РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.06.2018 р.Справа № 910/4315/18

За позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

про стягнення дивідендів, інфляційних втрат та 3% річних за

прострочення виконання грошового зобов'язання

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Ліпіна В.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до господарського суду міста Києва із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про стягнення дивідендів, інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань по виплаті дивідендів за 2011 - 2013 р.р.

Ухвалою суду від 12.04.2018 р. відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 16.05.2018 р.

26.04.2018 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти позову та зазначає, що позивачем не було реалізовано право на отримання дивідендів у визначені органом управління товариства строки шляхом звернення до такого з відповідною заявою, а тому підстави для задоволення позову відсутні. При цьому, зобов'язання по виплаті дивідендів за своєю правовою природою не є грошовим, що виключає застосування до нього відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України.

Протокольною ухвалою від 16.05.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.06.2018 р.

Позивач у судове засідання 20.06.2018 р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив; про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою, наданою у підготовчому засіданні 16.05.3018 р.

Представник відповідача у засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві.

У судовому засіданні 20.05.2018 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відкрите акціонерне товариство "Укрнафта" засновано на підставі наказу Державного комітету України по нафті і газу від 23.02.1994. № 57 шляхом перетворення Державного підприємства "Виробниче об'єднання "Укрнафта" у Відкрите акціонерне товариство відповідно до Указу Президента України "Про корпоратизацію підприємств" від 15.06.1993 р. № 210/93.

Згідно з рішенням загальних зборів акціонерів від 22.03.2011 р. змінено тип та назву товариства з Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" на Публічне акціонерне товариство "Укрнафта".

Порядок створення, діяльності, припинення, виділу акціонерних товариств, їх правовий статус, права та обов'язки акціонерів, у тому числі і щодо отримання дивідендів визначено Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України "Про господарські товариства" від 19.09.1991 р. № 1576-XII та Законом України "Про акціонерні товариства" від 17.09.08. № 514-VI.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 88 ГК України, п. 2 ч. 1 ст. 116 ЦК України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди).

Аналогічне положення містить і ст. 10 Закону України "Про господарські товариства", якою, крім того, визначено, що право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про акціонерні товариства" дивіденд - частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу/або класу. За акціями одного типу та класу нараховується однаковий розмір дивідендів. Товариство виплачує дивіденди виключно грошовими коштами. Виплата дивідендів за простими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку на підставі рішення загальних зборів акціонерного товариства у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів. Рішення про виплату дивідендів та їх розмір за простими акціями приймається загальними зборами акціонерного товариства.

Положенням про порядок нарахування і виплати дивідендів, затвердженим Загальними зборами акціонерів ВАТ "Укрнафта" від 25.04.2003 р. (далі - Положення), яке знаходиться у відкритому доступі за посиланням https://www.ukrnafta.com/data/Investor_docs/%D0%9F%D0%BE%D0%BB%D0%BE%D0%B6%D0%B5%D0%BD%D0%BD%D1%8F%20%D0%BF%D1%80%D0%BE%20%D0%BF%D0%BE%D1%80%D1%8F%D0%B4%D0%BE%D0%BA%20%D0%BD%D0%B0%D1%80%D0%B0%D1%85%D0%B2%D0%B0%D0%BD%D0%BD%D1%8F%20%D1%96%20%D0%B2%D0%B8%D0%BF%D0%BB%D0%B0%D1%82%D0%B8%20%D0%B4%D0%B8%D0%B2%D1%96%D0%B4%D0%B5%D0%BD%D0%B4%D1%96%D0%B2%20%D1%83%20%D0%90%D0%A2%20%D0%A3%D0%BA%D1%80%D0%BD%D0%B0%D1%84%D1%82%D0%B0%20%D0%B2%20%D1%80%D0%B5%D0%B4%D0%B0%D0%BA%D1%86%D1%96%D1%96%CC%88%202003%20%D1%80%D0%BE%D0%BA%D1%83.pdf та є загальнодоступним, встановлено, що акціонер ВАТ "Укрнафта" має право на одержання частини прибутку товариства у вигляді дивідендів. Дата початку сплати дивідендів - це дата, починаючи з якої, акціонери можуть отримувати гроші способом, який передбачено проспектом емісії акцій або рішенням загальних зборів товариства (п.п. 1.2, 1.8 Положення).

