ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2018 Справа № 917/51/18

м. Полтава

За позовом Приватного підприємства "ПМДК - 19", вул. Буровиків, буд. 8, м. Полтава, 36034

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавабудсервіс плюс", вул. Ковпака 57а, м. Полтава, 36007

про стягнення 43750,67 грн.

Суддя господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Секретар судового засідання Лепій О.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 05/01- ю від 15.01.18.);

від відповідача: ОСОБА_2 (адвокат, відповідно до договору про надання правової допомоги № 55 від 23.02.18, ордеру ПТ № 047891 від 26.02.18).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "ПМДК - 19" (далі - позивач/ ПП "ПМДК - 19") звернулося з позовною заявою до господарського суду Полтавської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавабудсервіс плюс" (далі - відповідач/ ТОВ "Полтавабудсервіс плюс") 43750,67 грн., в тому числі 31000,00 грн. заборгованість по орендній платі, 905,00 грн. 3% річних, 7957,24 грн. пені, 3888,43 грн. інфляційних. В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору оренди комплексу будівель та споруд асфальто-бетонного заводу від 01.01.2016.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 08.02.2018. відкрито провадження у справі, вказану позовну заяву прийнято до розгляду у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 12.03.2018.

06.03.2018. від відповідача надійшло клопотання про витребування у позивача наступних документів:

- кредитного договору за 2011 рік, укладеного з ПАТ "КБ "Експобанк";

- договору іпотеки за 2011 рік з ПАТ "КБ "Експобанк";

- постанови державних виконавців, що стосуються позивача та об'єкту оренди;

- договори про переуступку прав вимоги за кредитним договором від 2011 року;

- рішення апеляційного суду Полтавської області від 18.02.2016. по справі № 545/1014/15-ц;

- рішення господарського суду Полтавської області від 22.02.2016. по справі № 917/894/15.

В ході проведення підготовчого провадження представник відповідача відмовився від вищевказаного клопотання про витребування доказів в зв'язку з його недоцільністю.

12.03.2018. суд за клопотанням позивача продовжив строк підготовчого провадження по справі на 30 днів і оголосив перерву в підготовчому провадженні до 11.04.2018.

В підготовчому засіданні 11.04.2018. судом було оголошено перерву до 26.04.2018.

17.04.2018. від відповідача надійшло клопотання про зобов'язання керівника чи іншої посадової особи позивача надати відповідь на поставлені відповідачем питання.

Суд розглянув вищевказане клопотання відповідача та ухвалою від 19.04.2018. задовольнив його, зобов'язавши позивача (керівника чи посадову особу за дорученням) надати до суду у формі заяви свідка відповіді на наступні запитання:

- чи повідомляло письмово Приватне підприємство "ПМДК - 19" (далі - ПП "ПМДК-19") Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтавабудсервіс плюс" про права третіх осіб на об"єкт оренди, відповідно до договору оренди комплексу будівель та споруд асфальтно-бетонного заводу від 01.01.16? (Якщо так, то надати підтверджуючі документи).

- чи було повідомлено ПП "ПМДК-19" про проведення 21.10.16. торгів на право вимоги за кредитним договором № 17-КР, об"єктом застави по якому є комплекс асфальтно-бетонний завод, місце знаходження - Полтавська обл, Полтавський р-н., загальною площею 1 744,3 кв.м., земельна ділянка площею 3, 1673 га?

- чи належним чином Товариство виконувало умови договору оренди комплексу будівель та споруд асфальтно-будівельного заводу від 01.01.16 в період з 01.01.16 по 31.10.16.?

- чи має ПП "ПМДК-19" оригінал (без виправлень) акту № ОУ- 0000036 здачі-прийняття робіт (надання послуг) за листопад 2016р., підписаного сторонами?

В підготовчому засіданні 26.04.2018. було оголошено перерву до 04.05.2018.

02.05.2018. від позивача надійшло клопотання про залучення документів до матеріалів справи (вх. № 4381). У вказаному клопотанні позивач зазначає, що враховуючи те, що відповідач змінив свою позицію щодо використання об'єкту оренди, позивач просить поновити строк для подачі доказів по даній справі та залучити додаткові документи до матеріалів справи на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог.

