ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 рокуСправа № 910/9389/17
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. за участю секретаря судового засідання Солдатової К.І. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 910/9389/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз", 04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 13-19

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "А2-ГАЗ", 25001, м.Кропивницький, вул. Ушакова, 1А

про стягнення 797197,33 грн,

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 7 від 26.01.18;

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність № 7 від 25.05.17.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" звернулося до господарського суду м. Києва з позовною заявою №06/06-4 від 06.06.2017, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "А2-ГАЗ" суму боргу в загальному розмірі 797197,33 грн, яка складається із: 478000,00 грн основної заборгованості, 23608,87 грн 3% річних, 88214,11 грн інфляційних втрат, 146587,74 грн пені та 60786,61 грн штрафу, з покладенням витрат по сплаті судового збору на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору №15-108 купівлі-продажу природного газу від 20.04.2016 в частині оплати за поставлений природний газ.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 12.06.2017 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" №06/06-4 від 06.06.2017 разом з доданими до неї матеріалами направлено за підсудністю до Господарського суду Кіровоградської області.

Ухвалою від 20.06.2017 господарський суд Кіровоградської області (суддя Шевчук О.Б.) прийняв позовну заяву до розгляду та порушив провадження у справі, розгляд справи в судовому засіданні призначено на 18.07.2017 .

11.07.2018 на адресу господарського суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів від 06.07.2017 №06/07-1.

В судовому засіданні 18.07.2017 відповідачем подано до господарського суду клопотання про зупинення провадження у даній справі до закінчення розгляду Господарським судом міста Києва справи №910/11162/17 за позовною заявою ТОВ "А2-ГАЗ" до ТОВ "Карпатигаз" про визнання недійсним з моменту вчинення Договору купівлі - продажу природного газу №15-108 від 20.04.2016 із Додатковою угодою від 31.05.2016.

Ухвалою від 18.07.2017 господарський суд відклав розгляд справи до 10.08.2017 та витребував нові докази.

10.08.2017 Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" подано до суду пояснення від 09.08.2017, відповідно до яких позивач заперечує проти поданого відповідачем клопотання про зупинення провадження у справі, вважає що дане клопотання заявлено з метою затягування розгляду справи та з метою ухилення від виконання зобов'язання, щодо проведення розрахунків за отриманий товар.

В засіданні суду 10.08.2018 представник відповідача повторно подав клопотання про зупинення провадження у справі.

Крім того, представником відповідача 10.08.2017 надано письмові пояснення №1 щодо необґрунтованості позовних вимог, відповідно до яких останній зазначає, що позивачем не враховано факт оплати 23.05.2016 ТОВ "А2-ГАЗ" на користь ТОВ "Карпатигаз" по Договору №15-108 коштів в сумі 54824,95 грн, згідно Виписки по рахунку ТОВ "А2-ГАЗ" у ПАТ "Банк Михайлівський" із клієнт-банку. Крім того, відповідач вважає, що позивачем безпідставно заявлено вимоги про стягнення з ТОВ "А2-ГАЗ" одночасно пені у розмірі 146587,74 грн і штрафу 60786,61 грн, як одного виду юридичної відповідальності за одне і те саме порушення - несплачену заборгованість за газ.

Ухвалою від 10.08.2017 господарський суд задовольнив клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі та зупинив провадження у справі № 910/9389/17 до завершення розгляду пов'язаної з нею справи №910/11162/17, що розглядається Господарським судом м. Києва.

Враховуючи те, що суддя Шевчук О.Б., в провадженні якої перебуває справа №910/9389/17, звільнена з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 15.08.2017 №2430/0/15-17, за розпорядженням керівника апарату господарського суду від 08.11.2017 №264, здійснено повторний автоматизований розподіл справи №910/9389/17, за результатами якого справу призначено судді Тимошевській В.В.

Ухвалою від 10.11.2017 поновлено провадження у справі №910/9389/17, справу прийнято до свого провадження суддею Тимошевською В.В., зупинено провадження у справі №910/9389/17 до завершення розгляду пов'язаної з нею справи №910/11162/17, що розглядається Господарським судом м. Києва, зобов'язано сторін повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі № 910/9389/17.

