ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.06.2018 Справа № 920/85/18
Господарський суд Сумської області у складі судді Спиридонової Н.О. при секретарі судового засідання Гребенюк С.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/85/18 в порядку загального позовного провадження

за позовом: фізичної особи-підприємця Василенко Євгена Васильовича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1),

до відповідача: Управління поліції охорони в Сумській області (вул. Псільська, буд. 36, м. Суми, 40022, ідентифікаційний код 40108871),

про стягнення 5586562,50 грн. на підставі договору № 14-0 від 22.05.2014 про надання послуг з централізованого спостереження, реагування та обслуговування систем тривожної і охоронної сигналізації, встановлених на об'єкті, підрозділом Державної служби охорони при МВС України,

представники сторін:

позивача - Василенко Є.В.,

відповідача - Сай О.М. за довіреністю № 527/43/38/1/01/2018 від 28.02.2018.

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні, розпочатому 23.05.2018 о 12 год. 00 хв. відповідно до приписів частини другої статті 216 та частини п?ятої статті 233 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошувались протокольні ухвали про оголошення перерви в судовому засіданні до 14 год. 30 хв. 12.06.2018, до 12 год. 00 хв. 30.05.2018, до 11 год. 00 хв. 13.06.2018 та до 10 год. 00 хв. 14.06.2018.

Позивач - фізична особа-підприємець Василенко Євген Васильович звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 5586562,50 грн. (700000,00 грн., 165625,00 доларів США, що станом на 07.02.2018 еквівалентно 4548062,50 грн. та 10000,00 Євро, що станом на 07.02.2018 еквівалентно 338500,00 грн.) на відшкодування матеріальної шкоди (збитків), понесених позивачем у зв?язку з неналежним виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором № 14-0 від 22.05.2014 про надання послуг з централізованого спостереження, реагування та обслуговування систем тривожної і охоронної сигналізації, встановлених на об'єкті, підрозділом Державної служби охорони при МВС України, укладеного між сторонами, а також витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх обов'язків за договором № 14-0 від 22.05.2014 про надання послуг з централізованого спостереження, реагування та обслуговування систем тривожної і охоронної сигналізації, встановлених на об'єкті, підрозділом Державної служби охорони при МВС України (далі - договір) щодо своєчасного реагування групи затримання працівників поліції відповідача на спрацювання систем тривожної і охоронної сигналізації в магазині «Провіант», належного позивачеві на праві власності, у зв'язку з чим позивачем понесено збитки в сумі 5586562,50 грн. (700000,00 грн., 165625,00 доларів США, що станом на 07.02.2018 еквівалентно 4548062,50 грн. та 10000,00 Євро, що станом на 07.02.2018 еквівалентно 338500,00 грн.).

У відзиві на позов № 471/43/38/4/01/2018 від 23.02.2018 відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову у зв'язку з необґрунтованістю та безпідставністю пред'явлених позовних вимог. Відповідач вважає, що між ним та позивачем договір на здійснення охорони належного йому особистого майна ніколи не укладався. 22.05.2014 між сторонами укладено договір № 14-0 про надання послуг з централізованого спостереження, реагування та обслуговування систем тривожної і охоронної сигналізації, встановлених на об'єкті, підрозділом Державної служби охорони при МВС України, за умовами якого Відповідачем за допомогою пульту централізованого спостереження (надалі - ПЦС) здійснюється централізоване спостереження за станом засобів тривожної і охоронної сигналізації (далі - сигналізація), встановлених у належному позивачу приміщенні магазину «Провіант» по вул. Берегова, буд. 66-А у м. Ромни Сумської області (надалі - об'єкт), сервісне технічне обслуговування цих засобів сигналізації та реагування на спрацювання сигналізації шляхом виїзду наряду працівників відповідача до об'єкту у разі спрацювання на ньому засобів сигналізації для вияснення причин їх спрацювання та, за необхідності, вжиття заходів злочинному посяганню на майно позивача.

Відповідач звертає увагу суду на те, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір не відноситься до договорів охорони, які укладаються з метою забезпечення захисту клієнтів, персоналу, відвідувачів, цінностей та майна від протиправних посягань, оскільки за умови укладення між позивачем і відповідачем договору на охорону належного позивачу майна обов'язковою умовою його охорони сторонами було б передбачено умови прийому-передачі цього майна, здійснення його охорони, та матеріальна відповідальність відповідача за його збереження (охорону) а ціна договору за один місяць охорони майна за таким договором за умови здійснення охорони одним працівником цивільної охорони за 12 годин охорони (в нічний час) складала б 14562,00 грн. (працівником поліції 23870,00 грн.) за місяць (55,16 грн. і 90,42 грн. за 1 годину охорони об'єкта), а не 400 грн. за 1 місяць, як визначено договором № 14-0, які сплачує відповідачу позивач. Умовами укладеного між сторонами договору не передбачено передачу під охорону майна, яке знаходиться на об'єкті, обов'язку відповідача по забезпеченню охорони об'єкту та матеріальних цінностей, які знаходяться у ньому, та матеріальної відповідальності відповідача за збереження майна позивача.

Крім того, вказане приміщення магазину «Провіант» на умовах договору про здійснення охорони майна позивача охоронялось за допомогою фізичної охорони, а саме охоронником із числа працівників позивача ОСОБА_3, який здійснював прийом-передачу майна, що охоронялося, та який, на думку відповідача, повинен нести матеріальну відповідальність за збереження цього майна і саме йому позивач повинен пред'явити зазначені вище позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок неналежного виконання договірних зобов'язань.