В підготовчому засіданні 04.05.2018. представник відповідача заперечував проти задоволення клопотання позивача про долучення додаткових доказів, посилаючись на те, що всі докази по справі позивач позивач повинен був додати до позовної заяви.

В підготовчому засіданні 04.05.2018. суд на підставі ч. 5 ст. 80 ГПК України задовольнив вказане клопотання позивача, поновив йому строк для подачі доказів по даній справі та залучив подані позивачем додаткові документи до матеріалів справи. При цьому, судом встановлено, що деякі з доданих до клопотання документів подавалися позивачем до матеріалів справи раніше.

Ухвалою від 04.05.2018. суд за клопотанням відповідача надав йому можливість подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 31.05.2018.

В судовому засіданні 31.05.2018. судом було оголошено перерву до 07.06.2018.

07.06.2018. суд за клопотанням представника відповідача та у зв'язку з неявкою представника позивача відклав розгляд справи на 19.06.2018.

Відповідач у відзиві позов заперечує, посилаючись на те, що 02.11.2016. він був змушений звільнити територію об'єкту оренди у зв'язку із блокуванням його роботи, в зв'язку з цим підстави для стягнення з нього боргу по орендній платі за листопад 2016 року у позивача відсутні.

В судовому засіданні 19.06.2018. представник позивача підтримує позов у повному обсязі, представник відповідача позов заперечує.

Суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ч. 1 ст. 240 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2016. між позивачем (орендодавець за договором) та відповідачем (орендар за договором) було укладено договір оренди комплексу будівель та споруд асфальто-бетонного заводу (далі - договір, копія договору - а.с. 13-15).

Відповідно до умов п. 1.1. договору орендодавець зобов'язався передати орендареві в строкове платне користування комплекс будівель та споруд асфальто-бетонного заводу в с. Мильці (далі - Комплекс).

На підтвердження передачі Комплексу в оренду відповідачу позивачем надано копії акту прийому-передачі залишків будівельних матеріалів від 01.01.2016., додатку № 1 до договору оренди від 01.01.2016., акту передачі технологічного обладнання, акту передачі дорожніх машин та автотранспорту (а.с. 16-22).

Згідно п. 3.1. договору розмір орендної плати складає:

- в січні, лютому та березні 2016 року - 7000,00 грн. (враховуючи сезонний характер робіт в дорожньому будівництві);

- в травні-листопаді 2016 року - 31 000,00 грн. за один календарний місяць.

Відповідно до п. 3.2. договору, орендар сплачує орендну плату шляхом перерахування суми коштів на поточний рахунок орендодавця до 15 числа поточного місяця.

Позивач зазначає, що відповідно до акту № ОУ-0000036 здачі-прийняття робіт (надання послуг), послуги оренди за листопад 2016 року були прийняті відповідачем, що підтверджується підписом директора орендаря в акті (а.с. 24).

Позивачем було виставлено рахунок-фактуру відповідачу № СФ-0000024 від 14.11.2016. на суму 31000,00 грн.

Позивач вказує, що орендар має борг по орендній платі за листопад 2016 року в сумі 31000,00 грн.

Також позивач стверджує, що він направляв відповідачу претензію з вимогою про сплату орендної плати за листопад 2016 року. До позовної заяви позивачем додано копію претензії від 05.09.2017. про сплату боргу по орендній платі за листопад 2016 року в сумі 31000,00 грн. (а.с. 9-10). Докази направлення вказаної претензії відповідачу в матеріалах справи відсутні. В матеріалах справи є копія відповіді від 20.09.17. на вказану претензію (а.с. 52).

Враховуючи викладене позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за листопад 2016 року в сумі 31000,00 грн.

Крім цього, за неналежне виконання відповідачем умов договору позивач нарахував відповідачу 905,00 грн. 3% річних, 7957,24 грн. пені, 3888,43 грн. інфляційних, які теж просить суд стягнути з відповідача.

Відповідач у відзиві підтвердив, що між ним та позивачем дійсно було укладено договір оренди комплексу будівель та споруд асфальтобетонного заводу від 01.01.2016. Також відповідач підтвердив, що він орендував Комплекс з січня по жовтень 2016 року.