22.03.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" через канцелярію суду подало клопотання про поновлення провадження у справі від 21.03.2018 №21/03-2, у якому позивач повідомляє, що 22.02.2018 Київським апеляційним господарським судом прийнято постанову у справі №910/11162/17, якою апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 09.11.2017 у справі №910/11162/17 залишено без змін.

15.12.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 № 2147-VIII, яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 1992, № 6, ст. 56) та викладено його у новій редакції.

За приписами п.п. 9 п. 1 Розділу ІХ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою від 27.03.2018 провадження у справі № 910/9389/17 поновлено, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі № 910/9389/17 призначено на 17.04.2018 о 12:00 год. Крім того, вказаною ухвалою відповідачу та позивачу встановлено строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та інших заяв та клопотань, які не були подані з поважних причин.

17.04.2018 господарський суд розпочав підготовче засідання.

Представник відповідача в підготовче засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення підготовчого засідання (том ІІ а.с. 1), у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.

Ухвалою від 17.04.2018 закрито підготовче провадження у справі № 910/9389/17 та призначено її до судового розгляду по суті на 22.05.2018.

19.04.2018 від Товариства з обмеженою відповідальністю "А2-ГАЗ" надійшов відзив на позовну заяву (т.2, а.с. 37), відповідно до якого відповідач зазначає, що позивачем не враховано факт оплати 23.05.2016 ТОВ "А2-ГАЗ" на користь ТОВ "Карпатигаз" по Договору №15-108 коштів в сумі 54824,95 грн, згідно Виписки по рахунку ТОВ "А2-ГАЗ" у ПАТ "Банк Михайлівський" із клієнт-банку. Крім того відповідач вважає, що позивачем безпідставно заявлено вимоги про стягнення з ТОВ "А2-ГАЗ" одночасно пені у розмірі 146587,74 грн і штрафу 60786,61 грн, як одного виду юридичної відповідальності за одне і те саме порушення - несплачену заборгованість за газ.

22.05.2018 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "А2-ГАЗ" надійшла заява про врегулювання спору у справі № 910/9389/17 за участю судді.

Однак, згідно заяви представника ТОВ "А2-ГАЗ" від 22.05.2018 вказану заяву відкликано.

22.05.2018 суд розпочав розгляд справи по суті.

Відповідачем 22.05.2018 подано суду заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, відповідно до якої відповідач просить застосувати сплив позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог по справі №912/9389/17 щодо стягнення штрафу в сумі 60786,61 грн, стягнення пені в сумі 18221,73 грн (за період з 01.06.2016 по 09.06.2016) і в сумі 8541,44 грн (за період з 10.06.2016 по 19.06.2016). В обґрунтування даної заяви відповідач зазначає, що позивач надає розрахунок штрафу з початковою датою нарахування 10.06.2017. Однак, Господарським судом Кіровоградської області зареєстровано позовну заяву лише 20.06.2017. Таким чином, після спливу річного строку позовної давності заявлено вимогу про стягнення штрафу (7%) у сумі 60786,61 грн. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Щодо вимог про стягнення пені, то відповідач зазначає, що позивач надає розрахунок пені із періодами нарахування: з 01.06.2016 по 09.06.2016 в сумі 18221,73 грн, з 10.06.2016 по 23.06.2016 в сумі 11958,02 грн. Однак Господарським судом Кіровоградської області зареєстровано позовну заяву лише 20.06.2017. Таким чином, після спливу річного строку позовної давності заявлено вимогу про стягнення пені: з 01.06.2016 по 09.06.2016 в сумі 18221,73 грн, з 10.06.2016 по 19.06.2016 в сумі 8541,44 грн.

