РІШЕННЯ

11 червня 2018 року м. ТернопільСправа № 921/559/17-г/6

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

при секретарі судового засідання Шмир А.І.

розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Софт" (вул. Шашкевича, 3/71, м. Тернопіль,46008)

до відповідача 1 - ОСОБА_1 акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" (вул. Єреванська, 1, м. Київ, 01004)

відповідача 2 - Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль, 46021)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України (вул. Артема, будинок 73, м. Київ, 04053)

про визнання акту незаконним та його скасування.

За участю від:

позивача - ОСОБА_2

відповідача 1 ОСОБА_3

відповідача 2 - не з'явився

третьої особи - не з'явився

Суть справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стар Софт" звернулось до Господарського суду Тернопільської області із позовом до відповідача 1 - ОСОБА_1 акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк", відповідача 2 - ОСОБА_4 примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання незаконним та скасування ОСОБА_5 державного виконавця від 10.10.2014.

Свої вимоги позивач мотивує наступним:

- ТОВ "Стар Софт" було власником приміщення офісу № 6, що знаходиться по вул. Валовій, 5 в м. Тернополі загальною площею 137,5 кв. м., загальна площа якого внаслідок самочинного будівництва (реконструкції) у 2004 році збільшилася на 33,5 кв.м. та становить 171 кв.м.;

- у результаті самочинного будівництва майно втратило тотожність з тим, на яке у власника наявне право власності. При цьому, у тексті позову ТОВ "Стар Софт" зроблено посилання на зміст п.1.1 Технічного висновку (виготовленого Архітерктурно-будівельною науково-проектно-виробничою корпорацією по комплексній організації та регенерації середовища "Терно-Корс"), у якому йдеться про зміну площі вказаного приміщення за рахунок долучення до нього приміщення підвалу, який є частиною об'єкта нерухомого майна;

- посилається на ч.2 ст.376 ЦК України, згідно якої об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти не є об'єктами права власності, що підтверджується позицією Верховного Суду України викладеною у постанові від 04.12.2016 у справі №6-130цс13;

- за змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна і аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.09.2015 у справі №6-286цс15;

- до моменту держаної реєстрації права власності на новостворений об'єкт нерухомого майна загальною площею 171 м.кв., вказане майно не є об'єктом цивільних прав та не може відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої, а згідно постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» на майно (самочинно збудоване) не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів;

- право власності на новостворене нерухоме майно як об'єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації, що підтверджується аналогічною позицією Верховного Суду України у постанові №6-159цс15 від 27.05.2015;

- ТОВ "Стар Софт" у 2005 році розпочав процедуру узаконення самочинного будівництва, однак через фінансові проблеми самочинне будівництво не було узаконене, а оскаржуваний правочин порушує права позивача на можливість узаконення самочинного будівництва, що призводить до виникнення у позивача права власності на майно площею 171 кв.м. в порядку ст.331 ЦК України і як наслідок права на будівельні матеріали, які використані для реконструкції приміщення та кошти, які могли би бути отримані від реалізації приміщення площею 171 кв.м.

Ухвалою суду від 04.10.2017 порушено провадження у справі, призначено її до розгляду в судовому засіданні на 19.10.2017. Розгляд справи неодноразово відкладався, зокрема до 21.12.2017.

За цей час, ухвалою суду від 23.11.2017 (в порядку ст.27 діючої станом на той час редакції ГПК України), залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне підприємство "Національні інформаційні системи" Міністерства Юстиції України, в особі Тернопільської філії Державного підприємства "Національні інформаційні системи" Міністерства Юстиції України.

В подальшому, з огляду на подані сторонами та третьою особою докази, на підтвердження ними своїх доводів і заперечень, керуючись ст. 27 ГПК України - проведено заміну третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державного підприємства "Національні інформаційні системи" Міністерства Юстиції України, в особі Тернопільської філії Державного підприємства "Національні інформаційні системи" Міністерства Юстиції України на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, що відображено в ухвалі від 30.11.2017.

За клопотанням представника ОСОБА_4 примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Тернопільській області, на підставі ч.3 ст.69 ГПК України, продовжено строк вирішення спору у справі №921/559/17-г/6 по 19.12.2017 включно, про що винесено ухвалу від 30.11.2017.

15.12.2017 набрав чинності ОСОБА_6 України від 03.10.2017 №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким, зокрема, ГПК України викладено в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VІІІ, чинній з 15.12.2017, передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою від 21.12.2017 судом здійснено перехід до розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження, зі стадії підготовчого засідання, яке неодноразово відкладалось, в підготовчому судовому засіданні оголошувалась перерва до 19.04.2018.

За цей час, ухвалою суду від 11.01.2018, на підставі ст.48 ГПК України, за клопотанням представника позивача проведено заміну відповідача 2 з ОСОБА_4 примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області на Головне територіальне управління юстиції у Тернопільській області.

Ухвалою суду від 12.03.2018, в порядку ч.3 ст.177 ГПК України, за ініціативою суду продовжувався строк підготовчого провадження у даній справі на 30 днів.

В ході розгляду справи позивачем до матеріалів справи долучено: письмові пояснення б/н від 03.11.2017 (вх. №19751 від 03.11.2017), з додатком; письмові пояснення б/н, б/д (вх. №20754 від 23.11.2017), з додатком; письмові пояснення б/н від 30.11.2017 (вх. № 21223 від 30.11.2017), з додатком; супровідний лист б/н від 14.12.2017 (вх. №22287 від 14.12.2017), з додатком; письмові пояснення б/н від 14.12.2017 (вх. №22285 від 14.12.2017), з додатком; клопотання б/н, б/д (вх. № 22286 від 14.12.2017) про призначення експертизи; клопотання б/н від 21.12.2017 (вх. №22705 від 21.12.2017) про приєднання доказів, з додатком; клопотання б/н від 09.01.2018 (вх. № 3473 від 09.01.2018), з додатком; клопотання б/н від 09.01.2018 (вх. №3472 від 09.01.2018), з додатком; відповідь на відзив б/н від 06.02.2018 (вх. №5226 від 06.02.2018), з додатком; письмові пояснення б/н від 26.02.2018 (вх. №6609 від 28.02.2018); письмові пояснення №49 від 26.03.2018 (вх. №8350 від 27.03.2018), з додатком; письмові пояснення б/н від 04.05.2018 (вх. №10609 від 04.05.2018), з додатком.