Відповідач зазначає, що 08 квітня 2017 року о 03 годині 35 хвилин 39 секунд на пульт централізованого спостереження Управління поліції охорони в Сумській області, розташований за адресою: м. Суми, вул. Псільська, буд. 36, надійшов сигнал «Тривога» про спрацювання засобів охоронної сигналізації - сповіщувачі бухгалтерії (відкриття вхідних дверей та об'ємний сповіщувачі) у приміщенні магазину «Провіант» по вул. Берегова, буд. 66-А у м. Ромни Сумської області, про що чергова ПЦС Рудик Я.В. зазначену інформацію передала черговому наряду взводу реагування № 2 батальйону поліції охорони Управління поліції охорони в Сумській області у м. Ромни. Наряд взводу реагування № 2 у складі молодшого інспектора старшого сержанта поліції Циса Михайла Сергійовича та поліцейського-водія Хоменка Олександра Михайловича, виконуючи службові обов'язки на автомобілі ВАЗ-21111 д.н.з НОМЕР_2, о 03 годині 34 хвилини отримав повідомлення про відсутність зв'язку з магазином «Провіант» а о 03 годині 36 хвилин отримав повторне повідомлення про спрацювання сповіщувачів бухгалтерії вказаного магазину і миттєво почав слідувати до магазину «Провіант» з метою вияснення причин спрацювання технічних засобів сигналізації в цьому магазині, але в районі будинку № 14 по вул. Берегова, не доїжджаючи близько 800 метрів до магазину «Провіант», службовий автомобіль, наїхавши на саморобний металевий пристрій, який ймовірно заздалегідь залишили зловмисники, пробив праве переднє колесо та продовжив рух до магазину і, прибувши до приміщення магазину «Провіант» о 03 годині 38 хвилин, почав огляд приміщення магазину. В ході огляду приміщення магазину нарядом встановлено, що будь-яких пошкоджень фасадної частини магазину не було, але при огляді прилеглої до магазину території подолавши паркан та опинившись на подвір'ї з тильного боку магазину, Цис М.С. виявив москітну сітку, яка стояла поруч з вікном. Заглянувши у вікно, Цис М.С. побачив всередині приміщення магазину охоронника Позивача ОСОБА_3 зі зв'язаними попереду руками. Жодних тілесних пошкоджень охоронник не мав, перебував у досить спокійному стані, а слідів боротьби в приміщенні не спостерігалось. Охоронник пояснив, що декілька хвилин назад невідомі особи в кількості 4-х чоловік, які були одягнуті у форменний одяг камуфляжного кольору та мали маски на обличчях, через вікно проникли до приміщення охоронника, яке за допомогою засобів сигналізації не охороняється, зв'язали охоронника, вилучили жорсткий диск відеоархіватора, вибили дерев'яні двері до приміщення бухгалтерії та з металевого ящика, який відкрили шляхом зламу, викрали належні особисто позивачу Василенку Є.В. грошові кошти і іноземну валюту, зі слів якого з металевого ящика зникли грошові кошти в сумі 300000,00 грн. та 160000,00 доларів США, які належали особисто йому. Заходи по відпрацюванню нарядом поліції охорони прилеглої території по затриманню ймовірних злочинців по «гарячих слідах» позитивних результатів не дали.

Крім наведеного відповідач вважає, що проникнення до торгівельного залу магазину «Провіант» сторонніх осіб 08.04.2017 року взагалі не було, із товарно-матеріальних цінностей та грошових коштів, які знаходились в приміщенні магазину нічого не викрадено та будь-яких збитків внаслідок проникнення до магазину позивачу спричинено не було.

Відповідач зазначає, що ним в повному обсязі і належним чином виконано передбачені договором обов'язки, а саме:

- здійснював у дні і години, вказані в Дислокації-розрахунку, централізоване спостереження за станом систем тривожної і охоронної сигналізації, встановлених на об'єкті позивача;

- при спрацюванні сповіщувачів систем тривожної і охоронної сигналізації забезпечив прибуття групи затримання працівників відповідача на об'єкт протягом 4-х хвилин з моменту спрацювання сигналізації та вживав невідкладних заходів протидії злочинним посяганням на майно позивача;

- при виявленні слідів проникнення сторонніх осіб на об'єкт, де спрацювала сигналізація, наряд поліції охорони відповідача вживав заходів по їх затриманню, здійснював охорону об'єкту силами наряду поліції до прибуття на об'єкт слідчо-оперативної групи Національної поліції та довірених осіб позивача;

- нарядом поліції охорони відповідача негайно було повідомлено позивача і в чергову частину територіального підрозділу Національної поліції про факти виявлення слідів проникнення на об'єкт сторонніх осіб під час перебування його під спостереженням та забезпечено недоторканість місця події до прибуття слідчо-оперативної групи територіального органу Роменського МВ ГУМП в Сумській області;

- відповідачем здійснювалось сервісне технічне обслуговування систем тривожної і охоронної сигналізації, встановленої на об'єкті позивача.

Відповідач зазначає, що позивач визначився з сумою коштів і валюти, які ніби-то були викрадені з бухгалтерії магазину «Провіант», лише через 10 місяців після події.

Відповідач вважає, що позивачем до позовної заяви не надано жодних доказів неналежного надання відповідачем послуг за договором № 14-0, оскільки долучені до позовної заяви копії документів, якими позивач намагається довести, що в різні періоди в різних банківських установах на рахунках позивача і його дружини були грошові та валютні кошти, які він заявляє до стягнення за даним позовом в сумі, еквівалентній 5586652,50 грн., належним доказом спричинення збитків позивачу, на думку відповідача, не являються, оскільки, відсутні будь-які докази того, що вказані кошти і валюта були у наявності позивача саме на день події. Позивачем не надано жодних доказів наявності в металевому ящику приміщення бухгалтерії магазину «Провіант» на день події грошових коштів та валюти взагалі. Обставини викрадення грошових коштів і валюти (час, місце, спосіб вчинення, особи правопорушників) на сьогодні залишаються невідомими і підлягають встановленню слідчими органами Національної поліції.

Причиною скоєння викрадення належних позивачу грошових та валютних коштів, на думку відповідача, являється не виконання позивачем пункту 6.3.1 договору № 14-0 та викладених в акті обстеження стану технічної укріпленості об'єкта та КТС від 14.05.2015 року рекомендацій відповідача щодо технічної укріпленості приміщення магазину «Провіант» в частині не обладнання ним вікон металевими ґратами з внутрішньої сторони та ігнорування вимог щодо збереження коштів у спеціальних приміщеннях або сейфах ІІ-ІV класу опору до злому, розголошення позивачем стороннім особам інформації про зберігання в металевому ящику бухгалтерії приміщення «Провіант» належних йому великих сум грошових і валютних коштів, що, в свою чергу, безпосередньо послужило швидкоплинності проникнення сторонніх осіб до приміщення бухгалтерії, злому ними металевого ящика та викрадення належних позивачу грошових коштів і іноземної валюти (всього сторонні особи перебували в приміщенні бухгалтерії магазину 1 хвилину і 06 секунд).

У письмових запереченнях на відзив (вх. № 1748 від 01.03.2018), позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки вважає, що викладена у відзиві позиція відповідача не ґрунтується на доказах та суперечить наявним обставинам справи.

Позивач на спростування позиції відповідача, викладеної у відзиві на позов зазначає, що Інструкцію з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС від 22.10.2012 року № 940, час реагування сил поліції має бути адекватним ситуації та таким який дозволить попередити злочин чи припинити його. Як видно з матеріалів справи та кримінального провадження № 0000360, 08 квітня 2017 року приблизно о 03 год. 30 хв. невстановлені особи проникли в приміщення магазину «Провіант», здійснили напад на охоронця магазину, зламали металевий сейф та викрали грошові кошти у розмірі 700000,00 грн., 165625 дол. США та 10000 Євро, які належали позивачу. Матеріалами кримінального провадження підтверджується факт спрацювання системи тривожної і охоронної сигналізації відбулось о 03 год. 34 хв., а представники відповідача прибули на об'єкт не раніше 04 год. 00 хв., що підтверджується відповіддю старшого лейтенанта поліції, слідчим Оксютою В.М., поясненнями та допитом охоронця магазину ОСОБА_3, поясненнями та допитом таксиста ОСОБА_7 Крім того, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що охоронець магазину ОСОБА_3 здійснив виклик поліції та позивача лише о 04 год. 10 хв., що підтверджуєтеся довідкою ПАТ «Укртелеком».