Крім того, 22.05.2018 відповідачем подано клопотання про витребування доказів, відповідно до якого останній просить витребувати докази від ПАТ "Банк Михайлівський", відповідної Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" інформацію та документи на підтвердження виконання розпоряджень ТОВ "А2-ГАЗ" про перерахування коштів із рахунку № 2701 у ПАТ "Банк Михайлівський" на рахунки ТОВ "Карпатигаз", а саме:

- чи було ПАТ "Банк Михайлівський" на виконання розпорядження ТОВ "А2-ГАЗ" () 23.05.2016 чи наступного дня списано з його рахунку кошти у сумі 54824,95 грн для їх перерахування на користь ТОВ "Карпатигаз" () із призначенням: "Оплата за природний газ травень 2016 року згідно договору № 15-108 від 20.04.2016 року, у т.ч. ПДВ 20% 9137,49 грн"?;

- чи було повернуто і коли на рахунки ТОВ "А2-ГАЗ" () кошти в сумі 54824,95 грн, які мали бути перераховані на користь ТОВ "Карпатигаз" () із призначенням: "Оплата за природний газ травень 2016 року згідно договору № 15-108 від 20.04.2016 року, у т.ч. ПДВ 20% 9137,49 грн"?;

- на якому рахунку обліковуються (зараховані), де фактично перебувають вищезазначені кошти в сумі 54824,95 грн за останніми даними ПАТ "Банк Михайлівський".

Ухвалою від 22.05.2018 господарський суд продовжив Товариству з обмеженою відповідальністю "А2-ГАЗ" встановлений ухвалою суду від 27.03.2018 процесуальний строк для подання заяв, клопотань до суду до 22.05.2018 включно, постановив враховувати під час розгляду справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "А2-ГАЗ" від 22.05.2018 про застосування позовної давності, встановив позивачу строк для подання пояснень з повідомленням та підтвердженням поважності причин пропуску строку позовної давності з доказами їх направлення відповідачу до 12.06.2018, задовольнив клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "А2-ГАЗ" про витребування доказів, витребував у Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", відповідної Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" інформацію та документи зазначені у прохальній частині клопотання про витребування доказів, оголосив перерву в судовому засіданні до 12.06.2018 о 12:00 год.

12.06.2018 позивач, на виконання вимог ухвали від 22.05.2018, подав до господарського суду пояснення щодо заяви та клопотання відповідача ТОВ "А2-ГАЗ", відповідно до яких зазначив, що позовна заява була зареєстрована господарським судом м. Києва 09.06.2017, що підтверджується інформацією щодо розгляду судових справ на сайті господарського суду м. Києва, а вже 12.06.2017 згідно ухвали цього ж суду, позовна заява №06/06-4 від 06.06.2017 разом з доданими до неї матеріалами була направлена за підсудністю до господарського суду Кіровоградської області. Отже, з урахуванням постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29.05.2013 за №10 позивачем заявлено штраф та пеню в межах строку позовної давності встановленого ст. 258 Цивільного кодексу України.

Що стосується неврахування позивачем оплати в сумі 54824,95 грн, то позивачем надано копію банківської виписки ПАТ "СБЕРБАНК" по рахунку ТОВ "Карпатигаз" за період з 10.06.2010 по 23.05.2016, що підтверджує, що позивач не отримував від ТОВ "А2-ГАЗ" кошти у сумі 54824,95 грн.

Відповідач 12.06.2018 подав до господарського суду клопотання про призначення судово-економічної експертизи, мотивоване тим, що позивачем не враховується до оплати сума коштів 54824,95 грн, згідно виписки по рахунку ТОВ "А2-ГАЗ" у ПАТ "Банк Михайлівський", як наслідок відбувається і завищення в обрахунку штрафних санкцій. Дане клопотання відповідачем в підготовчому провадженні не подавалось, оскільки вважали, що списання коштів з рахунку відповідача є беззаперечним фактом оплати, проте позивач наполягає, що дана сума ним не отримана, а дана обставина може бути доведена лише в галузі економіки і бухгалтерського обліку.

В судовому засіданні 12.06.2018 відповідач подав заяву про залишення клопотання про призначення судово-економічної експертизи без розгляду, у зв'язку з чим господарський суд не розглядає таке клопотання.