Проте, як зазначає відповідач, 02.11.2016. він був змушений залишити територію заводу в зв'язку із блокування його роботи працівниками ПАТ «КБ «Експобанк», державними виконавцями Полтавського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській обл. та невстановленими третіми особами, які представлялися новими власниками об'єкту оренди. При цьому працівники ПАТ «КБ «Експобанк» надавали на огляд кредитний договір № 17-КР за 2011 pік, іпотечний договір № 19-3 від 20.07.2011., інші банківські документи та повідомляли про існуючу заборгованість позивача перед Банком. Державні виконавці Полтавського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській обл., за твердженням відповідача, надавали на огляд постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.11.2016. та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.11.2016. Невстановлені відповідачем треті особи повідомляли про те, що вони є новими власниками об'єкту оренди, також посилалися на документи Державної виконавчої служби, договір про відступлення права вимоги укладений між позивачем та ПАТ «КБ «Експобанк» та інші документи, що підтверджують набуття ними прав на об'єкт оренди, які на огляд відповідачу не надавалися.

Також відповідач зазначає, що на момент укладення договору оренди позивач не повідомив відповідачу про права третіх осіб на об'єкт оренди; Товариство в листопаді 2016 року не користувалося об'єктом оренди через обставини за які воно не відповідає; позивач мав можливість повідомити Товариство про ситуацію, яка склалася з правами третіх осіб на об'єкт оренди, а Товариство в свою чергу могло належним чином на ці обставини відреагувати.

Щодо наданого позивачем акту № ОУ-0000036 здачі-приймання робіт (надання послуг) за листопад 2016 року, відповідач вважає вказаний акт неналежним, не допустимим, не достовірним і не достатнім так як акт містить виправлення, які не можуть бути допущені в такого роду документах. Відповідач стверджує, що вказаний акт у нього відсутній та не надавався йому для підпису.

Також відповідачем надано роздруківку з сайту Центру з реалізації проблемних активів, відповідно до якої 21.10.2016. розпочався аукціон, на якому проводилися електронні торги (лот 390) на викуп права вимоги за кредитним договором № 17-КР укладеним з юридичною особою. Власник активу: AT «КБ «Експобанк». Короткий опис застави: комплекс асфальто-бетонний завод, місцезнаходження - Полтавська обл., Полтавський р-н., загальною площею 1 744,3 кв.м. Земельна ділянка площею 3,1673 га. Аукціон завершено 21.10.2016., актив продано учаснику #73320578 за 3 811 018,81 грн.

Відповідач зазначає, що вже з 13.07.2016. позивач не був власником об'єкту оренди, про втрату права власності на об'єкт оренди позивач відповідача не інформував.

На підтвердження вказаного відповідачем надано:

- копію рішення апеляційного суду Полтавської області від 18.02.2016. (дата набрання законної сили 18.02.2016.) по справі № 545/1014/15-ц, відповідно до якого з ПП «ПМДК - 19» стягнуто на користь ПАТ «КБ «Експобанк» заборгованість за договором кредитної лінії № 17-КР від 20.07.2011.;

- копію рішення господарського суду Полтавської області від 22.02.2016. (дата набрання законної сили 13.07.2016.) по справі № 917/894/15, згідно якого за ПАТ "КБ "Експобанк" визнано право власності на комплекс, Асфальто-бетонний завод, який знаходиться в Полтавській області, Полтавському районі на території Супрунівської с/р, будівлі та споруди асфальто -бетонного заводу, будинок № 1, загальною площею 1744,3 кв.м. та на приватизовану земельну ділянку, на якій він розташований.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

На підставі ст. 90 ГПК України відповідач в підготовчому провадженні заявляв клопотання про зобов'язання керівника чи іншої посадової особи позивача надати відповідь на наступні питання:

1) чи повідомляло письмово Приватне підприємство "ПМДК - 19" (далі - ПП "ПМДК-19") Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтавабудсервіс плюс" про права третіх осіб на об"єкт оренди, відповідно до договору оренди комплексу будівель та споруд асфальтно-бетонного заводу від 01.01.16? (Якщо так, то надати підтверджуючі документи);

2) чи було повідомлено ПП "ПМДК-19" про проведення 21.10.16. торгів на право вимоги за кредитним договором № 17-КР, об"єктом застави по якому є комплекс асфальтно-бетонний завод, місце знаходження - Полтавська обл, Полтавський р-н., загальною площею 1 744,3 кв.м., земельна ділянка площею 3, 1673 га;

3) чи належним чином Товариство виконувало умови договору оренди комплексу будівель та споруд асфальтно-будівельного заводу від 01.01.16 в період з 01.01.16 по 31.10.16.;

4) чи має ПП "ПМДК-19" оригінал (без виправлень) акту № ОУ- 0000036 здачі-прийняття робіт (надання послуг) за листопад 2016р., підписаного сторонами?