Позивач вважає необґрунтованими твердження відповідача про прибуття наряду поліції, протягом 04 хв., оскільки реальний час прибуття наряду після спрацювання сигналізації складає більше 25 хв. Таким чином, відповідачем не вжив належних дій передбачених договором, Інструкцію з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС від 22.10.2012 № 940 та Законом України «Про національну поліцію».

Позивач зазначає, що починаючи з 2011 року накопичував грошові кошти з метою відкриття нового продовольчого магазину в м. Києві, що підтверджується договором бронювання нежитлового приміщення, договором позики, комерційною пропозицію на придбання обладнання для магазину, а також геомаркетинговим дослідженням. Станом на 08 квітня 2017 року позивач мав у власності грошові кошти у розмірі 700000,00 грн., 165625,00 дол. США та 10000,00 Євро, що підтверджується висновком експерта, та після закриття відділення банку (Роменське відділення ПАТ КБ «Правекс-Банк»), зберігав грошові кошти у сейфі, який розташований в приміщенні магазину «Провіант».

Таким чином, позивач належними доказами по справі підтвердив суму завданого йому збитку, внаслідок протиправних дій відповідача.

Позивач зазначає, що у висновку службового розслідування від 19 квітня 2017 року та спецповідомлення від 10 квітня 2017 року відповідач не заперечує проти викраденої в позивача суми, проте стверджує, що нарядом поліції охорони були вжиті всі заходи передбачені договором та Інструкцією з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС від 22.10.2012 № 940. Крім того з висновку не зрозуміло, як проводився контрольні заміри часу прибуття наряду, не надані засоби фіксування часу приїзду наряду, та яким чином було встановлено час перебування злочинців у приміщенні.

Відповідачем до Відзиву на позовну заяву був наданий лист про надання інформації по кримінальному провадженню від 10 липня 2017 року. Позивач вважає даний лист створеним лише з метою уникнення відповідальності відповідачем. В даному листі викладені обвинувачення позивача у тому, що нібито він сам організував пограбування свого магазину, з метою виправдання перед кредиторами чи приховування сумнівних фінансових операцій. По суті даний лист є звинуваченням відповідача позивача у завідомо неправдивому повідомлені про злочин, проте жодних заяв до правоохоронних органів відповідач не подавав. Таке твердження відповідача позивач вважає необґрунтованим, оскільки висновки в даному листі протирічать службовому розслідуванню проведеному самим відповідачем, а копія даного листа відсутня в матеріалах кримінального провадження № 0000360.

21.03.2018 від позивача до суду надійшло клопотання (вх. № 2262 від 21.03.2018) про долучення до матеріалів справи копій рапорту про виявлення кримінального правопорушення від 08.04.2017 року та протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 08.04.2017.

29.03.2018 до суду від відповідача надійшли письмові заперечення № 762/43/38/4/01/-2018 від 28.03.2018 на відповідь на відзив позивача, в яких відповідача зазначає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають у зв?язку з відсутністю укладеного між сторонами договору на здійснення охорони майна позивача. В протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.04.2017 позивач зазначив, що невідомими особами викрадено 160000,00 доларів США і більше викрадених грошових коштів та валюти не зазначено. На даний час позивач не надав жодного документу. Який міг би підтвердити як суму завданих йому збитків так і підтвердити їх наявність у позивача взагалі і їх зберігання саме в металевому ящику бухгалтерії магазину «Провіант».

Таким чином, на думку відповідача, проникнення до торгівельної зали магазину «Провіант», що належить позивачеві, сторонніх осіб 08.04.2017 взагалі не було, із товарно-матеріальних цінностей та грошових коштів, які знаходились в приміщенні магазину нічого не викрадено та будь-яких збитків внаслідок проникнення до магазину «Провіант» позивачу спричинено не було.

Також відповідач зазначає, що умовами договору, укладеного між сторонами, не передбачено матеріальної відповідальності відповідача за збереження майна позивача. А відповідач в свою чергу належними чином виконав передбачені розділом 6 договору № 14-0 від 22.05.2014 обов'язки, у зв?язку з чим законні підстави для притягнення відповідача до матеріальної відповідальності відсутні, а свідчення охоронника магазину позивача відповідач вважає необґрунтованими, оскільки він є зацікавленою особою з боку позивача та усвідомлює, що саме він приймав приміщення і мано позивача під охорону і саме він повинен нести матеріальну відповідальність.

Також 29.03.2018 відповідачем подано клопотання № 761/43/38/4/01/-2018 від 28.03.2018, в якому відповідач зазначає, що ним на підтвердження своєї позиції, зазначеній в відзиві на позовну заяву, щодо відсутності у позивача станом на момент скоєння злочину 08.04.2017 року коштів та іноземної валюти, сума яких заявлена позивачем у даній справі, а також відсутності цих коштів та іноземної валюти в металевому ящику приміщення бухгалтерії магазину «Провіант» на момент скоєння їх викрадення, 26.02.1018 року на адресу Слідчого управління Національної поліції в Сумській області було направлено письмовий запит щодо надання інформації із зазначених питань, але слідчим слідчого управління ОСОБА_8 в наданні такої інформації відмовлено у зв'язку з тим, що дана інформація не підлягає розголошенню третій стороні, якою являється відповідач. У зв'язку з наведеним відповідач просив суд витребувати у Слідчого управління Національної поліції в Сумській області інформацію з наступних питань:

- яку суму грошових і валютних коштів, нібито викрадених шляхом розбійного нападу із металевого ящика приміщення бухгалтерії магазину «Провіант» заявив за вказаним кримінальним провадженням потерпілий фізична особа-підприємець Василенко Є.В.?

- чи підтвердив в ході досудового слідства потерпілий Василенко Є.В. суму заявлених ним нібито викрадених невідомими особами грошових і валютних коштів належними доказами і якщо так то на яку суму?

- чи встановлено в ході досудового слідства фактичну суму грошових коштів і валюти, що знаходились на момент їх викрадення в металевому ящику приміщення бухгалтерії магазину «Провіант» і якщо так, то яка сума коштів в гривнях і іноземній валюті знаходились в цьому металевому ящику?

- чи встановлено в ході досудового слідства та чи підтверджено належними доказами суму коштів в гривнях та іноземній валюті, які знаходились в металевому ящику бухгалтерії магазину «Провіант» на момент їх викрадення невстановленими особами?

Ухвалою господарського суду Сумської області від 03.04.2018 у справі № 920/85/18 судом витребувано від Слідчого управління Національної поліції в Сумській області інформацію з наведених відповідачем у вищезазначеному клопотанні питань.

На виконання вимог ухвали суду, слідчим Слідчого управління Національної поліції в Сумській області направлено на адресу суду лист, в якому зазначено, що під час досудового розслідування потерпілим у кримінальному провадженні Василенком Є.В. було заявлено викрадену суму грошових коштів, а саме: 160000,00 дол. США, 870,00 фунтів стерлінгів та 700000,00 грн., на підтвердження чого було надано відповідні докази.