В свою чергу відповідачем 1 до матеріалів справи подано: заяву №138-92/17 від 17.10.2017 (вх. №18886 від 19.10.2017) про застосування строків позовної давності; відзив №138-90/17 від 17.10.2017 (вх. №18887 від 19.10.2017), з додатком; додаткові пояснення б/н від 22.11.2017 (вх. №20775 від 23.11.2017), з додатком; пояснення №138-110/17 від 30.11.2017 (вх. № 21254 від 30.11.2017), з додатком; відзив №524-26/18 від 25.01.2018 (вх. № 4623 від 26.01.2018), з додатком; заява №524-26/18 від 24.01.2018 (вх. №4624 від 26.01.2018) про застосування строків позовної давності, з додатком; заява №524-26/18 від 24.01.2018 (вх. №4789 від 31.01.2018) про застосування строків позовної давності, з додатком; відзив №524-26/18 від 25.01.2018 (вх. №4790 від 31.01.2018), з додатком; заперечення №524-41/18 від 23.02.2018 (вх. №6611 від 28.02.2018) на відповідь на відзив, з додатком; клопотання №524-91/18 від 17.04.2018 (вх. №96910 від 18.04.2018), з додатком; клопотання №524-85/18 від 12.04.2018 (вх. №9893 від 19.04.2018), з додатком.

ОСОБА_4 примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Тернопільській області до матеріалів справи подано клопотання б/н від 30.11.2017 на продовження строку розгляду справи (вх. №21255 від 30.11.2017); відзив №5620/03.3-32 від 14.12.2017 (вх. №22300 від 13.12.2017), а також ОСОБА_4 подано (після заміни відповідача 2 на Головне територіальне управлінням юстиції у Тернопільській області) відзив №3743/03.3-32 від 11.04.2018 (вх. №9803 від 19.04.2018).

В ході розгляду справи, представником Державного підприємства "Національні інформаційні системи" Міністерства Юстиції України долучено до матеріалів справи пояснення б/н від 30.11.2017 (вх. №21247 від 30.11.2017), з додатком.

Решта наявних матеріалів справи виражені у адресованих суду заявах та клопотаннях про про розгляд справи в режимі відеоконференції, про розгляд справи у звичному режимі, про ознайомлення з матеріалами справи, про відкладення розгляду справи, а також сформованих на учасників справи Витягах з ЄДР ЮО, ФО та ГФ.

У відзиві, додаткових поясненнях, запереченнях та клопотаннях відповідачем 1 - ОСОБА_1 акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" заперечено проти позову. В обґрунтування цьому ним зазначено:

- доводи позивача щодо здійсненої реконструкції та приєднання квартири №7 до приміщення офісу №6 не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами і спростовуються договором іпотеки №1677 від 15.05.2006, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №100167358 від 12.10.2017;

- квартира №7, станом на 15.05.2006, була самостійним обєктом нерухомого майна та передана Банку в забезпечення виконання зобовязань позивача за іншим договором;

- відповідно до договору іпотеки та відомостей ДРРПНМ квартира №7 складається з 3-х кімнат загальною площею 55,4 кв.м. А позивач стверджує, що площа приміщення №6, до якого начебто було приєднано квартиру №7, після приєднання складає 171,0 кв.м., проте якби квартиру №7 було дійсно приєднано приміщення №6, то загальна площа приміщення складала б щонайменше 192,9 кв.м. (137,5 + 55,4 = 192,9);

- станом на 10.10.2014 позивач був власником спірного майна площею 137,5 кв.м. Банк набув право власності виключно на приміщення офісу №6 площею 137,5 кв.м.;

- доводи позивача про те, що в 2004 році ним було здійснено перепланування приміщення №6, в результаті чого приміщення було збільшено до 171,0 кв.м. не підтверджуються жодними доказами;

- договір іпотеки між позивачем та відповідачем 1 укладено 25.03.2005. Станом на дату укладення договору іпотеки, будь - які перепланування були відсутні. На момент укладення договору іпотеки право власності в належному вигляді було зареєстровано за позивачем, а жодних перешкод для укладення договору іпотеки не існувало;

- 12.02.2013 державним виконавцем складено ОСОБА_5 опису та арешту майна, яким здійснено опис та арешт нежитлового приміщення №6 загальною площею 137,5 кв.м., що знаходяться в будинку №5 по вул. Валовій в місті Тернопіль. Таким чином, факт самовільного збільшення площі предмета іпотеки та невідповідності його технічній документації не було встановлено відповідачем 2 при здійснені опису та арешту майна позивача та під час проведення примусової реалізації даного майна. Звертає увагу суду на те, що процес звернення стягнення на предмет іпотеки займав тривалий період, що включав час розгляду судами різних інстанцій справи №1/42/5022-549/2012. На протязі вказаного часу у позивача була можливість заявити про здійснене перепланування, оскаржити судові акти чи постанови державного виконавця;

- згідно ст. 393 ЦК України серед способів захисту права власності закріплено визнання незаконним та скасування правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника. Обов'язковою умововою визнання недійсним акту державного виконавця на підставі вказаної норми є порушення державним виконавцем вимог законодавства України при вчинені ним виконавчих дій, зокрема при винесені оскаржуваного ОСОБА_5 від 10.10.2014. Такі в матеріалах справи відсутні;

- банком проведено реєстрацію права власності на предмет іпотеки у відповідності до законодавства України;

- відповідно до ст.5 Закону України "Про іпотеку", іпотека поширюється на частину обєкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий обєкт нерухомості;

- матеріали справи не містять жодного підтвердження того, яким чином спірний правочин впливає на права позивача;

- просить врахувати висновки Верховного Суду, викладені у постанові №921/79/17-г/4 від 27.03.2018, при прийнятті рішення у справі №921/559/17-г/6.