Ухвалою від 19.04.2018. суд задовольнив клопотання відповідача, зобов'язавши позивача (керівника чи посадову особу за дорученням) надати до суду у формі заяви свідка відповіді на вищевказані запитання.

На вимогу ухвали суду директор позивача ОСОБА_3 у заяві від 02.05.2018. дав відповіді на поставлені відповідачем запитання:

1) на запитання, чи повідомляло письмово Приватне підприємство "ПМДК - 19" (далі - ПП "ПМДК-19") Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтавабудсервіс плюс" про права третіх осіб на об'єкт оренди, відповідно до договору оренди комплексу будівель та споруд асфальтно-бетонного заводу від 01.01.16? (Якщо так, то надати підтверджуючі документи) - ОСОБА_3 відповів: "Так, повідомляло. ПП "ПМДК - 19" повідомляло ТОВ "Полтавабудсервіс плюс" про існуючі боргові зобов'язання та відкриті виконавчі провадження щодо об'єкту оренди, ще до дати укладання договору, крім того ТОВ "Полтавабудсервіс плюс" мав намір викупити даний об'єкт нерухомого майна і саме з цією метою було укладено договір оренди. Проте він запропонував малу ціну, тому об'єкт оренди так і не було викуплено ТОВ "Полтавабудсервіс плюс".

2) на запитання, чи було повідомлено ПП "ПМДК-19" про проведення 21.10.16. торгів на право вимоги за кредитним договором № 17-КР, об'єктом застави по якому є комплекс асфальтно-бетонний завод, місце знаходження - Полтавська обл, Полтавський р-н., загальною площею 1 744,3 кв.м., земельна ділянка площею 3, 1673 га - ОСОБА_3 відповів: "Так, про проведені торги ПП "ПМДК-19" було відомо";

3) на запитання, чи належним чином Товариство виконувало умови договору оренди комплексу будівель та споруд асфальтно-будівельного заводу від 01.01.16. в період з 01.01.16. по 31.10.16. - ОСОБА_3 відповів: "Так. ";

4) на запитання, чи має ПП "ПМДК-19" оригінал (без виправлень) акту № ОУ- 0000036 здачі-прийняття робіт (надання послуг) за листопад 2016р., підписаного сторонами - ОСОБА_3 відповів: "Ні, єдиний оригінал акту було надано до суду".

Проте, суд зазначає, що вказана заява ОСОБА_3 від 02.05.2018. не відповідає вимогам до заяви свідка, викладеним у ч. 3 ст. 88 ГПК України, згідно якої підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Підпис ОСОБА_3 на заяві не посвідчено нотаріусом. В зв'язку з цим у суду відсутні підстави вважати заяву ОСОБА_3 заявою свідка. Вказана заява оцінюється судом як письмові пояснення представника позивача.

При вирішенні питання щодо стягнення з відповідача основного боргу суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права (ч. 1 ст. 761 ЦК України).

Згідно з положеннями ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк.

Сторонами по справі підтверджено, що 01.01.2016. відповідач прийняв від позивача в оренду об'єкт оренди - Комплекс будівель та споруд асфальто-бетонного заводу в с. Мильці (відповідні Акти в матеріалах справи).

Судом встановлено, що сторони в договорі погодили строк його дії з моменту підписання (01.01.2016.) до 30.11.2016.

Позивач стверджує та відповідач не заперечує те, що орендар сплачував орендну плату орендодавцю до жовтня 2016 року включно, орендна плата за листопад 2016 року відповідачем не сплачена.

В матеріалах справи відсутні докази повідомлення відповідачем позивачу про звільнення орендованого майна до закінчення строку дії договору; відсутні Акти зворотньої передачі майна.