Представник позивача в судовому засіданні 12.06.2018 підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог.

Розглянувши наявні у справі матеріали, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши в судовому засіданні подані докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

20.04.2016 між ТОВ "Карпатигаз" як Оператором Спільної діяльності між ПАТ "Укргазвидобування", ТОВ "Карпатигаз" та компанією Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises) за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002 (надалі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "А2-ГАЗ" (надалі - покупець) укладено договір №15-108 купівлі-продажу природного газу (т.1, а.с. 12-14), відповідно до пункту 1.1. якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю природний газ (надалі - газ), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах даного Договору.

Відповідно до пункту 2.1. Договору продавець передає покупцю газ за наступними строками і в наступних обсягах: у травні 2016 року - 725000 м. куб. Сторони домовились про те, що зазначені обсяги природного газу можуть бути змінені у додаткових угодах.

Згідно пункту 3.1. Договору продавець передає природний газ до точки входу в газотранспортну систему України.

Перехід права власності на газ здійснюється до точки входу в газотранспортну систему України, в якій відбувається передача продавцем покупцю газу у відповідному місці та оформлюється актом приймання-передачі газу, в якому визначається фактичний обсяг переданого газу (пункт 3.3. Договору).

Не пізніше 5 числа місяця наступного за звітним місяцем, продавець зобов'язується надати покупцю два примірники акту приймання-передачі газу, підписані та скріплені печаткою продавця, які покупець протягом трьох днів повинен підписати зі своєї сторони (пункт 3.4. Договору).

Відповідно до пункту 4.1. Договору облік обсягів газу, що передається на умовах Договору, здійснюється згідно з Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 №618, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 26.01.2006 за №67/11941 та Кодексу.

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що ціна газу, який підлягає передачі за цим Договором, за 1000 куб. м. становить 4917,00 грн, крім того податок на додану вартість за ставкою 20 %, що складає 983,40 грн, разом з ПДВ 20% - 5900,40 грн.

Загальна вартість газу, що передається за цим Договором, складає: 3564825,00 грн, крім того ПДВ 20% - 712965,00 грн, разом з ПДВ 20% - 4277790,00 грн (пункт 5.3. Договору).

Відповідно до пункту 5.4. Договору ціна газу може бути змінена за взаємною згодою сторін, про що обов'язково укладається Додаткова угода до Договору.

Згідно пункту 6.1. Договору оплата за газ проводиться покупцем виключно грошовими коштами на банківський рахунок продавця, зазначений у розділі 13 цього Договору, в порядку визначеному у цьому Договорі. Причому покупець зобов'язується: до 11 травня 2016 включно здійснити продавцю оплату у розмірі 1425930,00 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 237655,00 грн; до 20 травня 2016 включно здійснити продавцю оплату у розмірі 1425930,00 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 237655,00 грн; до 27 травня 2016 включно здійснити продавцю решту оплати у розмірі 1425930,00 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 237655,00 грн.

Пунктом 6.3. Договору передбачено, що в платіжних дорученнях покупець повинен обов'язково вказувати номер Договору, дату його підписання, призначення платежу.

Даний договір набирає чинності з моменту підписання і діє в частині поставки газу до 31 травня 2016 року, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками (пункт 12.1. Договору).

Додатковою угодою №1 до договору купівлі-продажу природного газу №15-18 від 20.04.2016 від 31.05.2016 (т.1, а.с. 9) сторони домовились викласти пункт 2.1. Договору в наступній редакції: "2.1. Продавець передає покупцю газ за наступними строками і в наступних обсягах: у травні 2016 року - 592870 м. куб. Сторони домовились про те, що зазначені обсяги природного газу можуть бути змінені у додаткових угодах.".

У пункті 2 додаткової угоди №1 від 31.05.2016 сторони домовились викласти п.5.3 Договору в наступній редакції: "5.3. Загальна вартість газу, що передається за цим Договором складає: 2915141,79 грн, крім того ПДВ 20% - 583028,36 грн, разом з ПДВ 20% - 3498170,15 грн."