Також, представником відповідача 1 неодноразово адресувались суду письмові заяви про застосування строків позовної давності у спорі про визнання незаконним та скасування ОСОБА_5 державного виконавця від 10.10.2014.

Представником позивача до матеріалів справи подавалось клопотання б/н, б/д (вх.№22286 від 14.12.2017) про призначення у справі №921/559/17-г/6 судової будівельно - технічної експертизи, на вирішення якої пропонував поставити питання: "Чи містять зміни приміщення №6, що знаходиться за адресою: вул. Валова, 5, м. Тернопіль, ознаки самочинного будівництва?".

Ухвалою суду від 14.12.2017 судом відхилено вказане клопотання ТОВ "Стар Софт" у звязку з тим, що запропоноване на експертне дослідження питання не торкається предмету доказування по даній справі.

19.04.2018 представником відповідача 1 подано клопотання №524-85/18 від 12.04.2018 (вх. №9893 від 19.04.2018) про витребування оригіналу технічного паспорту від 07.12.2004 для огляду в судовому засіданні. ОСОБА_5 клопотання залишено без задоволення ухвалою суду від 19.04.2018 у даній справі.

В ухвалах від 01.03.2018 та від 12.03.2018 судом пропонувалось позивачу надати суду та іншим учасника процесу за наявності, докази здійснення самочинного будівництва по відношенню до офісного приміщення №6 по вул. Валовій, 5, м. Тернопіль та збільшення його площі саме за рахунок підвалу; докази можливого виділення в натурі самочинної добудови від предмета іпотеки.

У відповідь на вказані пропозиції суду, представником ТОВ "Стар Софт" зазначено, що такими доказами, зокрема є наявні в матеріалах справи Інвентаризаційна справа та Технічний паспорт на будівлю по вул. Валовій, 5 у м. Тернополі.

Ухвалою суду від 19.04.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу №921/559/17-г/6 до розгляду по суті на 04.05.2018, в якому оголошувалась перерва до 11.06.2018.

Представником позивача в судовому засіданні 11.06.2018 підтримано позовні вимоги, з підстав наведених у позові та подальших поясненнях, а також на підставі доказів, які ними подані в ході підготовчого провадження у справі.

Повноважним представником відповідача 1 в судовому засіданні 11.06.2018 проти позову заперечено, з підстав наведених у відзиві, додаткових поясненнях, запереченнях.

26.01.2018 на електронну адресу суду від відповідача 1 - ОСОБА_1 акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" надійшли відзив №524-26/18 від 25.01.2018 (вх. №4623) та заява №524-26/18 від 24.01.2018 про застосування строків позовної давності. ОСОБА_5 відзив та заява надіслано суду без електронного цифрового підпису. А паперовий варіант відзиву №524-26/18 від 25.01.2018 (надійшов по пошті та зареєстрований канцелярією суду за вх. № 4790 від 31.01.2018 ) не містить підпису представника відповідача 1. Тому вони не беруться судом до уваги. При цьому суд зазначає, що викладений у них зміст та прохання тотожні тим відзиву та заяві про застосування строків позовної давності, які раніше вже подавались відповідачем 1 до матеріалів справи №921/559/17-г/6.

Представник відповідача 2 в судове засідання 11.06.2018 не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Ухвала від 04.05.2018, якою учасники справи повідомлялись про час та місце проведення судового засідання призначеного на 11.06.2018 (у відповідності до вимог ст. 120 ГПК України), надіслана йому 05.05.2018 рекомендованим повідомленням зі штрихкодовими ідентифікатором 422, містить відмітку про вручення її адресату 08.05.2018.

До матеріалів справи двічі 14.12.2017 та 19.04.2018 (після заміни відповідача 2 на Головне територіальне управління юстиції у Тернопільській області) надходили відзиви від ОСОБА_4 примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Перший з них не містив підпису повноважного представника, а другий - без електронного цифрового підпису. У вказаних відзивах, заявник просив суд відмовити у задоволенні позову.

З цього приводу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно п.1.5.6 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28 (далі - Інструкція) - "надсилання офіційного листа електронною поштою здійснюється за умови реєстрації документа та запису вихідного реєстраційного номера і дати документа у файл, що відповідає конкретному документу. Електронний лист є офіційним, якщо містить вкладення з текстом офіційного документа у вигляді файлу, скріпленого електронним цифровим підписом."

Відповідно до п.1.5.17 Інструкції документи, які отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв'язку, не належать до офіційних. У разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису та факсограм необхідно надсилати також оригінал документа в паперовій формі. Проте такий від представника відповідача, станом на 28.09.2017, на адресу господарського суду не надійшов. А тому суд, не приймає вищезазначений відзив представника відповідача до уваги. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Вищого господарського суду України від 14.09.2017, винесеній по справі №904/7819/15.

Частиною 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Норма такого ж змісту відображена і у частині 2 статті 178 ГПК України.

Повноважний представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України в жодне засідання як під час підготовчого провадження у справі, так і під час розгляду справи по суті не зявився, у встановлені в ухвалах суду строки письмових пояснень щодо позову не подав.

Рекомендовані повідомлення, якими надсилались на адресу третьої особи ухвали суду за період з 30.11.2017 по 04.05.2018 у справі №921/559/17-г/6 повертались без їх вручення адресату, із відміткою пошти: "За адресою не значиться".

Згідно наявних матеріалів справи, зокрема Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого судом за запитом № НОМЕР_1 станом на 28.03.2018, Державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України свого місцезнаходження не змінювало.

Відповідно до ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15.05.2003 № 755-IV якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Не перебування третьої особи за місцем її державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, неможливість направлення в засідання свого повноважного представника і ненадання письмових пояснень, не є перешкодою розгляду справи судом відповідно за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 03.03.2018, винесеній по справі №911/1163/17.