Відповідно до п. 3.2. договору відповідач зобов'язався сплачувати орендну плату шляхом перерахування суми коштів на поточний рахунок орендодавця до 15 числа поточного місяця.

Тобто, обов'язок сплати орендної плати є безумовним обов'язком відповідача.

На підтвердження факту здійснення відповідачем оренди спірного об'єкту в листопаді 2016 року позивачем було надано копію акту № ОУ-0000036 здачі-приймання робіт (надання послуг) за листопад 2016 року, в якому було зроблено виправлення, а саме коректором заштриховано назву місяця, за який надавалися послуги оренди, та внесено виправлення від руки. Відповідач стверджує, що акту за листопад він не підписував.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію (далі Закон).

Відповідно до ст. 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Враховуючи вказані норми, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) є первинним бухгалтерським документом.

Відповідно до п. 4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995. N 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995. за № N 168/704, у тексті та цифрових даних первинних документів, облікових регістрів і звітності підчистки і необумовлені виправлення не допускаються. Помилки в первинних документах, облікових регістрах і звітності, що створені ручним способом, виправляються способом "червоного сторно", додаткових бухгалтерських проведень або коректурним способом, відповідно до якого неправильний текст або цифри закреслюються і над закресленим надписується правильний текст або цифри. Закреслення здійснюється однією рискою так, щоб можна було прочитати виправлене. Виправлення помилки повинно бути обумовлено надписом "виправлено" та підтверджено підписами осіб, що підписали цей документ, із зазначенням дати виправлення.

Таким чином, виправлення в акті № ОУ-0000036 здачі-приймання робіт (надання послуг) зроблені без дотримання вимог вказаного вище Порядку. В зв'язку з цим вказаний акт не може вважатися належним доказом оренди відповідачем спірного об'єкта в листопаді 2016 року.

Проте, суд зазначає, що у даному випадку сторони в договорі взагалі не обумовили (не погодили) порядок та строки підписання актів здачі-прийняття робіт. Саме по собі не підписання такого акту не звільняє відповідача від сплати орендної плати за договором.

Крім цього, на підтвердження факту використання відповідачем об'єкту оренди в листопаді 2016 року позивачем також надано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000038 та № ОУ-0000037 від 30.11.2016. (а.с. 91-92), підписані обома сторонами, які складені на компенсацію за активну електроенергію та перетікання спожитої реактивної електроенергії у листопаді 2016 року.

Представник відповідача в судовому засіданні повідомив, що вказані акти були підписані на компенсацію заборгованості по використаній ним електроенергії за попередні періоди, проте, вказане твердження спростовується вказаним у актах періодом постачання електроенергії ("в листопаді 2016р.) та підписані ці акти 30 листопада 2016 року.

Також позивачем надано копії податкових накладних, згідно яких позивач задекларував послуги оренди та компенсації електроенергії у листопаді 2016 року. Проте, суд не бере до уваги вказані податкові накладні, оскільки вони складені позивачем, і не є належними доказами на підтвердження факту користування відповідачем об'єктом оренди в листопаді 2016 року.

Оцінивши в сукупності всі наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку про доведеність позивачем належними доказами факту використання відповідачем об'єкту оренди в листопаді 2016 року.

Щодо твердження відповідача стосовно того, що 02.11.2016. він був змушений залишити територію заводу в зв'язку із блокування його роботи працівниками ПАТ «КБ «Експобанк», державними виконавцями Полтавського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській обл. та невстановленими третіми особами, які представлялися новими власниками об'єкту оренди, суд зазначає, що вказані відповідачем обставини не підтверджуються жодними доказами та заперечуються позивачем, а отже не можуть бути прийняті до уваги судом при винесенні рішення по даній справі.

Посилання відповідача на неповідомлення позивачем на момент укладення договору оренди про права третіх осіб на об'єкт оренди теж не приймаються судом до уваги, оскільки вказана обставина не є підставою для звільнення відповідача від сплати орендної плати. Наслідки не повідомлення наймача про всі права третіх осіб на річ, що передається у найм, визначені у ч. 2 ст. 769 ЦК України, відповідно до якої при укладенні договору найму наймодавець зобов'язаний повідомити наймача про всі права третіх осіб на річ, що передається у найм. Якщо наймодавець не повідомив наймача про всі права третіх осіб на річ, що передається у найм, наймач має право вимагати зменшення розміру плати за користування річчю або розірвання договору та відшкодування збитків.