Крім того, пунктом 3 додаткової угоди №1 від 31.05.2016 сторони домовились викласти п.6.1. Договору в наступній редакції: "6.1. Оплата за газ проводиться покупцем виключно грошовими коштами на банківський рахунок продавця, зазначений у розділі 13 цього Договору, в порядку визначеному у цьому Договорі. Причому покупець зобов'язується: до 11 травня 2016 включно здійснити продавцю оплату у розмірі 1425930,00 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 237655,00 грн; до 20 травня 2016 включно здійснити продавцю оплату у розмірі 1425930,00 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 237655,00 грн; до 31 травня 2016 включно здійснити продавцю решту оплати у розмірі 646310,15 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 107718,36 грн.

На виконання умов Договору позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 3498170,15 грн, що підтверджується актом прийому-передачі природного газу від 31.05.2016 (т.1, а.с.10).

Проте, відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання по сплаті за фактично отриманий газ, розрахувавшись лише в сумі 3020170,15 грн, що підтверджується наступними платіжними дорученнями: №321 від 17.05.2016 на суму 527790,00 грн, №322 від 19.05.2016 на суму 660000,00 грн, №6 від 30.05.2016 на суму 200000,00 грн, №10 від 31.05.2016 на суму 52000,00 грн, №3 від 10.06.2016 на суму 1190000,00 грн, №114 від 28.10.2016 на суму 3380,15 грн, №126 від 11.11.2016 на суму 1000,00 грн№128 від 14.11.2016 на суму 1000,00 грн, №129 від 15.11.2016 на суму 1000,00 грн, №131 від 16.11.2016 на суму 1000,00 грн, №132 від 17.11.2016 на суму 1000,00 грн, №133 від 18.11.2016 на суму 1000,00 грн, №135 від 21.11.2016 на суму 1000,00 грн, №288 від 23.01.2017 на суму 100000,00 грн, №318 від 21.02.2017 на суму 100000,00 грн, №167 від 27.02.2017 на суму 60000,00 грн, №350 від 10.03.2017 на суму 60000,00 грн, №353 від 14.03.2017 на суму 60000,00 грн (т.1, а.с. 36-53).

Станом на день подачі позовної заяви заборгованість відповідача за поставлений позивачем природний газ у травні 2016 становить 478000,00 грн.

При вирішенні спору у даній справі господарський суд враховує наступне.

Відповідно до положень статті 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Частина 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачає, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За змістом статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Господарський суд враховує, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Так, за змістом статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу положень статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статті 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст. 692 Цивільного кодексу України).

Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що позивачем, як продавцем, на виконання умов договору №15-108 купівлі - продажу природного газу від 20.04.2016, було поставлено відповідачу, а останнім прийнято природний газ на загальну суму 3498170,15 грн, що підтверджується актом прийому-передачі природного газу, який підписаний представниками сторін, а також скріплений печатками юридичних осіб, без жодних зауважень та заперечень. Відповідач свої зобов'язання по повній оплаті поставленого природного газу в строк встановлений п.6.1. - не виконав.

Матеріалами справи, підтверджується наявність заборгованості ТОВ "А2-ГАЗ" за поставлений позивачем природній газ в загальній сумі 478000,00 грн.

Проте, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що позивачем не враховано факт оплати 23.05.2016 коштів у сумі 54824,95 грн. В якості доказу сплати відповідачем надано баланс на початок періоду ФОП ОСОБА_4 (т.1, а.с. 167).

Згідно з статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Згідно з статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 Господарського процесуального кодексу України , достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з статтею 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування .

Враховуючи вищезазначене, господарський суд не приймає в якості доказу оплати наданий відповідачем баланс на початок періоду ФОП ОСОБА_4, оскільки надана відповідачем виписка із системи клієнт-банк не є розрахунковим документом та не є випискою банку по рахунку.

Позивач сплату 54824,95 грн в судовому засіданні заперечив.