На підставі клопотання представника відповідача 1 судові засідання від 08.02.2018 та 29.03.2018 проводились в режимі відеоконференції. Забезпечення проведення останньої ухвалами суду від 31.01.2018 та 14.03.2018 доручалось Апеляційному суду міста Києва (вул. Солом'янська, 2А, м. Київ, 03110 ).

Запис розгляду судової справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Документообіг господарського суду.

Для робочого оригіналу фіксування відеоконференції надано диск DVD-R, серійний номер MFP 746 UB 16110328.

Запис інших судових засідань по розгляду даної справи проводився в порядку ст.ст. 8, 222 ГПК України за допомогою технічних засобів, а саме: програми фіксування судового процесу (судового засідання) "Акорд". Експертний висновок № 765 від 20.10.2017 до 20.10.2020.

Для робочого оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер N 20 UG 21 D 8041947 E 2.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд встановив наступне:

З наявної в матеріалах справи копії Свідоцтва про право власності від 21.03.2003 (виданого на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради №1101 від 27.11.2002) вбачається, що Товариству з обмеженою відповідальністю "Стар Софт" на праві колективної власності належало приміщення офісу №6 загальною площею 137,50 кв.м., розташоване за адресою вул. Валова, 5, м. Тернопіль.

В подальшому, 25.03.2005 між ВАТ АБ "Укргазбанк" (надалі - Іпотекодержатель) та ТОВ "Стар Софт" (надалі - Іпотекодавець) укладено договір іпотеки приміщення №6 загальною площею 137,5 кв.м. по вул. Валова, 5, м. Тернопіль, вартістю 745746 грн. вказаний Договір посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстровано в реєстрі за №770.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 12.09.2012 у справі № 1/42/5022-549/2012 у справі за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк", в особі Відділення "Тернопільське обласне управління" АБ "Укргазбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар- Софт" про стягнення 107550,39 доларів США (що становить за офіційним курсом НБУ 856638,86 грн.) та 42273,13 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, позовні вимоги позивача задоволено частково та присуджено до виконання в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар-Софт" перед ОСОБА_1 акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк", в особі Відділення "Тернопільське обласне управління" АБ "Укргазбанк", яка складається із:

- сума боргу за кредитом - 106923 дол. США 77 центів, що становить 851647, 83 грн.;

- пеня - 42273, 13 грн.;

- судові витрати - 17873, 49 грн. шляхом звернення стягнення на предмети іпотеки - нерухоме майно:

а) однокімнатна квартира загальною площею 42,9 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, передане в іпотеку АБ "Укргазбанку" на підставі договору іпотеки від 16.10.2006 за реєстровим № 3973, посвідченого Приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_7;

б) приміщення офісу № 6, загальною площею 137,5 кв. м., що знаходиться: м. Тернопіль, вул. Валова, буд. 5, передане в іпотеку АБ "Укргазбанку" на підставі договору іпотеки від 25.03.2005 за реєстровим № 770, посвідченого Приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_7

Вимоги інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки, -відсутні.

Спосіб реалізації предметів іпотеки - шляхом реалізації нерухомого майна на прилюдних торгах. Початкова ціна предмета іпотеки (а) - 173533 грн. рівно, предмета іпотеки (б) - 745746 гривень рівно, про що 12.12.2012 господарським судом видано відповідний наказ.

Інвентаризаційна справа, виготовлена Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації власнику - ТОВ "Стар Софт" щодо обєкта по вул. Валовій, 5/6 містить відмітку від 07.12.2004 про збільшення загальної площі обєкта на 33,5 кв.м. внаслідок самовільно будівництва чи перепланування приміщення, за рахунок підвалу - літери по плану "А". А копія Журналу підрахунку площі (станом на 07.12.2004) житлового будинку з нежитловими (вбудованими) приміщеннями №5/6 літер "А" по вул. Валовій у м. Тернополі говорить про загальну площу 171 кв.м. приміщення офісу під №6.

Архітерктурно-будівельною науково-проектно-виробничою корпорацією по комплексній організації та регенерації середовища "Терно-Корс" у 2005 році виготовлено Технічний висновок про стан основних будівельних елементів і конструкцій приміщень офісу №6 ТОВ "Стар Софт" по вул. Валовій, 5 в м. Тернополі. Зміст п. 1.1 вказаного висновку говорить про те, що він виконаний з метою узаконення в належному порядку зміни загальної площі приміщень офісу №6 ТОВ "Стар Софт" з 137,5 кв.м., відповідно до рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1101 від 27.11.2002, на 171 кв.м. (загальна площа збільшилась на 33,5 кв.м.), яка відбулась внаслідок долучення приміщень, що закріплені за квартирою №7 (розміщеною у даному будинку), яка знаходиться у власності ТОВ "Стар Софт".

На підставі укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стар Софт" (замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтер Інвест Консалтінг" (виконавцем) договору №050314-02 від 14.03.2005, останнім по ОСОБА_5 прийому-передачі від 21.03.2005 надано Висновок про вартість обєкта оцінки офісу №6 загальною площею 171 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Валова, 5, м. Тернопіль. Відповідно до його змісту вірогідна ринкова вартість обєкта оцінки станом на 17.03.2005 становить без ПДВ 745746 грн., а з ПДВ 894895 грн.

В матеріалах справи міститься ОСОБА_5 від 12.02.2013 опису й арешту майна за адресою вул. Валова, 5, м. Тернопіль, складений головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_8, при примусовому виконанні наказу №1/42/5022-549/2012, виданого Господарським судом Тернопільської області 12.12.2012. ОСОБА_5 складений без участі представника боржника (ТОВ "Стар Софт"), в присутності представників стягувача (АБ "Укргазбанк"), директора ТФ ПП "СП Юстиція" та понятих. Згідно даного ОСОБА_5 державним виконавцем було здійснено опис майна приміщення офісу №6, загальною площею 137,5 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Валова, 5, м. Тернопіль, реєстраційний номер майна 35857196.