В матеріалах справи відсутні докази звернення відповідачем до позивача з вимогою про зменшення розміру плати за користування річчю або розірвання договору та відшкодування збитків. Окрім того, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо повідомлення відповідачем позивача про неможливість користування об'єктом оренди в листопаді 2016 року, про перешкоди в його користуванні та про звільнення його відповідачем. Окрім того, суд звертає увагу на відповідь від 20.09.17. на претензію про сплату орендних платежів за листопад 2016 року. В якій відповідач не посилається на необгрунтованість вимог позивача щодо відповідної оплати у зв'язку зі звільненням майна, а лише вказує на відсутність у нього відповідного акту.

Щодо заперечення відповідача стосовно того, що з 13.07.2016. позивач не був власником об'єкту оренди, а значить не мав права ним розпоряджатися, суд зазначає наступне.

Згідно рішення господарського суду Полтавської області від 22.02.2016. за ПАТ "КБ "Експобанк" дійсно визнано право власності на Комплекс асфальто-бетонного заводу. Вказане рішення набрало законної сили 13.07.2016. Проте, твердження відповідача стосовно того, що з 13.07.2016. вже не позивач, а банк мав розпоряджатися Комплексом є хибним.

Набуття права власності це певний процес. Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон), державна реєстрація - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Речові права на нерухоме майно виникають з моменту такої реєстрації (ч. 2 ст. 3 Закону).

Відповідно до наданої позивачем ОСОБА_4 довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 122414801 від 01.05.2018., державну реєстрацію права власності за новим набувачем було здійснено лише 19.12.2016.

Відповідач посилається на абз. 3 п. 5 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» де вказано, що до державної реєстрації права власності за новим набувачем покупець за договором про відчуження майна, виконаним сторонами, не має права розпоряджатися цим майном, оскільки право власності на нього зберігається за продавцем, проте має право на захист свого володіння на підставі статті 396 ЦК. При цьому слід мати на увазі, що після оплати вартості проданого майна і передання його покупцеві, але до державної реєстрації переходу права власності, продавець також не має права ним розпоряджатися, оскільки це майно є предметом виконаного продавцем зобов'язання, яке виникло з договору про відчуження майна (пункт 1 частини першої статті 346 ЦК України), а покупець є його законним володільцем. У разі укладення нового договору про відчуження раніше переданого покупцю майна без розірвання попереднього договору чи визнання судом його недійсним продавець несе відповідальність за його невиконання у виді відшкодування збитків новому покупцеві.

В даному випадку, суд враховує той факт, що за банком було визнано право власності на об'єкт оренди за рішенням суду, але у листопаді 2016 року державна реєстрація права власності на Комплекс банком чи іншою особою здійснена не була. Відповідна реєстрація щодо зміни власника відбулась у грудні 2016 року.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про звільнення відповідача від зобов'язань по сплаті орендної плати за листопад 2016 року в сумі 31000,00 грн., що підлягала оплаті до 15.11.2016.

Враховуючи викладене, вимога позивача про сплату 31000,00 грн. заборгованості по орендній платі є обґрунтованою, а отже підлягає задоволенню.

Щодо вимог про стягнення з відповідача 905,00 грн. 3% річних, 7957,24 грн. пені та 3888,43 грн. інфляційних суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних за період з 01.12.2016. по 21.11.2017. та інфляційних втрат за період з грудня 2016 року по листопад 2017 року, суд встановив їх правильність.

Таким чином, вимоги щодо стягнення 905,00 грн. 3% річних та 3888,43 грн. інфляційних є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 4.3. договору у випадку прострочення сплати орендних платежів або платежів, передбачених пунктом 2.3. цього договору орендар сплачує пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення.

Враховуючи вказаний пункт договору позивач правомірно нарахував відповідачу пеню за прострочення сплати орендної плати, проте, при визначенні періоду нарахування пені позивачем не дотримано вимоги ч. 6 ст. 232 ЦК України, згідно якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Тобто, позивач безпідставно нараховує пеню за період з 16.05.2017 по 21.11.2017.

