповідача розрахована з дати отримання цієї лінії відповідачем, тобто з 29.02.2016 по 29.02.2018.

Позивач зазначає, що та обставина, що відповідач не використовує лінію, відповідно до договору оренди не звільняє його від обов'язку сплачувати орендну плату. Ніяких претензій стосовно комплектності лінії з часу підписання відповідачем ОСОБА_3 приймання-передачі від 29.02.2016, відповідач не пред'являв.

23.05.2018 господарський суд відкрив судове засідання та розпочав розгляд справи по суті.

В судове засідання 23.05.2018 представник відповідача не з'явився, хоча належним чином повідомлений про місце, дату та час судового засідання (а.с. 22).

Ухвалою від 23.05.2018 господарський суд відклав розгляд справи на 14.06.2018 на 12:00 год, зобов'язав учасників справи надати докази, необхідні для розгляду даної справи.

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні 14.06.2018 не забезпечив, хоча належним чином повідомлений про місце, дату та час судового розгляду справи (а.с.52).

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на викладене та враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, господарський суд розглядає справу по суті в судовому засіданні 14.06.2018 за відсутності представника відповідача.

14.06.2018 позивач подав до господарського суду додаткові пояснення №233/Крс від 13.06.2018, відповідно до яких зазначив, що на розрахунковий рахунок позивача 24.03.2016 були зараховані кошти згідно платіжного доручення №78 в сумі 474,14 грн та платіжного доручення №79 в сумі 600,00 грн, загальна сума сплати склала 1074,14 грн.

Крім того, позивач зазначив, що кожна зі сторін згідно обліку договорів присвоює свій номер договору, саме тому весь текст договору є печатним, а номер договору не в печатному вигляді, а в рукописному.

В судовому засіданні 14.06.2018 суд оглянув оригінал договору оренди індивідуально-визначеного майна №Г-31 від 22.02.2016 та Акт приймання-передачі брикетної лінії від 29.02.2016, надані позивачем.

Господарським судом було встановлено, що Договір оренди індивідуально визначеного майна №Г-31 від 22.02.2016 та Договір оренди індивідуально визначеного майна №19/02-2016/Г-8/16 від 29.02.2016 за текстом є ідентичними.

Враховуючи вищезазначене, господарський суд здійснює розгляд позовних вимог згідно Договору оренди індивідуально визначеного майна №Г-31 від 22.02.2016 та Акту приймання-передачі брикетної лінії від 29.02.2016.

Крім того, при розгляді справи господарський суд враховує, що наказом Міністерства юстиції України № 3507/5 від 06.12.2016 перейменовано Державне підприємство "Сільськогосподарське підприємство Олександрівського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області (№104)" (ідентифікаційний код 08680282) у Державне підприємство "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 104)", затверджено статут у новій редакції.

Отже, суд приймає до уваги вказані докази та вважає правильною назвою відповідача - Державне підприємство "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 104)".

Розглянувши наявні у справі матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши в судовому засіданні подані докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

22.02.2016 між Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" (надалі - наймодавець, орендодавець) та Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство Олександрівського виправного центру управління ДПтС України в Кіровоградській області (104)" (надалі - наймач, орендар), укладено Договір оренди індивідуально визначеного майна №Г-31 (а.с. 8-9), відповідно до пункту 1.1. в порядку та на умовах, визначених цим Договором, наймодавець передає, а наймач приймає в строкове платне користування лінію з виготовлення брикетів паливних.

Відповідно до пунктів 1.2., 1.3. Договору об'єктом оренди є власність наймодавця, Інвентарний №10420158, балансова вартість якого становить 122500,00 грн. До комплекту об'єкта оренди входять: прес брикетний, сушильна установка, подрібнювач соломи, калібратор та шнековий транспортер.

Згідно пункту 3.1. Договору загальний розмір орендної плати на один рік за цим Договором становить 12250,00 грн, і сплачується орендарем рівними частинами щомісячно протягом строку дії цього Договору.