ТОВ "Стар Софт" у листі №14 від 21.02.2013, адресованому начальнику відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_9, зверталось до останнього з проханням видачі акту опису та арешту майна позивача від 12.02.2013. Разом з цим - повідомляло орган ДВС, що приміщення, яке належить ТОВ "Стар Софт" за адресою вул. Валова, 5 офіс №6 має площу не 137,5 кв.м., а 171 кв.м., про що свідчить технічний паспорт, виготовлений БТІ у м. Тернополі від 07.12.2004.

В обґрунтування наведених доводів по справі №921/559/17-г/6, що стосуються збільшення площі офісного приміщення №6 по вул. Валовій, 5 у м. Тернополі, Товариство з обмеженою відповідальністю "Стар Софт" також посилається на те, що воно (як боржник) в межах справи №1/42/5022-549/2012, зверталось із скаргою №24 від 30.03.2013 на дії ОСОБА_4 примусового виконання рішень Управління ДВС Головного управління юстиції у Тернопільській області. Вимоги скарги полягали у визнанні неправомірними дій ОСОБА_4 примусового виконання рішень Управління ДВС Головного управління юстиції у Тернопільській області щодо зазначення в ОСОБА_9 опису й арешту майна від 12.02.2013 недійсної площі приміщення офісу № 6 (м. Тернопіль, вул. Валова, 5) 137,5 кв.м. та зобовязанні внести зміни до ОСОБА_9 опису й арешту майна від 12.02.2013 і вказати дійсну площу приміщення 171 кв. м.

ОСОБА_5 скарга на дії ДВС залишена без розгляду ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 24.04.2013 у справі №1/42/5022-549/2012, у звязку з тим, що скаржник звернувся до суду із скаргою з пропуском строку на її подачу та без заяви про його відновлення.

Ухвала Господарського суду Тернопільської області від 24.04.2013 у справі №1/42/5022-549/2012 залишена без змін постановами Львівського апеляційного господарського суду від 03.06.2013 та Вищого господарського суду України від 23.10.2013 у справі №1/42/5022-549/2012.

Листом №19 від 18.11.2013, ТОВ "Стар Софт" звернулось до органу ДВС із заявою про призначення експертизи для визначення вартості нерухомого майна приміщення офісу №6 по вул. Валовій, 5, м. Тернопіль. А з приводу цього ним зазначено: 12.12.2013 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_8 предмет іпотеки (б) уцінено на суму 738288,54 грн., про що складено відповідний ОСОБА_5 без згоди ТОВ "Стар Софт"; ТОВ "Стар Софт" заперечено проти визначення початкової ціни (оцінки) нерухомого майна: приміщення офісу №6 по вул. Валовій, 5, що була проведена державним виконавцем згідно ОСОБА_5 від 12.11.2013, з тих підстав, що ціна вказаного майна занижена та неправильно вказана площа приміщення офісу №6 по вул. Валовій, 5, м. Тернопіль, що підтверджується технічним паспортом від 07.12.2004 та висновком експерта про вартість предмета оцінки, який було зроблено для укладення договору іпотеки.

У листопаді 2013 року мало місце звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Софт" до суду з іншою скаргою б/н, б/д на дії ОСОБА_4 примусового виконання рішень Управління ДВС Головного управління юстиції у Тернопільській області з наступними вимогами про:

- зупинення проведення торгів ПП "Спеціалізоване підприємство "Юстиція" з реалізації майна за договором № 21/057/13 від 09.04.2013р. лот № 2 приміщення офісу № 6, загальною площею 137,5 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Валова, 5м. Тернопіль;

- визнання неправомірними дій ОСОБА_4 примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Тернопільській області щодо складання акту від 12.11.2013;

- зобовязання ОСОБА_4 примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в Тернопільській області призначити експертизу для повторної оцінки приміщення офісу № 6, що знаходиться за адресою: вул. Валова, 5, м. Тернопіль.

В якості підстав для звернення до суду з цією скаргою заявником вказано на те, що 12.11.2013 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_8 предмет іпотеки (б) уцінено на суму 738288,54 грн., про що складено відповідний ОСОБА_5, без згоди Скаржника. Водночас при проведенні оскаржуваних дій державним виконавцем було вказано площу офісу № 6 (м. Тернопіль, вул. Валова, 5) - 137,5 кв.м., що не відповідає дійсності, а тому, не є відмінною ознакою описаного об'єкта нерухомості. Площа приміщення складає 171 кв.м., що підтверджується технічним паспортом від 07.12.2004 року. Таким чином, вважає, що оцінювання об'єкта нерухомості проведено неправильно, у зв'язку з чим на адресу ДВС направлено лист № 19 від 18.11.2013 про заперечення проведеного оцінювання майна, що відображено у акті ДВС від 12.11.2013 Скаржник вважає, що проведення ДВС уцінки майна є самостійним визначенням державним виконавцем вартості цього майна в межах можливого зниження, яке передбачене законодавством. Однак, самостійно визначати вартість майна при його уцінці державний виконавець повинен на підставі та у порядку передбаченому ст.58 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до якої державний виконавець отримавши заперечення боржника щодо реалізації предмета іпотеки за ціною, що була визначена самостійно державним виконавцем в акті уцінки від 12.11.2013, зобов'язаний був залучити суб'єкта оціночної діяльності для проведення повторної оцінки майна. Натомість, спірне майно було передане на реалізацію ПП "Спеціалізоване підприємство Юстиція" за ціною, визначеною у акті ДВС від 12.11.2013 та запереченою Боржником, що призвело до порушення його прав.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 16.12.2013 №1/42/5022-549/2012, серед іншого, відхилено вищевказану скаргу ТОВ "Стар Софт" на дії ОСОБА_4 примусового виконання рішень Управління ДВС Головного управління юстиції у Тернопільській області. А підставою для такої відмови, зокрема зроблений судом висновок про відсутність підстав для визнання неправомірними дій ОСОБА_4 примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Тернопільській області щодо складання акту від 12.11.2013.

Ухвала Господарського суду Тернопільської області від 16.12.2013 у справі №1/42/5022-549/2012 набрала законної сили, в апеляційному порядку не оскаржувалась.

