ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2018м. ДніпроСправа № 904/1757/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. за участю секретаря судового засідання Ільєнко Д.Ю., розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького,6; ідентифікаційний код 20077720)

до Дочірнього підприємства "Покровкатеплоенерго" Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" (53600, Дніпропетровська область Покровський район, смт. Покровське, вул. Григорія Бондаря, 82; ідентифікаційний код 20242171)

про стягнення 50 775 грн. 47 коп.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - представник, дов. від 14.04.2017р. №14-84;

від відповідача: ОСОБА_2 - представник, дов. від 10.05.2018р. №б/н.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№1684/18 від 25.04.2018р.), в якій просить стягнути з відповідача - Дочірнього підприємства "Покровкатеплоенерго" Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" 50 775 грн. 47 коп., що складає 35 843 грн. 25 коп. - пені, яка виникла внаслідок несвоєчасної оплати за природний газ за договором від 22.11.2013р. №475/14-БО-3 купівлі - продажу природного газу, 10 042 грн. 27 коп. - інфляційних втрат та 4 889 грн. 95 коп. - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.05.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №904/1757/18, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами та справу призначено до розгляду по суті в засіданні на 24.05.2018р.

Відповідач у відзиві (вх.№21269/18 від 18.05.2018р.) на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що: - пунктом 3 статті 7 Закону України №1730-У111 визначено, що "на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом"; - єдиною умовою списання заборгованості, нарахованої за природний газ, використаний для виробництва теплової енергії, є набрання чинності Закону України №1730-У111; - додаткові умови для не нарахування або списання сум неустойки (штрафу, пені) інфляційних нарахувань, процентів річних при відсутності кредиторської заборгованості на день набрання чинності Закону України №1730-У111 не вимагаються; - даною нормою законодавець передбачив можливість уникнення боржником відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у сфері теплопостачання, як у спосіб ненарахування йому неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на початкову заборгованість, так і у спосіб списання цих нарахувань; - вказаною нормою не ставиться право ненарахування неустойки та відсотків річних в залежність від будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом.

Позивач у відповіді (вх.№22681/18 від 29.05.2018р.) на відзив, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що: - законом передбачене чітке коло осіб, що мають право на списання заборгованості та нарахувань, також і певний порядок списання заборгованості; - списання заборгованості згідно з частиною 3 статті 7 Закону є частиною процедури врегулювання заборгованості у відповідності до статті 1 Закону; - дія Закону розповсюджується лише на теплопостачальні, теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання і водовідведення; - для участі у процедурі списання підприємства та організація мають бути включені до реєстру; - відповідно до частини 3 статті 7 Закону №1730 на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом; - матеріали не містять доказів включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості; - застосування частини 3 статті 7 Закону є неправомірним.

Судовий процес, на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

22.11.2013р. між позивачем Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", як продавцем, та відповідачем - Дочірнім підприємством обласного комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" "Покровкатеплоенерго", яке перейменовано у Дочірнє підприємство "Покровкатеплоенерго" Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" (відповідно до додаткової угоди від 11.04.2014р. №2), як покупцем, було укладено Договір №475/14-БО-3 купівлі-продажу природного газу (надалі - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору.

Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими субєктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ) (надалі споживачам покупця) (пункт 1.2 Договору).

Пунктом 2.1 Договору встановлено, що продавець передає покупцеві з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. газ обсягом до 2000,000 тис. куб.м, у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб.м): - у січні 480,000 тис. куб.м, у лютому 320,000 тис. куб.м, у березні 240,000 тис. куб.м, що разом за І квартал 1040,000 тис. куб.м.; - у квітні 100,000 тис. куб.м, у травні - 0, 000 тис. куб.м, у червні - 0,000 тис. куб.м, що разом ІІ квартал 100,000 тис. куб.м.; - у липні - 0, 000 тис. куб.м, у серпні - 0,000 тис. куб.м, у вересні - 0,000 тис. куб.м, що разом 0,000 тис. куб.м.; - у жовтні - 110,000 тис. куб.м, у листопаді 300,000 тис. куб.м та у грудні 450,000 тис. куб.м., що разом ІV кварталі 860,000 тис. куб.м.

Згідно із пунктом 3.3 Договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу; обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (пункт 3.4 Договору).

Пунктом 5.2 договору передбачено, що ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 3 459,00 грн. без урахування податку на додану і вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%;

- податок на додану вартість за ставкою 17%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами 295,60 грн., крім того ПДВ 17% - 50,25 грн., всього з ПДВ 345,85 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу 3 823,78 грн., крім того ПДВ - 20% - 650,04 грн., всього з ПДВ - 4 473,82 грн.