12.04.2018 відповідачем подано до суду клопотання № 936/43/38/4/01/-2018 від 12.04.2018 про долучення до матеріалів даної справи додаткових доказів, відповідно до якого відповідач просить суд долучити до матеріалів даної справи копію листа Управління поліції охорони в Сумській області від 03.03.2018 № 557/43/38/4/01/-2018, адресованого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтехплюс» стосовно надання інформації СТС «Глобус»: про місцезнаходження та переміщення службового автомобіля ВАЗ-21111 д.н.з. НОМЕР_2 (№ пристрою 52769) 08.04.2017 в період часу з 03.00 до 04.00 годин із зазначенням адрес; маршрут руху та час витрачений на пересування вказаного автомобіля між будинками по вул. Соборна, буд. 33 у м. Ромни до вул. Берегова (Артема), буд. 66-А у м. Ромни Сумської області; а також залучити в якості доказів до матеріалів справи копії інформації з відео-спостереження СТС «Глобус», наданої ТОВ «Інтехплюс», щодо розшифрування маршруту переміщення службового автомобіля відповідача ВАЗ-21111 д.н.з. НОМЕР_2 (№ пристрою 52769) 08.04.2017 в період часу з 03.00 до 04.00 годин у м. Ромни, відповідно до якої зазначений службовий автомобіль 08.04.2017 о 03 год. 39 хв. 02 сек. в складі групи реагування наряду поліції охорони виїхав від будинку № 37 по вул. Соборна у м. Ромни в напрямку вул. Берегова (Артема), буд. 66-А, де знаходиться магазин «Провіант» о 03 год. 45 хв. 21 сек., подолавши відстань 2 км. 600 м. Таким чином, відповідач зазначає, що наряд поліції охорони прибув до приміщення магазину позивача за 06 хв. 19 сек.

02.05.2018 представником позивача на спростування вищезазначеної інформації відповідача надано суду для долучення до матеріалів справи запит Головного управління національної поліції в Сумській області до відповідача на отримання роздруківки зупинок патрульного автомобіля та відмову відповідача надати таку роздруківку.

Враховуючи те, що судом остаточно з'ясований предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників судового процесу; визначені обставини справи, які підлягають встановленню, та зібрані відповідні докази; вчинені усі дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, судом, ухвалою від 26.04.2018 у справі № 920/85/18, закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.05.2018 о 12 год. 00 хв.

Згідно статті 194 Господарського процесуального кодексу України, завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

За приписами частини другої статті 195 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

07.06.2018 відповідачем подано суду клопотання № 1315/43/38/4/01/-2018 від 05.06.2018, де відповідач зазначає, що оскільки ні укладеним між сторонами договором, ні будь-яким іншим нормативним актом часу прибуття наряду груп затримання працівників поліції на об'єкт після спрацювання на ньому сигналізації не визначено, а Інструкцією з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженою наказом МВС України від 22.10.2012 № 940 (пункт 2.3) визначено, що загальний строк прибуття працівників поліції на місця вчинення кримінальних правопорушень та інших подій не повинен перевищувати часу збору до виїзду та часу, мінімально необхідного для подолання відстані від ОВС до місця події (з урахуванням особливостей місцевості, погодних та дорожніг умов), а нарядом реагування групи затримання відповідача вказану норму не порушено, і передбачені умовами договору зобов'язання виконані належним чином, а тому відповідач вважає, що відсутні підстави для притягнення відповідача до матеріальної відповідальності за неналежне виконання умов договору.

Разом із зазначеним клопотанням відповідачем надано суду для долучення до матеріалів зазначеної справи копію звіту по зупинкам за період з 3.00 08.04.2017 до 03.59.59 08.04.2017 разом із додатком.

Відповідно до частин восьмої, дев'ятої статті 80 Господарського процесуального кодексу України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Суд розглянувши клопотання відповідача № 1315/43/38/4/01/-2018 від 05.06.2018, яке фактично є клопотанням про надавання доказів, не приймає його до розгляду, у зв'язку з порушенням відповідачем строку на подання такого клопотання, необґрунтованістю неможливості подання копії звіту по зупинкам за період з 3.00 08.04.2017 до 03.59.59 08.04.2017 разом із додатком під час підготовчого провадження з причин, що не залежали від відповідача. Крім наведеного, відповідачем не надано доказів надсилання (надання) копій вищезазначених доказів відповідачеві.

Позивач в судовому засіданні 14.06.2018 підтримує позовні вимоги викладені в позовній заяві, в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні 14.06.2018 проти позовних вимог заперечує та просить господарський суд в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Згідно статті 114 Господарського процесуального кодексу України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

За змістом статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.

В судовому засіданні 14.06.2018 на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

22 травня 2014 року між фізичною особою-підприємцем Василенком Є.В. та Управлінням Державної служби охорони при УМВС України в Сумській області (змінено назву на Управління поліції охорони в Сумській області Національної поліції України) укладено договір № 14-0 про надання послуг з централізованого спостереження, реагування та обслуговування систем тривожної і охоронної сигналізації, встановлених на об'єкті, підрозділом Державної служби охорони при МВС України.

Відповідно до пункту 1.1 договору, відповідач зобов'язується надати позивачеві послуги із централізованого спостереження, реагування та обслуговування систем тривожної і охоронної сигналізації, встановлених на об'єкті, в якому знаходиться майно, що належить позивачу, а позивач зобов'язується здійснювати своєчасну оплату наданих відповідачем послуг на умовах і в порядку, визначених даним договором.

Пунктом 1.2 договору визначено, що адреса об'єкта, його найменування, часи надання послуг, вартість послуг за місяць по кожному об'єкту, що підлягають охороні за цим договором, зазначені у Дислокації-розрахунку, додаток № 1 до договору, який є невід'ємною його частиною.

Пунктом 1.3 договору визначено, що обов'язковою умовою при укладенні та виконанні договору є наявність у позивача документів, що засвідчують його право власності, володіння або користування об'єктом.

Судом встановлено, що систему тривожної і охоронної сигналізації встановлено на об'єкті, який розташовано за адресою: Сумська область, м. Ромни, вулиця Берегова, буд. № 66-А, магазин «Провіант».

Зазначене нерухоме майно, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07 листопада 2016 року, належить позивачу на праві приватної власності.

Згідно додатку № 2 (Протокол узгодження договірної ціни), позивач зобов'язаний за надані відповідачем послуги щомісячно здійснювати оплату в сумі 400,00 грн.

Відповідно до пункту 4.1 договору, відповідач не приймає майно позивача на зберігання і не вступає в володіння чи користування цим майном. Відповідач приймає на себе обов'язок здійснювати за допомогою технічних засобів охоронного призначення централізоване спостереження за цілісністю об'єкту в період з моменту прийому сигналізації під спостереження і до моменту зняття сигналізації з-під спостереження, обслуговування систем тривожної і охоронної сигналізації і здійснення реагування на їх спрацювання шляхом негайного виїзду працівників поліції відповідача на об'єкт для вияснення причин спрацювання сигналізації та, за умови необхідності, протидії злочинним посяганням на майно позивача.