На кожну просту акцію акціонерного товариства нараховується однаковий розмір дивідендів. Дивіденди, що нараховуються акціонеру товариства, розраховуються шляхом множення кількості акцій, що належать акціонеру, на розмір дивідендів, що припадає на одну акцію (п.п. 2.1, 2.5 Положення).

Відповідно до рішення загальних зборів акціонерів Правління товариства оголошує через засоби масової інформації розмір дивідендів, дату початку та закінчення виплати дивідендів, спосіб і порядок їх виплати. Виплата дивідендів акціонерам товариства проводиться в строк, встановлений рішенням загальних зборів товариства та статутом товариства. Термін сплати дивідендів не може бути більшим 6 (шести) місяців з дати початку їх виплати, визначеної Загальними зборами акціонерів (п.п. 3.1, 3.3, 3.4 Положення).

Згідно з п. 3.9 вищевказаного Положення виплата дивідендів акціонерам фізичним особам може проводитись готівкою, поштовим переказом, банківським переказом.

Виплата дивідендів проводиться тільки після нарахування та сплати товариством всіх податків, визначених законодавством України для таких виплат. Спосіб виплати дивідендів визначається загальними зборами акціонерів товариства (п.п. 3.7, 3.8 Положення).

Пунктом 3.17 Положення визначено, що після закінчення строку виплати дивідендів, визначеного загальними зборами акціонерів, Правління товариства приймає рішення про подальший спосіб отримання акціонерами нарахованих їм дивідендів. Правління товариства може прийняти рішення про застосування різних способів виплат дивідендів в залежності від суми, яка припадає до сплати акціонеру.

10.10.2014 р. відбулись позачергові загальні збори акціонерів ПАТ "Укрнафта", до порядку денного яких було внесено, зокрема, питання розподілу прибутку товариства за 2011-2013 роки, затвердження строку та порядку виплати дивідендів, за наслідками розгляду яких було прийнято рішення, оформлене протоколом № 22 від 10.10.2014 р. (а.с. 28-54).

Відповідно до п. 9 вказаного протоколу затверджено наступний порядок розподілу прибутку, отриманого ПАТ "Укрнафта":

- за 2011 рік 2 181 892 000,00 грн. (сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати товариства за 2011 рік, складеного за П(с)БО): 2 181 612 957,30 грн., що складає 99,99% чистого прибутку, спрямовано направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 40,23 грн. Решту чистого прибутку направити на розвиток товариства.

- за 2012 рік 1 428 110 724,00 грн. (сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати товариства за 2012 рік, складеного за МСФЗ): 1 427 836 668,30 грн., що складає 99,98% чистого прибутку, спрямовано направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 26,33 грн. Решту чистого прибутку направити на розвиток товариства.

- за 2013 рік 189 886 355,00 грн. (сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати товариства за 2013 рік, складеного за МСФЗ): 189 799 785,00 грн., що складає 99,95% чистого прибутку, спрямовано направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 3,50 грн. Решту чистого прибутку направити на розвиток товариства.

Встановлено дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів - 20.10.2014 р. Виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014 р. по 10.04.2015 р.

Виплату дивідендів акціонеру товариства - Національній акціонерній компанії "Нафтогаз України" здійснити шляхом перерахування відповідної суми дивідендів до Державного бюджету України. Перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України "Про акціонерні товариства".

Рішення було прийнято правомочними Загальними зборами акціонерів ПАТ "Укрнафта", на яких були присутні акціонери товариства, які володіли в сукупності 51788919 акціями (голосами), що складало 99,9955338% від загальної кількості голосів. Безпосередньо за прийняття зазначеного вище рішення проголосувало 51785235 голосів - 99,9928865% голосів акціонерів, які брали участь у голосуванні.

Таким чином, право на отримання частки прибутку ПАТ "Укрнафта" - дивідендів за 2011-2013 роки мали особи (юридичні та фізичні), які були акціонерами ПАТ "Укрнафта" на 20.10.2014 р.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, станом на 20.10.2014 р. ОСОБА_1 обліковувалась як власник простих іменних акцій ПАТ "Укрнафта" в кількості 620 шт.