Стягненню підлягає пеня нарахована за період з 01.12.2016 (дата визначена позивачем) по 15.05.2017. в розмірі 3889,56 грн.

Таким чином, вимога позивача про стягнення пені підлягає задоволенню частково в сумі 3889,56 грн. В іншій частині стягнення пені позов задоволенню не підлягає.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд керується наступним.

Відповідач просить суд відшкодувати йому за рахунок позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 19333,00 грн. На підтвердження таких витрат відповідачем надано копію договору про надання адвокатських послуг адвокатом ОСОБА_2 № 55 від 23.02.2018. та додатку № 1 до нього (а.с. 35 - 37); ордер про надання правової допомоги ПТ № 047891 від 26.02.2018., виданий адвокатом ОСОБА_5 (а.с. 34); детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом на суму 19333,00 грн.; копію акту прийому-передачі послуг від 19.06.2018. на суму 19333,00 грн., а також копію платіжного доручення № 706 від 22.05.2018., згідно якого позивачем сплачено ОСОБА_2 20000,00 грн. в рахунок оплати за адвокатські послуги.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини (п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 131 рішення у справі "Заїченко проти України" від 26 лютого 2015 року) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно ст. 126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

06.06.2018. від позивача надійшло клопотання про зменшення розміру судових витрат, в якому він зазначає, що витрати відповідача на оплату правничої допомоги є завищеними, оскільки сама ціна позову складає 43750,67 грн. В судовому засіданні 19.06.2018. представник позивача заявила заперечення щодо того, що формування пакету документів для відправки поштовим зв'язком та передачі до суду, витрати на яке включено адвокатом у опис робіт не є правничою допомогою, а отже не підлягає відшкодуванню.

На вказане заперечення позивача суд зазначає, що надання послуг по формуванню пакету документів для відправки поштовим зв'язком та передачі до суду включено до переліку правничої допомоги, що надається адвокатом, викладеному в додатку № 1 договору про надання адвокатських послуг № 55 від 23.02.2018. Суд вважає, що формування пакету документів для відправки поштовим зв'язком та передачі до суду є невід'ємною частиною процесу надання правничої допомоги при розгляді справи судом. Проте, враховуючи те, що процес формування пакету документів не є складним, не вимагає спеціальних знань та займає небагато часу, суд вважає, що ціна за такі послуги, яка передбачена у договорі про надання адвокатських послуг № 55 від 23.02.2018. (500 грн.) є завеликою. З врахуванням вказаного суд вважає, що співмірною та достатньою вартістю надання послуг формування пакету документів для відправки поштовим зв'язком та передачі до суду є 200 грн.

Щодо вартості участі адвоката в судових засіданнях, яка згідно договору про надання адвокатських послуг № 55 від 23.02.2018. складає 1100,00 грн. за одне судове засідання, суд зазначає, що така вартість послуг враховуючи суму позову та складність справи є завеликою. Суд вважає, що достатнім розміром вартості послуг адвоката по його участі в судовому засіданні є 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі адвоката в судовому засіданні.

Судом встановлено, що в загальному підсумку адвокат відповідача брав участь у судових засіданнях протягом 4 годин 20 хвилин. Прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року складає 1762 грн. З врахуванням викладеного, співмірна вартість послуг участі адвоката в судових засіданнях складає 3054,13 грн.

Виходячи з вищевикладеного, співмірна сукупна вартість адвокатських послуг, наданих відповідачу становить 14587,13 грн. Вказані витрати підлягають відшкодуванню позивачем пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 126, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавабудсервіс плюс" (вул. Ковпака 57а, м. Полтава, 36007; ) на користь Приватного підприємства "ПМДК - 19" (вул. Буровиків, буд. 8, м. Полтава, 36034; ) 31000 грн. 00 коп. основного боргу, 905 грн. 00 коп. 3% річних, 3889 грн. 56 коп. пені, 3888 грн. 43 коп. інфляційних, 1598 грн. 18 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Приватного підприємства "ПМДК - 19" (вул. Буровиків, буд. 8, м. Полтава, 36034; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавабудсервіс плюс" (вул. Ковпака 57а, м. Полтава, 36007; ) 1356 грн. 23 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 21.06.2018.

Суддя О.С. Семчук