Господарським судом витребовувались у Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", відповідної уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" інформація та документи на підтвердження щодо списання з рахунку ТОВ "А2-ГАЗ" коштів у сумі 54824,95 грн для їх перерахування на користь ТОВ "Карпатигаз".

Проте, Публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський" вказаної інформації не надано.

Інших доказів, які б підтверджували оплату 54824,95 грн суду надано не було.

За таких обставин суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми основної заборгованості за договором №15-108 купівлі - продажу природного газу від 20.10.2016 є законною, обґрунтованою, доведеною належним та допустимими доказами, та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме в сумі 478000,00 грн

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3 % річних за порушення строків оплати поставки природного газу у розмірі 23608,87 грн за період прострочення з 01.06.2016 по 01.06.2017 та інфляційних втрат за період з червня 2016 року по червень 2017 року у розмірі 88214,11 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові 3% річних нараховуються від простроченої суми за весь час прострочення.

Однак, перевіривши розрахунок суми інфляційних витрат та 3% річних (том 1 а.с. 3-7), господарським судом встановлено, що, при здійсненні розрахунку, позивачем невірно визначена сума боргу, на яку повинні здійснюватись відповідні нарахування, а саме (з урахуванням здійснених відповідачем оплат): у листопаді 2016 року - 859042,00 грн, замість 859000,00 грн, у грудні 2016 року - січні 2017 року - 858042,00 грн замість 858000,00 грн, у лютому 2017 року - 758042,00 грн, замість 758000,00 грн та у березні - травні 2017- 478042,00 грн замість 478000,00 грн

Як зазначено в пункті 1.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Таким чином, здійснивши розрахунок суми інфляційних витрат та 3% річних, господарський суд наводить наступний розрахунок інфляційних (без урахування періодів, де мала місце дефляція):

- за червень - жовтень 2016 на суму боргу 868380,15 грн інфляційні становлять 34940,56 грн;

- за листопад 2016 на суму боргу 859000,00 грн інфляційні становлять 15462,00 грн;

- за грудень 2016 - січень 2017 на суму боргу 858000,00 грн інфляційні становлять 17244,94 грн;

- за лютий 2017 на суму боргу 758000,00 грн інфляційні становлять 7580,00 грн;

- за березень - травень 2017 на суму боргу 478000,00 грн інфляційні становлять 19 366,22 грн.

Всього 94593,72 грн інфляційних.

Однак, оскільки сума інфляційних, яка підлягає стягненню з відповідача за розрахунком позивача не перевищує суму інфляційних витрат розрахованих господарським судом, тому вимога про стягнення 88214,11 грн інфляційних втрат підлягає задоволенню.

3% річних, які підлягають стягненню, за розрахунком господарського суду, з урахуванням наведеного вище щодо суми боргу, становлять 23608,13 грн, а саме:

- за період з 01.06.2016 по 09.06.2016 на суму боргу 2058380,15 грн 3% річних становлять 1518,48 грн;

- за період з 10.06.2016 по 27.06.2016 на суму боргу 868380,15 грн 3% річних становлять 9965,02 грн;

- за період з 28.10.2016 по 10.11.2016 на суму боргу 865000,00 грн 3% річних становлять 992,62 грн;

- за період з 11.11.2016 по 13.11.2016 на суму боргу 864000,00 грн 3% річних становлять 212,45 грн;

- за період з 14.11.2016 по 20.11.2016 на суму боргу 859000,00 грн 3% річних становлять 492,87 грн;

- за період з 21.11.2016 по 22.01.2017 на суму боргу 858000,00 грн 3% річних становлять 4434,89 грн;

- за період з 23.01.2017 по 20.02.2017 на суму боргу 758000,00 грн 3% річних становлять 1806,74 грн;

- за період з 21.02.2017 по 26.02.2017 на суму боргу 658000,00 грн 3% річних становлять 324,49 грн;

- за період з 27.02.2017 по 09.03.2017 на суму боргу 598000,00 грн 3% річних становлять 540,68 грн;

- за період з 10.03.2017 по 13.03.2017 на суму боргу 538000,00 грн 3% річних становлять 176,88 грн;

- за період з 14.03.2017 по 01.06.2017 на суму боргу 478000,00 грн 3% річних становлять 3143,01 грн.