Належність ОСОБА_1 620 шт. простих іменних акцій відповідача станом на 20.10.2014 р. підтверджується також випискою з рахунку в цінних паперах, виданою депозитарною установою ТОВ "ФК "Сократ" (а.с.23).

Відповідачем було нараховано позивачеві дивіденди:

- за 2011 рік 24 942,60 грн. (40,23 грн. х 620 шт.)

- за 2012 рік 16324,60 грн. (26,33 грн. х 620 шт.)

- за 2013 рік 2170,00 грн. (3,50 грн. х 620 шт.)

При цьому, відповідно до п. 167.5.2. ст.167 та п. 170.5 ст. 170 Податкового кодексу України відповідач є податковим агентом по сплаті податку на доходи фізичних осіб у розмірі 5% від суми нарахованих дивідендів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем перераховано до бюджету податок з доходу у вигляді дивідендів: за 2011 рік 1247,13 грн., за 2012 рік 816,23 грн., за 2013 рік 108,50 грн., що підтверджується витягами з Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (а.с.72-83).

Відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" Податкового кодексу України, відповідач є податковим агентом із нарахування і сплати військового збору у розмірі 1,5% від суми дивідендів.

На виконання вказаних положень податкового законодавства, з нарахованих позивачеві дивідендів було утримано та сплачено до бюджету в повному обсязі військовий збір: за 2011 рік 374,14 грн., за 2012 рік 244,87 грн., за 2013 рік 32,55 грн. що підтверджується відповідними платіжними дорученнями від 04.04.2015 р. (а.с.66-71).

З огляду на викладене, позивачу до виплати підлягали дивіденди за належні йому 500 шт. акцій за 2011-2013 роки у розмірі: за 2011 рік 23 321,33 грн., за 2012 рік 15263,50 грн., за 2013 рік 2028,95 грн.

Як відзначалось судом, у відповідності до протоколів загальних зборів № 22 від 10.10.2014 р. та № 23 від 22.07.2015 р. ПАТ "Укрнафта", перерахування дивідендів акціонерам, крім НАК "Нафтогаз України", здійснюється відповідно до частини 5 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства".

За приписами частини 5 ст. 30 Закону України "Про акціонерні товариства" в редакції, чинній на дату прийняття вказаних рішень Загальними зборами, для виплати дивідендів товариство в порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України, перераховує дивіденди Центральному депозитарію цінних паперів на рахунок, відкритий у Розрахунковому центрі з обслуговування договорів на фінансових ринках для зарахування на рахунки депозитарних установ та депозитаріїв-кореспондентів для їх подальшого переказу депозитарними установами на рахунки депонентів або сплати депонентам іншим способом, передбаченим договором, а також для їх подальшого переказу депозитаріями-кореспондентами особам, які мають права на отримання доходів та інших виплат відповідно до законодавства іншої країни.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 р. № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" судам необхідно враховувати, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано суду жодних доказів перерахування дивідендів, нарахованих ОСОБА_1 за 2011-2013 роки у розмірі 40613,78 грн., Центральному депозитарію цінних паперів на відповідний рахунок для їх подальшого переказу депозитаріями-кореспондентами позивачеві.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, "Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії" від 23.10.1991 р., "Федоренко проти України" від 01.06.2006 р. зазначив, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

В межах вироблених ЄСПЛ підходів тлумачення поняття "майно", а саме, в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування щодо ефективного здійснення свого "права власності".

Таким чином, сплата акціонеру дивідендів, щодо виплати яких було прийнято рішення загальними зборами відповідача, надає акціонерові, на користь якого таке рішення прийняте, "законне очікування", що йому будуть такі дивіденди виплачені. Невиплата товариством таких дивідендів акціонерові, прирівнюється до порушення права останнього на мирне володіння майном.