У відповідності до розділу 6 даного договору відповідач зобов'язаний:

6.1.1 Здійснювати в дні і години, вказані в Дислокації-розрахунку, централізоване спостереження за станом систем тривожної і охоронної сигналізації, встановлених на об'єкті позивача.

6.1.2 У разі спрацювання сповіщувачів систем тривожної або охоронної сигналізації забезпечити прибуття групи затримання працівників відповідача на об'єкт і вживати невідкладних заходів протидії злочинним посяганням на майно позивача.

6.1.3 При виявленні слідів проникнення сторонніх осіб на об'єкт, де спрацювала сигналізація, вживати заходів по їх затриманню, здійснювати охорону об'єкту силами наряду поліції до прибуття на об'єкт слідчо-оперативної групи територіального органу внутрішніх справ, позивача або його довірених осіб.

6.1.4 Негайно повідомляти позивача і в чергову частину органів внутрішніх справ про факти виявлення слідів проникнення на об'єкт сторонніх осіб під час перебування його під спостереженням. Забезпечувати недоторканість місця події до прибуття слідчо-оперативної групи територіального органу внутрішніх справ.

6.1.5 При виявленні на об'єкті ознак пожежі, негайно повідомляти про це територіальний підрозділ Управління Міністерства з надзвичайних ситуацій у Сумській області та вживати першочергові можливі заходи щодо гасіння пожежі з дотриманням необхідних заходів особистої безпеки.

6.1.6 Здійснювати сервісне технічне обслуговування систем тривожної і охоронної сигналізації, встановленої на об'єкті позивача.

6.1.7 Виконувати за рахунок позивача поточний або капітальний ремонт сигналізації, якщо вона вийшла з ладу не з вини відповідача.

6.1.8 Інструктувати працівників позивача про порядок та правила користування сигналізацією, встановленою на об'єкті.

6.1.9 Приймати участь у роботі комісії у складі з уповноважених представників позивача та відповідача при встановленні розміру збитків, завданих майну позивача, яке знаходиться в об'єкті, протиправними діями третіх осіб, працівників відповідача чи персоналу позивача.

Положеннями пункту 6.3.9 договору встановлено, що позивач зобов'язаний залучати уповноважених представників відповідача до роботи комісії по зняттю залишків та визначенню розмірів збитків, заподіяних позивачу внаслідок невиконання або неналежного виконання відповідачем свої зобов'язань за договором.

Пунктом 7.1.1 договору встановлено, що відповідач несе матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за договором у відповідності до чинного законодавства України.

Згідно пункту 8.1 договору, сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна, масові порушення громадського порядку тощо).

Таким чином, Договір №14-0 передбачає обов'язок відповідача здійснити дії, щодо захисту і збереження майна позивача, а в разі неналежного виконання таких обов'язків настає матеріальна відповідальність.

08.04.2017 невстановленими особами було здійснено розбійний напад на магазин «Провіант», що належить позивачу на праві власності, внаслідок чого невідомими особами зв'язано охоронця та зламано металевий сейф, який знаходився в приміщенні бухгалтерії зазначеного магазину.

Того ж дня, Головним управління Національної поліції в Сумській області складено рапорт про виявлення кримінального правопорушення, а також складено протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення. По факту вчинення зазначеного злочину відкрито кримінальне провадження № 0000360 та розпочато досудове слідство за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 187 Кримінального кодексу України.

Позивач зазначав, що внаслідок здійснення розбійного нападу на вищезазначений магазин було викрадено належні йому грошові кошти у розмірі 700000,00 грн., 165625,00 дол. США та 10000,00 Євро, які зберігались у металевому сейфі позивачем у приміщенні бухгалтерії магазину «Провіант» у зв'язку із закриттям Роменського відділення Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-банк», в якому позивач орендував індивідуальний сейф № 642, що підтверджується довідкою від 23 травня 2017 року № 2392/09-01-3Б.

Крім того, позивач зазначав, що він мав намір на заощаджені грошові кошти відкрити новий продовольчий магазин у м. Києві.

Так, 09.03.2017 між Приватним підприємством «Міжнародна маркетингова група Київ» та позивачем укладено договір про надання маркетингових послуг, щодо виявлення доцільності відкриття магазину з продажу м'ясних виробів за адресою: м. Київ, пр-т Броварський, вул. Кузбаська, пров. Путивльський, частина вул. Бобринецької, вул. Ушицької у Деснянському районі м. Києва (вул. Радистів, 40).

За результатами маркетингового дослідження експерти дійшли висновку про наявність підстав для відкриття спеціалізованого м'ясного магазину в с. Биківня у зв'язку з тим, що нинішні магазини не можуть задовольнити попит споживачів широким асортиментом м'ясної продукції.

В подальшому, між фізичною особою-підприємцем Дріжденко Р.Я. та позивачем укладено договір бронювання нежитлового приміщення від 20 березня 2017 року № 7-5, відповідно до умов якого, за позивачем закріплюються майнові права на нежитлове приміщення, яке розташоване в об'єкті капітального будівництва, за будівельною адресою: пр-т Броварський, вул. Кузбаська, пров. Путивльський, частина вул. Бобринецької, вул. Ушицької у Деснянському районі м. Києва, з наступними характеристиками: нежитлове приміщення № 5, загальною площею 36,5 кв. м, на 1-му поверсі. Договірна вартість майнових прав на нежитлове приміщення складає 1043900,00 грн. Ціна за 1 кв. м становить 28600,00 грн. Строк укладення основного договору визначено не пізніше 20.04.2017. На виконання зазначеного правочину позивачем сплачено 20000,00 грн.

25.03.2017 позивач отримав від Товариства з обмеженою відповідальністю «Вік Хітлайн» комерційну пропозицію на придбання морозильного обладнання на суму 300906,00 грн.

05.04.2017 між позивачем та фізичною особою-підприємцем Тайгієва Н.Г. укладено договір позики, відповідно до умов якого фізичною особою-підприємцем Тайгієва Н.Г. передано у власність позивачу грошові кошти в сумі 700000,00 грн. з метою придбання останнім нерухомого майна в м. Києві або в Київській області для відкриття продовольчого магазину, а позивач зобов'язувався повернути фізичній особі-підприємцю Тайгієвій Н.Г. грошові кошти в сумі 700000,00 грн.

Факт отримання грошових коштів у сумі 700000,00 грн. підтверджується копією розписки про отримання грошей від 05.04.2017.

08.06.2017 фізична особа-підприємець Дріжденко Р.Я. повідомив позивача про закінчення терміну договору про бронювання нежитлового приміщення та про неможливість укладання основного договору у зв'язку з продажем об'єкту нерухомого майна іншим особам, оскільки основний договір не було укладено.