Таким чином, 3 % річних, які підлягають стягненню з відповідача становлять 23608,13 грн. Підстави для задоволення позову про стягнення 3% річних в іншій частині відсутні у зв'язку з неправильним розрахунком.

Крім цього, за прострочення виконання зобов'язань з оплати поставленого природного газу позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 146587,74 грн та 60786,61 грн штрафу.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України), іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 ст. 231 Господарського кодексу України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною 2 ст. 231 Господарського кодексу України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17 та від 22.03.2018 у справі № 911/1351/17.

У пункті 8.2. Договору сторони передбачили, що у разі несплати або несвоєчасної оплати за спожитий газ у строки, визначені в п.6.1. даного Договору, покупець сплачує на користь продавця, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до пункту 8.3. Договору, в разі наявності заборгованості покупця перед продавцем за даним Договором більше 10 (десяти) календарних днів, покупець сплачує на користь продавця штраф у розмірі 7% від суми заборгованості.

З урахуванням наведеного вище щодо суми заборгованості, правильним розрахунком пені є наступний розрахунок пені:

- з 01.06.2016 по 09.06.2016 на суму боргу 2058380,15 грн пеня становить 18221,73 грн;

- з 10.06.2016 по 27.10.2016 на суму боргу 868380,15 грн пеня становить 105297,02 грн;

- з 28.10.2016 по 10.11.2016 на суму боргу 865000,00 грн пеня становить 9264,48 грн:

- з 11.11.2016 по 13.11.2016 на суму боргу 864000,00 грн пеня становить 1982,95 грн;

- з 14.11.2016 по 20.11.2016 на суму боргу 859000,00 грн пеня становить 4600,11 грн;

- за 21.11.2016 по 01.12.2016 на суму боргу 858000,00 грн пеня становить 7220,33 грн.

Розмір штрафу, за розрахунком позивача становить 60 786,61 грн (868380,15 грн х7%).

Отже вимоги позивача щодо стягнення пені і штрафу є правомірними у наведеній вище сумі.

Разом з цим, відповідач подав у даній справі заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, відповідно до якої посилаючись на норми статей 258, 267 Цивільного кодексу України просить застосувати сплив позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог по справі щодо стягнення штрафу в сумі 60786,61 грн, стягнення пені в сумі 18221,73 грн (за період з 01.06.2016 по 09.06.2016) і в сумі 8541,44 грн (за період з 10.06.2016 по 19.06.2016).

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

До вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) позовна давність застосовується в один рік, що передбачено пунктом 1 частини другої ст. 258 Цивільного кодексу України.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною другою ст. 264 Цивільного кодексу України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

На підставі викладеного, оскільки пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення за кожен день прострочення, то позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін.

За вимогами частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Отже, законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності, а відтак її може бути викладено у відзиві на позов.

Відповідно до частин 4, 5 статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно пункту 4.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов'язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін.

З урахуванням положень статті 116 Господарського процесуального кодексу України, днем подання позову слід вважати дату поштового штемпеля підприємства зв'язку, через яке надсилається позовна заява (а в разі подання її безпосередньо до господарського суду - дату реєстрації цієї заяви в канцелярії суду).

До господарського суду з позовом у даній справі ТОВ "Карпатигаз" звернулось 06.06.2017 згідно поштового штемпелю на конверті (том 1 а.с. 19), тоді як пеню позивач просить стягнути за період починаючи з 01.06.2016, що перевищує річний строк позовної давності.