Згідно повідомлення Тернопільської філії державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України (м. Тернопіль, вул. Білецька, 1) №03-08/734 від 01 жовтня 2014 року та протоколу №4520 проведення електронних торгів від 01 жовтня 2014 року торги з реалізації нежилого приміщення, приміщення офісу №6, загальною площею 137,5 кв.м., що знаходиться: м. Тернопіль, вул. Валова, буд. 5 не відбулися.

10.10.2014 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління держаної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області - ОСОБА_8, при примусовому виконанні наказу №1/42/5022-549/2012 виданого Господарським судом Тернопільської області 12 грудня 2012 року, було складено ОСОБА_5 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, що було реалізовано згідно Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів (затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16 квітня 2014 року №656/5), а саме - нежиле приміщення, приміщення офісу №6, загальною площею 137,5 кв.м., що знаходиться: м. Тернопіль, вул. Валова, буд. 5, реєстраційний номер майна 35857196, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Стар Софт" (м. Тернопіль, вул. Шашкевича, 3/71, ) на підставі свідоцтва про право власності, виданого 21 березня 2003 року виконавчим комітетом міської ради на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради №1101 від 27 листопада 2002 року та згідно реєстрового напису на документі про право колективної власності зареєстрованого в Тернопільському бюро технічної інвентаризації та записані 21 березня 2003 року в реєстрову книгу за №1531, яке реалізовувалось організатором - державним підприємством (державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України), яке належить до сфери управління Міністерства юстиції України та уповноважене відповідно до законодавства на забезпечення здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення Системи, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у Системі, здійснення організації та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16 квітня 2014 року №656/5, початкова ціна продажу становила - 745 746 грн.

З його змісту вбачається, що листом №50408/513/2014 від 10 жовтня 2014 року Тернопільська обласна дирекція ОСОБА_1 акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" виявила бажання залишити нереалізоване майно в рахунок часткового погашення боргу.

Предмет іпотеки придбано ОСОБА_1 акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" ( м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1, ) за 745 746 грн. Кошти за придбане нерухоме майно ОСОБА_1 акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" не вносились у відповідності до ст.45 Закону України "Про іпотеку".

07 листопада 2014 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_6 ПАТ АБ "Укргазбанк" було видано свідоцтво про право власності на майно, зареєстрованого в реєстрі №4690, а саме: нежитлове приміщення, приміщення офісу №6 загальною площею 137,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вулиця Валова, буд. 5, реєстраційний номер майна: 35857196, вартістю 745746 гривень.

Про реєстрацію за ОСОБА_1 акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" права приватної власності на обєкт нерухомого майна нежитлове приміщення офісу №6 по вул. Валова, 5, м. Тернопіль, площею 137,5 кв.м. свідчить і наявна у справі копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.11.2014 , індексний №29157521.

У січні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Стар Софт" звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк" про визнання недійсним правочину, вчиненого ПАТ "Укргазбанк" з придбання нежитлового приміщення - приміщення офісу №6 загальною площею 137,5 кв.м, розташованого за адресою: м. Тернопіль, вул. Валова, 5, на підставу акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 10.10.2014, затвердженого 10.10.2014 начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області (справа №921/79/17-г/6).

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 27.04.2017, залишеним без змін постановами Львівського апеляційного господарського суду від 18.10.2017 та Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №921/79/17-г/4 в задоволенні вимог ТОВ "Стар Софт" відмовлено за їх безпідставністю.

Тернопільська обласна дирекція АБ "Укргазбанк", у своєму листі від 01.12.2014 №50408/707/2014, адресованому директору Карма-Кава, повідомляла останнього про оформлення за банком права власності на вказане майно, оприбуткування його на баланс банку та можливість вирішення питання щодо укладення договору оренди частини офісного приміщення №6 по вул. Валовій, 5 у м. Тернополі.

За поясненнями представника позивача (викладеними у клопотанні б/н від 09.01.2018), станом на час розгляду справи №921/559/17-г/6 приміщення офісу №6 по вул. Валова, 5 в м. Тернопіль, перебуває у користуванні ТОВ "Бріар", на підставі договору оренди №3 від 12.06.2013.

Листом від 19.12.2017 ТОВ "Бріар", у відповідь на письмове звернення ТОВ "Стар Софт" від 18.12.2017, надало останньому копію технічного паспорта на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок по вул. Валова, 5/6 у м. Тернополі, виготовлений станом на 09.02.2017.

Технічний паспорт від 09.02.2017 на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок по вул. Валова, 5/6 у м. Тернополі, виготовлений Приватним підприємством "ВолКаС", на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Бріар" (вул. Руська, 21, м. Тернопіль). За даними Технічного паспорту від 09.02.2017 загальна площа приміщення по офісу №6 складає 171 кв.м.

ТОВ "Стар Софт" до позовних матеріалів долучено довідку б/н від 28.04.2017 агенції нерухомості "Яворина" (на запит позивача від 24.04.2017) про те, що один квадратний метр комерційного приміщення по вул. Валовій в м. Тернополі, в жовтні 2014 року, становив 750-780 доларів США.

З долученої представником відповідача 1 до матеріалів справи Інформації від 12.10.2017 №100167358 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна 15.05.2006, за реєстраційним номером 3208451 зареєстровано обтяження іпотеку за ВАТ АБ "Укргазбанк", на належну на праві власності ТОВ "Стар Софт" квартиру АДРЕСА_2.

За твердженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Софт", винесення державним виконавцем Акту від 10.10.2014 порушує його права, що стало підставою для його звернення з позовом до суду до відповідачів ОСОБА_1 акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" та Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області з вимогою про визнання незаконним та скасування даного акта органу влади на підставі ст. 393 ЦК України.

З'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи учасників процесу, оцінивши докази, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до змісту п. 3 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.13, ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Принципи змагальності сторін та диспозитивності відображені і в ст. 14, ч.4 ст. 74 цього Кодексу, за змістом яких суд не може самостійно збирати докази, крім окремих визначених випадків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.1 ст.76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 ГПК України).