Відповідно до висновку експертного дослідження за запитом позивача від 09.10.2017 № 09.10.17-1 щодо визначення суми вкладів, що зберігались на рахунках позивача та ОСОБА_16., сума максимальних вкладів, що зберігались на рахунках позивача № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4, відкритих в ПАТ «ОТП Банк», в період з 01.01.2011 по 15.09.2017 становить 60000,00 дол. США та 5000,00 Євро та документально підтверджується. Сума максимальних вкладів, зберігались на рахунках ОСОБА_16., дружини позивача, № НОМЕР_5, № НОМЕР_6 та № НОМЕР_7, відкритих в ПАТ «ОТП Банк», за період з моменту відкриття по 15.09.2017 становила 105625,00 дол. США та 5000,00 Євро та документально підтверджується.

З пояснень позивача вбачається та підтверджується матеріалами справи, що грошові кошти, які зберігались на банківських рахунках, відкритих в ПАТ «ОТП Банк», були спочатку переміщені позивачем в індивідуальний сейф орендований в Роменському відділенні Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-банк», а в подальшому зберігались в сейфі приміщення бухгалтерії магазину «Провіант» до моменту їх викрадення. У судовому засіданні, яке відбулось 23.05.2018 позивач зазначив, що на момент здійснення розбійного нападу в сейфі приміщення бухгалтерії магазину «Провіант» зберігались всі належні позивачу грошові кошти.

Відповідно до пункту 6.1.9 договору про надання послуг з централізованого спостереження, реагування та обслуговування систем тривожної і охоронної сигналізації, встановлених на об'єкті, підрозділом Державної служби охорони при МВС України, відповідач був зобов'язаний приймати участь у роботі комісії у складі з уповноважених представників позивача та відповідача при встановлені розміру збитків, завданих майну позивача, яке знаходиться в об'єкті, протиправними діями третіх осіб, працівників відповідача чи персоналу позивача.

Положеннями пункту 6.3.9 договору встановлено, що позивач зобов'язаний залучати уповноважених представників відповідача до роботи комісії по зняттю залишків та визначенню розмірів збитків, заподіяних позивачу внаслідок невиконання або неналежного виконання відповідачем свої зобов'язань за договором.

Судом встановлено, що 01.06.2017 позивачем було прийнято наказ про призначення уповноважених представників для участі в роботі комісії по зняттю залишків та визначення розміру збитків, внаслідок невиконання або неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором та внаслідок вчинення злочину.

07.06.2017 позивач направив відповідачу повідомлення, в якому просив 13.06.2017 або 19.06.2017 з 10:00 до 16:00 забезпечити участь уповноважених представників відповідача у роботі комісії для встановлення розміру збитків, завданих внаслідок протиправних посягань 08.04.2017 на майно позивача Факт отримання зазначеного повідомлення підтверджується печаткою відповідача.

13.06.2017 позивач повторно направив повідомлення відповідачу про забезпечення участі уповноважених представників відповідача у роботі комісії для встановлення розміру збитків. Факт отримання зазначеного повідомлення підтверджується печаткою відповідача.

20.06.2017 позивачем було подано відповідачу прохання про забезпечення участі уповноважених представників відповідача у роботі комісії для встановлення розміру збитків, яке призначено на 23.06.2017.

Проте відповідач відмовився прийняти участь у роботі спільної комісії по встановленню розміру збитків, завданих позивачу внаслідок протиправних посягань 08.04.2017 на належне йому майно, про що 23.06.2017 позивачем було складено акт, з якого вбачається, що уповноважені представники відповідача прибувши в приміщення магазину «Провіант», що розташований в м. Ромни, вул. Берегова, 66-А, відмовилися прийняти участь у роботі спільної комісії по встановленню розміру збитків, завданих позивачу внаслідок протиправних посягань 08.04.2017 на належне йому майно. Від підпису зазначеного акту представники відповідача відмовились.

Відповідач заперечуючи проти доводів позивача, посилався на те, що уповноважені представники Управління поліції охорони в Сумській області, на підставі наказу від 22.06.2017 № 142-в про створення комісії, прибули до м. Ромни для участі в роботі комісії, проте позивач сфальсифікував акт про встановлення збитків (по зняттю залишків товарно-матеріальних цінностей). Крім того, відповідач зазначав, що робочу комісію було створено через понад 2 місяців після події, а тому представники відповідача відмовились від підписання акту про встановлення розміру збитків. Крім того, представник відповідача зазначав, що 08.04.2017 представниками Управління поліції охорони в Сумській області пропонувалось позивачу створити комісію по встановленню збитків, проте позивач категорично відмовився від створення комісії.

Але відповідачем не надано жодного належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу на підтвердження того, що позивач відмовився 08.04.2017 створити комісію по встановленню збитків, не допустив до участі у роботі комісії уповноважених представників відповідача, а також про те, що останнім було підготовлено акт по зняттю залишків та визначенню розмірів збитків.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про те, що відповідачем порушено умови пункту 6.1.9 договору про надання послуг з централізованого спостереження, реагування та обслуговування систем тривожної і охоронної сигналізації, встановлених на об'єкті, підрозділом Державної служби охорони при МВС України.

Крім того, суд критично ставиться до доводів представника відповідача щодо несвоєчасності створення комісії по встановленню збитків, оскільки умовами договору не встановлено терміну щодо створення комісії, проведення її роботи, тощо. А доказів того, що відповідач звертався до позивача з пропозицією щодо участі у роботі спільної комісії по встановленню розміру збитків, завданих позивачу внаслідок протиправних посягань 08.04.2017, відповідачем до суду надано не було.

Ухвалою від 03.04.2018 у справі № 920/85/18 судом витребувано від слідчого Слідчого управління Національної поліції в Сумській області інформацію щодо розміру збитків, завданих внаслідок розбійного нападу на магазин «Провіант», який належить позивачу на праві власності.

На виконання вимог ухвали суду, слідчим Слідчого управління Національної поліції в Сумській області направлено на адресу суду лист, в якому зазначено, що під час досудового розслідування потерпілим у кримінальному провадженні Василенком Є.В. було заявлено викрадену суму грошових коштів, а саме: 160000,00 дол. США, 870,00 фунтів стерлінгів та 700000,00 грн., на підтвердження чого було надано відповідні докази.

Враховуючи положення пункту 6.1.9 та пункту 7.1.1 договору, а також висновок експертного дослідження за запитом позивача від 09.10.2017 № 09.10.17-1, договір позики та розписку від 05.04.2017, пояснення слідчого Слідчого управління Національної поліції в Сумській області, позивачем на підставі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів доведено суду, що станом на момент пограбування 08.04.2017 у його власності перебували грошові кошти в сумі 700000,00 грн., 165625,00 дол. США, та 10000,00 Євро. Вищезазначене не було спростовано відповідачем.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного кодексу України, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно статті 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина друга статті 612 Цивільного кодексу України встановлює норми, згідно яких боржник вважається таким, що прострочив своє зобов'язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його в строк, встановлений договором.

Частиною першою статі 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 4.1 договору, відповідач не приймає майно позивача на зберігання і не вступає в володіння чи користування цим майном. Відповідач приймає на себе обов'язок здійснювати за допомогою технічних засобів охоронного призначення централізоване спостереження за цілісністю об'єкту в період з моменту прийому сигналізації під спостереження і до моменту зняття сигналізації з-під спостереження, обслуговування систем тривожної і охоронної сигналізації і здійснення реагування на їх спрацювання шляхом негайного виїзду працівників поліції відповідача на об'єкт для вияснення причин спрацювання сигналізації та, за умови необхідності, протидії злочинним посяганням на майно позивача.