В подальшому у звязку зі зміною вартості газу сторонами згідно додаткових угод від 20.01.2014р. №1, від 30.04.2014р. №3, від 21.05.2014р. №4, від 13.06.2014р. №5, від 10.09.2014р. №6, від 12.11.2014р. №7, від 12.12.2014р. №8 до пункту 5.2 Договору вносилися, зокрема, наступні зміни щодо ціни газу з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання:

- з 01.01.2014р. до сплати за 1000 куб.м. 2 783 грн. 96 коп., крім того ПДВ 20% - 556 грн. 79 коп., всього з ПДВ 3 340 грн. 75 коп. (а.с.22);

- з 01.04.2014р. до сплати за 1000 куб.м - 4 387 грн. 40 коп., крім того ПДВ 20% - 877 грн. 48 коп., всього з ПДВ 5 264 грн. 88 коп. (а.с.24);

- з 01.05.2014р. до сплати за 1000 куб.м. 5 173 грн. 48 коп., крім того ПДВ 20% - 1 034 грн. 70 коп., всього з ПДВ 6 208 грн. 18 коп. (а.с.25);

- з 01.06.2014р. до сплати за 1000 куб.м. 5 185 грн. 18 коп., крім того ПДВ 20% - 1 037 грн. 04 коп., всього з ПДВ 6 222 грн. 22 коп. (а.с.26);

- з 01.09.2014р. до сплати за 1000 куб.м. 5 338 грн. 18 коп., крім того ПДВ 20% - 1 067 грн. 64 коп., всього з ПДВ 6 405 грн. 82 коп. (а.с.27);

- з 01.11.2014р. до сплати за 1000 куб.м. 5 568 грн. 70 коп., крім того ПДВ 20% - 1 113 грн. 74 коп., всього з ПДВ 6 682 грн. 44 коп. (а.с.28);

- з 01.12.2014р. до сплати за 1000 куб.м. 6 384 грн. 70 коп., крім того ПДВ 20% - 1 276 грн. 94 коп., всього з ПДВ 7 661 грн. 64 коп. (а.с.29).

Як вбачається на виконання умов Договору у період з січня 2014 року по грудень 2014 року позивачем було здійснено постачання відповідачу газу на загальну суму 3 580 931 грн. 48 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, підписаних обома сторонами та скріплених печатками підприємств (а.с.30-36).

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У пункті 6.1 Договору сторони погодили, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу; остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місцем поставки газу.

Отже, відповідач повинен був остаточно розрахуватися за отриманий газ відповідно до 14.02.2014р. (включно), до 14.03.2014р. (включно), до 14.04.2014р. (включно), до 14.05.2014р. (включно), до 14.11.2014р. (включно), до 14.12.2014р. (включно), до 14.01.2015р. (включно).

Як вбачається згідно наданого розрахунку (а.с.12-15) та операціях по підприємству Дочірнього підприємства "Покровкатеплоенерго" Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" (а.с.37) відповідач за поставлений газ розрахувався повністю, проте з порушенням строків, установлених Договором.

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується (частина 1 статті 275 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногоспо-0дарського інтересу; порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до пункту 7.2 Договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості; у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Позивачем нарахована пеня за несвоєчасне виконання договірних зобов'язань за загальний період з 15.02.2014р. по 26.02.2015р. у розмірі 35 843 грн. 25 коп.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За порушення відповідачем виконання грошового зобов'язання позивачем нараховано інфляційних за загальний період з травня 2014 року по жовтень 2014 року у загальному розмірі 10 042 грн. 27 коп. та річних за загальний період з 15.02.2014 по 26.02.2015 у розмірі 4 889 грн. 95 коп.

Проте, відповідно до нарахованих сум пені, інфляційних втрат та річних слід зазначити наступне.

30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до приписів статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Відповідно до пункту 2.1 Статуту Дочірнього підприємства "Покровкатеплоенерго" Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради", підприємство створено з метою отримання прибутку за рахунок виробництва, транспортування, та постачання теплової енергії, надання послуг з централізованого опалення та гарячого водовостачання фізичним та юридичним особам.

Тобто, дія Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії" поширюється на відносини між позивачем та відповідачем.

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії" передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 №93 затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром (далі - Порядок), який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.

Так, відповідно до пункту 14 Порядку у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 01.01.2016 заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016.

Водночас частиною 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії", якою врегульовано питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що частина 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії" є нормою прямої дії, при цьому застосування приписів частини 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії" (яка є нормою прямої дії) не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності Законом. Зокрема, виконання даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (про що повідомило і Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України у межах своєї компетенції).

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість за поставлений природний газ погашена останнім в повному обсязі станом на 27.02.2015, тобто до набрання чинності Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії".

Судом встановлено, що на момент звернення до суду з даним позовом (25.04.2018) у позивача були відсутні правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача пені, інфляційних нарахувань та річних.

До посилань позивача у відповіді на відзив на приклади застосування Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії" у практиці Верховного суду, як суду касаційної інстанції у конкретних справах, господарський суд ставиться критично, оскільки згідно з частиною 2 статті 315 Господарського процесуального кодексу України, висновок про те, як саме повинна застосовуватись норма права має міститись у постанові палати, об'єднаної палати, ОСОБА_3 Верховного суду, такої постанови позивач не надав.

З огляду на викладене позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином судові витрати у розмірі 1 762 грн. 00 коп. слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького,6; ідентифікаційний код 20077720) до Дочірнього підприємства "Покровкатеплоенерго" Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради" (53600, Дніпропетровська область Покровський район, смт. Покровське, вул. Григорія Бондаря, 82; ідентифікаційний код 20242171) про cтягнення 50 775 грн. 47 коп. відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

22.06.2018