У відповідності до змісту ст.ст. 46,162 ГПК України право визначати підстави і предмет позову належить виключно позивачу.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (п.3.21 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18) .

Однак, поданими позивачем доказами не доведено обґрунтованості заявленої ним вимоги з визначених ним же підстав.

Відповідно до ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування (ч.4 ст.11 ЦК України).

Передача державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна в рахунок погашення боргу, постанова, прийнята державним виконавцем у результаті цієї процедури, та складений державним виконавцем акт про передачу майна стягувачу не можуть визнаватися недійсними на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за статтями 203, 215 ЦК України. В даному випадку спосіб захисту порушеного цивільного права особи, внаслідок винесення державним виконавцем акту про передачу нереалізованого майна, підлягає захисту в судовому порядку, шляхом звернення до суду з позовом про визнання незаконним та скасування акту на підставі статті 393 ЦК України (Правова позиція судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, викладена у постанові від 16.11.2016 у справі №6-1655 цс16).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стар Софт" у своєму позові просить суд визнати незаконним та скасувати складений 10.10.2014 ОСОБА_5 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки саме за наслідками електронних торгів, які не відбулися.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Із змісту ст. 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Правовою підставою позову у справі №921/559/17-г/6 позивачем визначено саме ст. 393 ЦК України.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

ОСОБА_10 державного виконавця від 10.10.2014 торкався передачі нереалізованого майна (обєкту нерухомого майна нежитлового приміщення офісу №6 по вул. Валова, 5, м. Тернопіль, площею 137,5 кв.м.) стягувачу - ПАТ АБ "Укргазбанк".

У позовній заяві Товариством з обмеженою відповідальністю "Стар Софт" не наводяться доводи з приводу того, що спірний ОСОБА_10 від 10.10.2014 не відповідає Закону, внаслідок порушення процедури його винесення.

Натомість, позивачем з посиланням на ст. 376 ЦК України зазначено, що підставою визнання ОСОБА_10 державного виконавця від 10.10.2014 незаконним та його скасування є порушення його права власності на існуюче майно, зокрема будівельні матеріали, які були придбані та використані позивачем для проведення реконструкції приміщення офісу №6 загальною площею 171 кв.м., що знаходиться по вул. Валовій, 5 у м. Тернополі, а також на майнові права щодо обєкту нерухомості, реконструйованого позивачем, право власності на який, ймовірно, може бути отримано позивачем після узаконення самочинного будівництва.

Як вже зазначалось, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.11.2014, індексний №29157521 Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" з 07.11.2014 зареєстроване власником обєкту нерухомого майна нежитлового приміщення офісу №6 по вул. Валова, 5, м. Тернопіль, площею 137,5 кв.м.

Норма ст. 393 ЦК України передбачає право саме власника майна, права якого порушені на звернення з позовом до суду про визнання недійсним та скасування акту.

Станом на момент звернення з позовом до суду у справі № 921559/17-г/6 власником майна, вказаного у ОСОБА_10 від 10.10.2014, є відповідач 1 - ПАТ АБ "Укргазбанк", а не позивач ТОВ "Стар Софт".

Згідно ч.3 ст.5 Закону України "Про іпотеку" іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

Таким чином, заявлена позивачем збільшена площа підвалу у результаті самочинного будівництва здійсненого у 2004 році на 33,5 кв.м. не є новоствореним об'єктом майна, а частиною об'єкта нерухомого майна і на неї поширюється іпотека. Тому помилковим є посилання позивача на ст. 376 ЦК України.

Оскільки позивач не є власником майна, вказаного у спірному ОСОБА_10 державного виконавця від 10.10.2014, ним не доведено існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а також того, яким чином спірний ОСОБА_10 впливає на його законні права, у чому полягає його законний інтерес і яким саме чином визнання незаконним та скасування ОСОБА_10 від 10.10.2014 призведе до захисту його прав та інтересів, позовні вимоги про визнання незаконним та скасування ОСОБА_10 державного виконавця від 10.10.2014 на підставі ст. 393 ЦК України не підлягають задоволенню.

До такої ж оцінки обставин справи і правового висновку прийшли суди у справі №921/79/17-г/4 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Софт" до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання недійсним правочину, вчиненого ПАТ АБ "Укргазбанк", з прибдання нежитлового приміщення - офісу № 6, загальною площею 137,5 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Тернопіль, вул. Валова, 5, на підставі ОСОБА_10 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 10.10.2014 (останній оскаржується у справі, що розглядається).

Із змісту судових рішень у справі №921/79/17-г/4 вбачається, що свою позовну заяву ТОВ "Стар Софт" також обґрунтовує тим, що предметом іпотеки за договором іпотеки від 25.03.2005 було належне ТОВ "Стар Софт" приміщення загальною площею 137,5 кв.м., яке в результаті самочинного будівництва (перепланування) у 2004 році за рахунок збільшення площі підвалу збільшилося на 33,5 кв.м. та становить 171 кв.м., внаслідок чого в порушення вимог закону оспорюваний правочин вчинено стосовно майна, яке не може бути відчужено та на яке не може бути звернено стягнення, відтак, цей правочин порушує права позивача на можливість узаконення самочинного будівництва та виникнення у нього права власності на майно площею 171 кв.м. в порядку статті 331 ЦК і права на кошти, які будуть отримані від реалізації приміщення більшою площею (171 кв.м.).