Пунктом 6.1.2 договору встановлено, що у разі спрацювання сповіщувачів системи тривожної або охоронної сигналізації відповідач зобов'язаний забезпечити прибуття групи затримання працівників відповідача на об'єкт і вжити невідкладних заходів протидії злочинним посяганням на майно позивача.

Умовами договору, укладеного між сторонами також встановлено, що при виявлені слідів проникнення сторонніх осіб на об'єкт, де спрацювала сигналізація, вжити заходів по їх затриманню, здійснювати охорону об'єкту силами наряду поліції до прибуття на об'єкт слідчо-оперативної групи територіального органу внутрішніх справ, позивача або його довірених осіб (пункт 6.1.3 договору).

Згідно з пунктом 7.1.1 договору встановлено, що відповідач несе матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за договором у відповідності до чинного законодавства України. Факти невиконання або неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків за договором, протиправних дій працівників відповідача та розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, встановлюється у визначеному чинним законодавством порядку.

Пунктом 8.1 договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна, масові порушення громадського порядку тощо).

Відповідачем порушено умови договору про надання послуг про надання послуг з централізованого спостереження, реагування та обслуговування систем тривожної і охоронної сигналізації, встановлених на об'єкті, підрозділом Державної служби охорони при МВС України, оскільки представники відповідача прибули до магазину «Провіант» із значним запізненням (більше 20 хвилин від моменту спрацювання сигналізації).

На спростування зазначених доводів, представником відповідача надано висновок за матеріалами службового розслідування по факту виїзду 08.04.2017 наряду взводу реагування № 2 батальйону УПО в Сумській області на спрацювання засобів охоронної сигналізації з магазину «Провіант», що розташований за адресою: Сумська область, м. Ромни, вул. Берегова (Артема), 66-А, з якого вбачається, що 08.04.2017 о 03 год. 35 хв. 39 сек. надійшов сигнал «Тривога» про спрацювання засобів охоронної сигналізації - сповіщувачі бухгалтерії (відкриття вхідних дверей та об'ємний сповіщувач), з магазину «Провіант». Зазначену інформацію передано наряду взводу реагування № 2 батальйону УПО в Сумській області в м. Ромни у складі молодшого інспектора старшого сержанта поліції Циса М.С. та поліцейського-водія старшого сержанта поліції Хоменка О.М., які на службовому автомобілі ВАЗ-2111 д.н.з. НОМЕР_2 виконували охоронні функції. Слідуючи на спрацювання, в районі будинку № 14 по вул. Береговій, не доїжджаючи до об'єкту близько 800 метрів службовий автомобіль пробив праве переднє колесо наїхавши на саморобний пристрій, який ймовірно залишили зловмисники та продовжив рух. Із зазначеного висновку також вбачається, що час прибуття 04 хв. 27 сек.

Із відповіді слідчого Слідчого управління Національної поліції в Сумській області від 07.02.2017 на запит позивача від 30.01.2018 вбачається, що матеріалами кримінального провадження встановлено, що під час руху громадянином ОСОБА_13 на автомобілі по вул. Береговій приблизно о 03 год 45 хв, їдучі у бік вул. Полтавській, виявлено 15 саморобних предметів для примусової зупинки автотранспорту, які він після виявлення забрав із собою. У ході допиту потерпілого ОСОБА_3 встановлено, що нападники проникли до приміщення магазину «Провіант» в період з 03 год 20-30 хв. Після проникнення приблизно протягом 6-8 хв. до приміщення бухгалтерії не заходили. Коли потерпілого ОСОБА_3 нападниками було зв'язано, переміщено та залишено одного у складському приміщені, то останній почав чути шурхіт в районі кімнати де розташована бухгалтерія, який тривав близько 15 хв. В подальшому, потерпілий розірвав стяжки на ногах, підійшов до вікна та помітив за вікном на вулиці працівників поліції охорони, які звільнили руки ОСОБА_3 Через 2-3 хв. ОСОБА_3 зателефонував зі стаціонарного номеру Василенко Є.В. Відповідно до довідки ПАТ «Укртелеком» дзвінок на стаціонарний телефон Василенко Є.В., позивача у справі, з магазину «Провіант» відбувся о 04 год 10 хв.

12.04.2018 представником відповідача було подано до суду клопотання № 936/43/38/4/01/-2018, в якому зазначалось, що представники відповідача прибули до належного позивачу приміщення магазину «Провіант» о 03 год. 45 хв, тобто за 6 хв. 19 сек., що підтверджується звітом по зупинкам та надано суду для долучення до матеріалів даної справи зазначений звіт разом з додатком на 1-му арк.

Проте, в рамках кримінального провадження № 0000360 слідчим Слідчого управління Національної поліції в Сумській області надіслано відповідачеві запит № 4826/24/7-17 від 11.05.2017 щодо надання вищезазначеної інформації, зокрема, проте останній повідомив у листі № 1243/43/38/03-2017 від 16.06.2017, що час протягом якого така інформація могла бути надана вийшов і такі дані надати неможливо.

Судом встановлено, що з листа Управління поліції охорони в Сумській області про надання інформації листі № 1243/43/38/03-2017 від 16.06.2017, вбачається, що автомобіль наряду реагування поліції охорони в м. Ромни обладнано системою контролю транспортом «Глобус-М». Період архівації інформації про рух складає 30 днів.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що відповідачем не було доведено своєчасність прибуття до приміщення магазину «Провіант», час прибуття представників Управління поліції охорони в Сумській області становив більше 20 хвилин. Суд не приймає до уваги, наданий представником позивача, звіт по зупинкам автомобіля, який обладнано СКТ «Глобус-М», оскільки зазначений доказ станом на момент надання інформації слідчому Слідчого управління Національної поліції в Сумській області не існував, що безпосередньо підтверджується листом Управління поліції охорони в Сумській області № 1243/43/38/03-2017 від 16.06.2017.

Крім того, у звіті по зупинкам за період з 03:00 08.04.2017 по 03:59:59 08.04.2017 для пристроїв 52769 Ромни ГЗ НОМЕР_2 (52769), копію якого надано суду відповідачем зазначено, що місцем куди прямував службовий автомобіль відповідача є Україна, Сумська область, м. Ромни, вул. Артема, 66-А, тоді як зазначену вулицю в м. Ромни перейменовано на вул. Берегову.

Відповідачем не надано суду копії договору, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтехплюс» щодо здійснення відеоспостереження, на надану інформацію якого щодо відеоспостереження СТС «Глобус» він посилається як на доказ прибуття до належного позивачеві магазину «Провіант», наряду поліції хорони відповідача за 06 хв. 19 сек.