Відтак, суд відхиляє твердження відповідача про те, що право на отримання частки прибутку (дивідендів) має бути реалізоване акціонером шляхом направлення емітенту відповідного звернення з повідомленням необхідних для виплати реквізитів, при цьому зобов'язання емітента виникає під час реалізації акціонером наданого права, а не в результаті прийняття загальними зборами акціонерів рішення про виплату дивідендів.

Враховуючи, що право на отримання частки прибутку (дивідендів) акціонером передбачено статтею 116 ЦК України, статтею 10 Закону України "Про господарські товариства" і з цього питання, як встановлено судом, були прийняті рішення загальними зборами, однак відповідач виплату дивідендів ОСОБА_1 не здійснив, чим порушив свої зобов'язання та права позивача як акціонера ПАТ "Укрнафта" з кількістю акцій 620 шт. (станом на 20.10.2014 р.), вимоги останнього про стягнення з відповідача дивідендів за 2011-2013 роки, строк виплат яких встановлено з 20.10.2014 р. по 10.04.2015 р., визнаються судом законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, у зв'язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягають дивіденди у загальній сумі 40613,78 грн.

Судом також встановлено, що позивачем заявлено до стягнення суму дивідендів у загальному розмірі 40631,81 грн., проте, у розрахунку позивача суд виявив неточності в обрахуванні податку на доходи фізичних осіб за 2012 рік - 816,20 грн. замість вірного - 816,23 грн.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково, у розмірі 40613,78 грн., в частині стягнення 3 коп. у позові належить відмовити.

Також, у зв'язку з порушенням строку виконання відповідачем обов'язку зі сплати дивідендів, позивачем на підставі ст. 625 ЦК України були заявлені вимоги про стягнення з відповідача втрат від інфляції в сумі 22 678,08 грн. та 3% річних в розмірі 3 602,00 грн.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Виходячи з вимог частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що положення вказаної статті не поширюється на корпоративні відносини, оскільки вказана норма не регулює зобов'язання учасників господарського товариства у майнових відносинах між ними.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

В силу приписів статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

З матеріалів справи вбачається, що згідно прийнятих загальними зборами відповідача рішень в останнього виникло зобов'язання зі сплати на користь позивача грошових коштів в якості виплати дивідендів.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 01.10.2014 р. у справі № 6-113цс14, будь-яке зобов'язання, що зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов'язанням.

Як роз'яснено у п. 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" від 25.02.2016 р. № 4, невиплата дивідендів у строки, визначені законом або установчими документами юридичної особи, є порушенням грошового зобов'язання, у зв'язку з яким настають правові наслідки, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України.

З огляду на викладене, доводи відповідача про те, що зобов'язання по виплаті дивідендів не є грошовим, що виключає можливість застосування до нього положень ст. 625 ЦК України, є помилковим та таким, що не ґрунтуються на приписах чинного законодавства.

При цьому, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові, а тому обмеження нарахування процентів річних та інфляційних терміном 6 місяців відповідно до ст. 232 ГК України не застосовується.

Враховуючи прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання, суд дійшов висновку про те, що стягнення з відповідача на користь позивача процентів річних та інфляційних втрат є правомірним.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд встановив, що позивачем правильно визначено початок періоду прострочення з 11.04.2015 р. за зобов'язаннями з виплати дивідендів за 2011-2013 роки, строк виплат яких встановлено з 20.10.2014 р. по 10.04.2015 р., З розрахунку позивача також вбачається, що розрахунок було здійснено станом на 25.03.2018 р.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд визнає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача втрат від інфляції в сумі 22 678,08 грн. та 3% річних у розмірі 3 602,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 40 613,78 грн. дивідендів, 3 602,00 грн. 3 % річних та 22 678,08 грн. інфляційних втрат є доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи і не спростовані належним чином і у встановленому законом відповідачем, а відтак, заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, Несторівський провулок, 3-5; ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) 40 613 (сорок тисяч шістсот тринадцять) грн. 78 коп. заборгованості, 3 602 (три тисячі шістсот дві) грн. 00 коп. 3% річних, 22 678 (двадцять дві тисячі шістсот сімдесят вісім) грн. 08 коп. інфляційних втрат та 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

3. У решті позову відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25.06.2018 р.

Суддя Н.І. Зеленіна