Орендар сплачує орендну плату у грошовій формі шляхом перерахування відповідної суми коштів на поточний рахунок орендодавця у строк до 15 числа, наступного за оплачувальним (пункт 3.2. Договору).

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2018 року (пункт 6.1. Договору).

Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками.

На виконання Договору оренди, 29.02.2016 за актом приймання-передачі брикетної лінії (а.с. 10), позивач передав відповідачу лінію з виготовлення брикетів паливних.

Відповідно до пунктів 3, 4 Акту від 29.02.2016 сторони стверджують, що предмет оренди до підписання цього Акту оглянуто та встановлено, що вузли та агрегати перебувають в належному стані, придатному для їх використання за цільовим призначенням, без зовнішніх пошкоджень. Претензій та зауважень сторони не мають.

За твердженням позивача, на порушення умов Договору оренди відповідач не здійснював розрахунок за орендоване майно у встановлений договором термін, у зв'язку із чим виникла заборгованість у розмірі 24500,00 грн за період з 29.02.2016 по 29.02.2018.

Невиконання відповідачем умов Договору оренди, непогашення витрат по орендній платі стали причиною звернення позивача до суду за захистом порушеного права та примусового стягнення боргу.

Вирішуючи даний спір по суті, господарський суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 173 Господарського кодексу України зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку - є господарським зобов'язанням.

Згідно з частиною 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За змістом статті 283 Господарського кодексу України та статті 759 Цивільного кодексу України орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно частини 5 статті 762 Цивільного кодексу України, частини 3 статті 285 Господарського кодексу України орендар зобов'язаний вносити орендні платежі своєчасно і в повному обсязі.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч.1 ст. 286 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 Цивільного кодексу України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, позивачем у справі належним чином виконані взяті на себе зобов'язання з передачі відповідачеві в оренду обумовленого договором майна, що підтверджено наявним у матеріалах справи актом приймання - передачі брикетної лінії від 29.02.2016.

Проте, відповідач свої зобов'язання за Договором оренди, в частині оплати орендних платежів, не виконав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач частково оплатив орендні платежі на суму 1074,14, що підтверджується платіжними дорученнями №78 від 24.03.2016 на суму 474,14 грн та №79 від 24.03.2016 на суму 600,00 грн (а.с. 31-32).

Позивач в судовому засіданні 14.06.2018 підтвердив оплату в розмірі 1074,14 грн.

Отже заборгованість відповідача перед позивачем складає 23425,86 грн.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідач не надав суду станом на день розгляду справи доказів оплати вказаної заборгованості.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)", є обґрунтованими, однак, з огляду на те, що позивач не зменшував розмір позовних вимог, господарський суд, враховуючи здійснені відповідачем оплати, вважає за необхідне задовольнити їх частково на суму 23425,86 грн.

Разом з тим, в описовій частині позовної заяви позивачем зазначено, що ним понесено судові витрати в сумі близько 30 грн на відправку відповідачу поштового відправлення та очікується понести витрати на відрядження до суду приблизно 500 грн.

Згідно частин 1, 2 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем не подано суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат та не заявлено такі витрати до відшкодування.

З огляду на вказане зазначені позивачем у описовій частині позовної заяви судові витрати відшкодуванню та поверненню не підлягають.

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№104)" (27300, Кіровоградська область, смт. Олександрівка, вул. Леніна 22А, ідентифікаційний код 08680282) на користь Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" (28624, Кіровоградська область, Устинівський район, с. Інгульське, ідентифікаційний код 08680264) 23425,86 грн заборгованості з орендної плати, а також 1684,75 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволені позову в іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Належним чином засвідчені копії рішення направити Державному підприємству "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" за адресою: 28624, Кіровоградська область, Устинівський район, с. Інгульське; Державному підприємству "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№104)" за адресою: 27300, Кіровоградська область, смт. Олександрівка, вул. Леніна 22А.

Повне рішення складено 18.06.2018.

Суддя В.В.Тимошевська