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 27.04.2017, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.10.2017, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого суду та постанова апеляційного суду мотивовані положеннями статей 203, 215, 328, 598, 599 ЦК, статей 5, 17, 38, 48, 49 Закону України "Про іпотеку" та статей 32, 33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній до 15.12.2017 (далі - ГПК (в редакції, чинній до 15.12.2017)), з урахуванням яких суди дійшли висновку про недоведеність обставин, з наявністю яких закон пов'язує визнання правочинів недійсними, та недоведеність порушення прав позивача як іпотекодавця, оскільки зважаючи на те, що прилюдні торги з реалізації предмета іпотеки 01.10.2014 не відбулися, Банк у передбачений законом спосіб залишив нереалізоване майно за собою, про що 10.10.2014 складено акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, а саме нежитлового приміщення офісу №6 загальною площею 137,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Валова, та 07.11.2014 було видано ПАТ "Укргазбанк" свідоцтво про право власності на це майно, а заявлена позивачем збільшена площа нежитлового приміщення на 33,5 кв.м. у результаті самочинного будівництва, здійсненого у 2004 році, не є новоствореним об'єктом нерухомого майна, який може бути виділений в натурі, а є лише частиною об'єкта нерухомого майна, на яку (частину) поширюється іпотека.

В подальшому, постановою Верховного Суду від 27.03.2018 залишено без змін рішення Господарського суду Тернопільської області від 27.04.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.10.2017 у справі №921/79/17-г/4. При цьому, суд касаційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог ТОВ "Стар Софт" щодо порушення його прав при вчиненні оспорюваного правочину.

З вищенаведеного вбачається, що ТОВ "Стар Софт" у позові по справі №921/79/17-г/4 посилається на існування тих самих обставин, що і у справі №921/559/17-г/6. А судовими рішеннями, ухваленими у справі №921/79/17-г/4, також визнано недоведеними їх існування, а відтак і порушення ними прав ТОВ "Стар Софт".

Зокрема Верховний Суд зазначив, що згідно з ч.3 ст. 5 Закону "Про іпотеку" частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

Заявлена ТОВ "Стар Софт" збільшена площа нежитлового приміщення на 33,5 кв.м. у результаті самочинного будівництва, здійсненого у 2004 році не є новоствореним майном, який може бути виділено в натурі, а є лише частиною об'єкта нерухомого майна, на яку (частину) поширюється іпотека.

Помилковим є посилання ТОВ "Стар Софт" на частину 1 статті 376 ЦК в обґрунтування своїх доводів про те, що у результаті самочинного будівництва майно втратило тотожність з тим, на яке у власника наявне право власності, та до моменту державної реєстрації права власності на самочинно реконструйований об'єкт нерухомого майна загальною площею 171 кв.м., вказане майно не є об'єктом цивільних прав та не може відчужуватися, на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі шляхом продажу його з прилюдних торгів, оскільки, з урахуванням положень частини 3 статті 5 Закону Закону "Про іпотеку", яка є нормою спеціального закону в порівнянні зі статтею 376 ЦК та підлягає пріоритетному застосуванню до спірних правовідносин в силу пункту 2 Прикінцевих положень цього Закону.

Згідно з ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відтак, місцевим господарським судом приймається до уваги висновок Верховного Суду, викладений у його постанові від 27.03.2018 у справі №921/79/17-г/4 з приводу застосування норм ч.3 ст.5 Закону України "Про іпотеку" та ст. 376 ЦК України, у виникших між тими ж сторонами правовідносинах. При цьому, за висновком Верховного Суду, позивач також не довів і яким чином порушені його права як іпотекодавця внаслідок дій ДВС за результатами виконавчого провадження у справі №1/42/5022-549/2012.

Критично оцінені Верховним Судом і доводи ТОВ "Стар Софт" (його припущення) про легітимні сподівання на набуття у власність самочинно реконструйованого майна площею 33,5 кв.м. та на право позивача на кошти, що могли залишитись після погашення заборгованості перед банком у випадку оцінки цієї частини приміщення. Оскільки позивачем протягом тривалого часу (10 років) не вживались заходи до його узаконення.

Відповідачем №1 подавались до справи заяви про застосування строків позовної давності щодо заявленої позивачем вимоги про визнання незаконним та скасування ОСОБА_10 державного виконавця від 10.10.2014. Дані заяви мотивовані тим, що 12.09.2012 позивачу стало відомо про ухвалення судом рішення у справі №1/42/5022-549/2012 про звернення стягнення на предмет іпотеки, площа якого, начеб то не відповідає технічній документації. А тому, починаючи з 12.09.2012 у ТОВ "Стар Софт" була наявна можливість оскаржити зазначене рішення у звязку з невідповідністю фактичним обставинам справи.

У письмових поясненнях б/н від 03.11.2017 позивачем наведено свої заперечення щодо заяви про застосування строку позовної давності. З цього приводу ним зазначено, що позов у даній справі про визнання недійсним ОСОБА_10 державного виконавця від 10.10.2014 предявлено до суду 02.10.2017, тобто в межах встановленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності.

У ЦК України позовна давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ч.1 ст.253 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Згідно з ч.ч.3,4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таку заяву письмово подано відповідачем 1 до прийняття рішення по даній справі.

Предметом позову у справі №921/559/17-г/6 є визнання незаконним та скасування саме ОСОБА_10 державного виконавця від 10.10.2014.

Із змісту заявлених позовних вимог та наведених позивачем доводів на його обґрунтування вбачається, що саме прийнятий 10.10.2014 ОСОБА_10 державного виконавця порушує права ТОВ "Стар Софт".

З врахуванням приписів ЦК України, трирічний строк позовної давності на оскарження вищевказаного ОСОБА_10 державного виконавця обчислювався з 11.10.2014 по 11.10.2017.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стар Софт" з позовною заявою №14 від 29.09.2017 звернувся до Господарського суду Тернопільської області 02.10.2017 (згідно штампу реєстрації вхідної кореспонденції суду за №597), а відтак в межах встановленого Законом трирічного строку на його оскарження.

У звязку з цим, суд відхиляє заяви ОСОБА_1 акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" про застосування строків позовної давності до заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю "Стар Софт" позовних вимог.

Слід також зазначити, що обов'язок судів обґрунтовувати свої рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, остаточне від 10.05.2011).

У зв'язку з відмовою в задоволенні позову, згідно ст.ст. 123,129 ГПК України, судовий збір позивачу не відшкодовується.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 13, 20, 73-86, 91, 123, 129, 233, 236-240 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, в порядку та строки встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21 червня 2018 року.

Суддя І.П. Шумський