Позивачем не наведено суду поважності причин пропуску строку позовної давності, а з матеріалів справи господарський суд таких причин не встановив.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи наявність у позивача права стягнути пеню, що передбачено умовами Договору та нормами законодавства, про які зазначено вище і підтвердження такого права матеріалами справи, з огляду на викладення відповідачем обставин стосовно пропуску строку позовної давності, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача пені, нарахованої в межах розрахунку позивача, за наступний період:

- з 06.06.2016 по 09.06.2016 на суму боргу 2058380,15 грн пеня становить 8098,54 грн;

- з 10.06.2016 по 27.10.2016 на суму боргу 868380,15 грн пеня становить 105297,02 грн;

- з 28.10.2016 по 10.11.2016 на суму боргу 865000,00 грн пеня становить 9264,48 грн:

- з 11.11.2016 по 13.11.2016 на суму боргу 864000,00 грн пеня становить 1982,95 грн;

- з 14.11.2016 по 20.11.2016 на суму боргу 859000,00 грн пеня становить 4600,11 грн;

- за 21.11.2016 на суму боргу 858000,00 грн пеня становить 656,39 грн;

- з 22.11.2016 по 01.12.2016 на суму боргу 646310,15 грн пеня становить 4944,45 грн.

Всього пеня в розмірі 134843,94 грн.

У задоволенні позову в частині стягнення пені, нарахованої позивачем до 06.06.2016, господарський суд відмовляє у зв'язку з пропуском строку позовної давності, а у іншій часині - у зв'язку з неправильним розрахунком позивача.

Також господарський суд відмовляє у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності в частині стягнення штрафу в розмірі 60786,61 грн, нарахованого за порушення відповідачем зобов'язань зі сплати вартості поставленого природного газу, виходячи з наступного.

Позивач надає розрахунок штрафу з початковою датою нарахування 10.06.2018 (868380,15 грн х7%).

Однак, відповідно до додаткової угоди № 1 від 31.05.2016 до Договору № 15-108 від 20.04.2018 сторони домовились, що покупець зобов'язується:

- до 11 травня 2016 включно здійснити продавцю оплату у розмірі 1425930,00 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 237655,00 грн;

- до 20 травня 2016 включно здійснити продавцю оплату у розмірі 1425930,00 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 237655,00 грн;

- до 31 травня 2016 включно здійснити продавцю решту оплати у розмірі 646310,15 грн, в т.ч. ПДВ 20% - 107718,36 грн.

Отже, відсутній пропуск строку позовної давності щодо вимоги про стягнення з відповідача штрафу, нарахованого на суму простроченого платежу в розмірі 646310,15 грн. Сума, з якої позивач розраховує штраф - 868380,15 грн, включає в себе залишок суми боргу, на яку пропущено строк позовної давності, про що заявлено відповідачем у відповідній заяві.

На підставі викладеного, з відповідача підлягає стягненню штраф в розмірі 45241,71 грн (646310,15 х7%). У задоволенні позову про стягнення штрафу в іншій частині господарський суд відмовляє у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" підлягають частковому задоволенню на суму 769907,89 грн, з яких: 478000,00 грн основного боргу, 88214,11 грн інфляційних втрат, 23608,13 грн - 3% річних, 134843,94 грн пені та 45241,71 грн. У задоволені позовних вимог в іншій частині господарський суд відмовляє.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "А2-ГАЗ" (25001, м. Кропивницький, вул. Ушакова, 1А, ідентифікаційний код 37624159) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 13-19, ідентифікаційний код 30162340) заборгованість в розмірі 478000,00 грн основного боргу, 88214,11 грн інфляційних, 23608,13 грн - 3% річних, 134843,94 грн пені та 45241,71 грн штрафу, а також 11548,62 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволені позову в іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Належним чином засвідчені копії рішення направити Товариству з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" за адресою: м. Київ, вул. Кудрявська, 13-19 та Товариству з обмеженою відповідальністю "А2-ГАЗ" за адресою: м. Київ, вул. Городоцького, 12, офіс 38-41; за адресою: м. Кропивницький, вул. Полтавська, 37/А; за адресою: м. Кропивницький, вул. Дворцова, 41/26 та за адресою: 25001, м. Кропивницький, вул. Ушакова, 1А.

Повне рішення складено 20.06.2018.

Суддя В.В.Тимошевська