Відповідно до листа № 1280/24/07-2018 від 07.02.2017 направленого слідчим Слідчого управління Національної поліції в Сумській області позивачеві, слідчий зазначає, що точного часу прибуття співробітників відповідача до магазину «Провіант» 08.04.2017 слідством не встановлено у зв'язку з розбіжностями у показах та отриманій інформації під час досудового розслідування.

З наданої відповідачем разом із клопотанням № 936/43/38/4/01/-2018 від 12.04.2018 копії звіту по зупинкам за період з 3:00 08.04.2017 по 3:59:59 08.04.2017 для пристроїв 52769 Ромни ГЗ НОМЕР_2 (52769) вбачається, що у зазначеному звіті зроблено помітки ручкою невідомою особою, без зазначення дати внесення таких поміток, підпису та особи, яка робила ці помітки, а також без визначення посади такої особи.

А тому суд приходить до висновку щодо не доведеності відповідачем часу прибуття на місце злочину - магазин «Провіант», що знаходиться за адресою: Сумська область, м. Ромни, вул. Берегова, 66-А.

Пунктом 6.1.4 договору визначено, що відповідач зобов'язаний негайно повідомляти позивача і в чергову частину органів внутрішніх справ про факти виявлення слідів проникнення на об'єкт сторонніх осіб під час перебування його під спостереженням. Забезпечувати недоторканість місця події до прибуття слідчо-оперативної групи територіального органу внутрішніх справ.

Проте, як вбачається з матеріалів даної справи, до поліції та позивача по факту скоєння злочину телефонував охоронник магазину «Провіант», а не працівники відповідача, як це передбачено пунктом 6.1.4 договору.

Згідно статті 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої, пункту 8 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно частин першої, другої статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, для правильного вирішення даного спору про стягнення збитків як складової позадоговірної матеріальної шкоди має бути встановлена наявність 4 складових елементів відповідальності за завдану шкоду:

1. Неправомірні дії чи бездіяльність особи.

2. Завдання шкоди, в т.ч. і її розмір.

3. Безпосередній причинний зв'язок між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою.

4. Вина завдавача шкоди.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 920/691/17, від 28.02.2018 у справі № 922/1340/17 та від 13.03.2018 у справі № 920/984/15.

При цьому, доводити в даному випадку факт наявності неправомірних дій відповідача, завдання ним шкоди та безпосередній причинний зв'язок між неправомірними діями відповідача і самою шкодою має позивач, а відсутність вини у його діях, що завдали шкоду, в разі доведеності перших трьох складових, - відповідач.

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Водночас, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає (постанова Верховного Суду України від 20.12.2010 у справі № 06/113-38).

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Отже, вимоги про стягнення завданих збитків можуть бути задоволені лише у випадку, якщо позивач доведе кожний з елементів складу правопорушення.

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

У відповідності до вимог статті 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Частиною першою статті 623 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до частини першої статті 906 Цивільного кодексу України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

В даному випадку відповідач невиконавши належним чином своїх обов'язків за договором 14-0 від 22.05.2014 про надання послуг з централізованого спостереження, реагування та обслуговування систем тривожної і охоронної сигналізації, встановлених на об'єкті, підрозділом Державної служби охорони при МВС України, не вжив належних дій передбачених договором та Інструкцію з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС від 22.10.2012 року № 940 та Законом України «Про національну поліцію», у зв'язку з чим наряд взводу реагування № 2 у складі молодшого інспектора старшого сержанта поліції Циса Михайла Сергійовича та поліцейського-водія Хоменка Олександра Михайловича на сигнал спрацювання системи тривожної і охоронної сигналізації прибули на об'єкт позивача із значним запізненням (більше 20 хвилин від моменту спрацювання сигналізації), в порушення умов договору не здійснили виклик поліції та не повідомили позивача про фак здійснення злочину у належному позивачеві магазині «Провіант», що у свою чергу призвело до безрезультатності заходів по відпрацюванню нарядом поліції охорони прилеглої території по затриманню ймовірних злочинців по «гарячих слідах» та в наслідок чого позивачу завдано матеріальної шкоди у розмірі 700000,00 грн., 165625,00 дол. США та 10000,00 Євро, що є збитками позивача.

Таким чином, в діях відповідача вбачається належне виконання своїх обов'язків за договором 14-0 від 22.05.2014 про надання послуг з централізованого спостереження, реагування та обслуговування систем тривожної і охоронної сигналізації, встановлених на об'єкті, підрозділом Державної служби охорони при МВС України, укладеного між сторонами, що свідчить про наявність його вини у неправомірному невжитті належних дій передбачених договором та Інструкцію з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС від 22.10.2012 року № 940 та Законом України «Про національну поліцію», у зв'язку з чим позивачеві завдано збитків у розмірі 700000,00 грн., 165625,00 дол. США та 10000,00 Євро.

За таких обставин у діях відповідача наявний повний склад цивільного правопорушення, який є підставою для стягнення з нього збитків в сумі 700000,00 грн.; 165625,00 дол. США, що станом на 07.02.2018 еквівалентно 4548062,50 грн.; та 10000,00 Євро, що станом на 07.02.2018 еквівалентно 338500,00 грн.

Виходячи з викладеного з врахуванням положень статей 611, 614, 623, 906, 1166 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що відповідач не довів належного виконання ним своїх зобов'язань за договором від 22.05.2014 № 14-0 про надання послуг з централізованого спостереження, реагування та обслуговування систем тривожної і охоронної сигналізації, встановлених на об'єкті, підрозділом Державної служби охорони при МВС України, зокрема, наявна винна поведінка відповідача шляхом незабезпечення належного реагування на сигнал тривоги внаслідок чого не припинено правопорушення зловмисників, на запобігання чого укладено між сторонами договір від 22.05.2014, що свідчить про наявність причинного зв'язку між порушеним правом та завданими позивачу збитками.

Зважаючи на доведеність позивачем належними та допустимими доказами розміру збитків, враховуючи порушення відповідачем умов договору від 22.05.2014, а саме пункту 6.1.9 договору, а також те, що відповідач не довів, що ним ужито усіх заходів для недопущення вищенаведеного порушення, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача збитків в сумі 700000,00 грн.; 165625,00 дол. США, що станом на 07.02.2018 еквівалентно 4548062,50 грн.; та 10000,00 Євро, що станом на 07.02.2018 еквівалентно 338500,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на все вищевикладене позовні вимоги позивача є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, а заперечення відповідача відхиляються судом як безпідставні, необґрунтовані та такі, що суперечать фактичним обставинам справи.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору в сумі 83798,45 грн. покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 233, 236-238, 240, 255, 256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Управління поліції охорони в Сумській області (40022, м. Суми, вул. Псільська, буд. 36, ідентифікаційний код 40108871) на користь фізичної особи-підприємця Василенко Євгена Васильовича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) збитки в сумі в сумі 700000,00 грн.; 165625,00 дол. США, що станом на 07.02.2018 еквівалентно 4548062,50 грн.; 10000,00 Євро, що станом на 07.02.2018 еквівалентно 338500,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 83798,45 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Згідно статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повне рішення складено 25 червня 2018 року.

Суддя Н.О. Спиридонова