РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.05.2018Справа № 910/23627/17

За позовом: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Еко-Люкс"

до відповідача 1: Державного підприємства "Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій"

відповідача 2: Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України

про: зобов'язання вчинити дії.

Суддя Шкурдова Л.М.

Секретар с/з Гнідіна М.Ю.

Представники:

від позивача - Петиченко І.В. за дов.

від позивача - Гайсенюк В.А. керівник

від відповідача 1 - Сапацинський В.І. за дов.

від відповідача 1 - Іващенко В.В. за дов.

від відповідача 2 - Сідловська А.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЕКО-ЛЮКС» до Державного підприємства «Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій», Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України про зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на зборах співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Преображенська, 8, 09.11.2016 року було прийнято рішення про створення ОСББ «ЕКО-ЛЮКС» та затверджено статут об'єднання, далі зареєстровано у встановленому порядку. 27.04.2017 року рішенням загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку функції з управління будинком було передано ОСББ «ЕКО-ЛЮКС». У зв'язку з цим позивач звернувся до відповідачів із повідомленням про ініціювання списання будинку з балансу, однак відповідачами, у встановлений законом термін відповіді на вказане повідомлення не було надано і ніяких дій щодо початку процедури списання будинку розпочато не було.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2018 р. відкрито провадження у справі №910/23627/17 за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні 09.02.2018р. ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження, задоволене клопотання відповідача-2 про зобов'язання позивача надати докази на підтвердження права власності на приміщення, розташовані за адресою: м.Київ, вул.Преображенська, 8.

31.01.2018 р. від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позову заперечив, зазначивши, що майно відповідача 1, у тому числі багатоквартирний будинок, розташований за адресою: м. Київ, вул. Преображенська, 8, є об'єктом державної власності, що не підлягає приватизації, у зв'язку з чим багатоквартирний будинок, на думку відповідача 2, не може бути переданий з балансу відповідача 1.

Відповідач 1 правом на подання відзиву не скористався.

В судовому засіданні 26.04.2018 року закрито підготовче засідання, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні 22.05.2018 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи за адресою м. Київ, вул. Преображенська, 8 знаходиться житловий будинок, який згідно Типового плану жилого дома складається з двох під'їздів, в яких розміщено жилий будинок та гуртожиток для аспірантів, що вбачається з Додатку №1 до рішення виконкому Київської міської ради депутатів трудящих від 30.06.1969р. №1117.

Згідно відомостей про нерухоме державне майно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, майно, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Клименка, 8 (вул. Преображенська, 8) перебуває у державній власності Державного підприємства «Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій».

Згідно з наданими позивачем до матеріалів справи Свідоцтв про право власності на житло частина вищезазначеного будинку, а саме квартири загальною площею 1103,9 кв.м. була приватизована проживаючими в них мешканцями згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

09 листопада 2016 року власниками квартир прийнято рішення про створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЕКО-ЛЮКС» за адресою: м.Київ, вул. Преображенська, 8, затверджено статут об'єднання.

19 січня 2017 р. ОСББ «ЕКО-ЛЮКС» (позивач) зареєстровано у Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Спір у справі виник в зв'язку з тим, що на думку позивача зі створенням ОСББ у відповідачів виникає обов'язок для передачі будинку за адресою м. Київ, вул. Преображенська, 8 на баланс позивача.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирних будинків» визначено порядок дій щодо багатоквартирного будинку у разі створення ОСББ.

Відповідно до ч.18 ст.6 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирних будинків» колишній балансоутримувач багатоквартирного будинку або особа, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком до створення об'єднання, у тримісячний строк з дня державної реєстрації об'єднання забезпечує передачу йому примірника технічної та іншої передбаченої законодавством документації на будинок, а також документа, на підставі якого багатоквартирний будинок прийнято в експлуатацію, технічного паспорта і планів інженерних мереж.

Звертаючись з позовом до суду позивач для захисту обрав спосіб про зобов'язання списати з балансу Державного підприємства "Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій" будинок за адресою: м.Київ, вул. Преображенська, 8 в повному обсязі, посилаючись на те, що в будинку створене об'єднання співвласників багатоквартирного будинку та воно наділене правом власності як на належні членам ОСББ квартири, так і на майно всього будинку в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Виконкому Залізничної райради депутатів трудящих від 11.08.1969 № 1282 «Про подання дозволу Науково-дослідному інституту будівельних конструкцій Держбуду СРСР на організацію гуртожитку аспірантів і молодих спеціалістів» дозволено Науково-дослідному інституту будівельних конструкцій Держбуду СРСР організувати гуртожиток для аспірантів і молодих спеціалістів в будинку готельного типу по вул. Преображенська, 8 спеціально збудованого для гуртожитку для проживання 56 одиноких аспірантів і молодих спеціалістів.

Відповідно до відомостей про нерухоме державне майно, майно, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Клименка, 8 перебуває у державній власності Державного підприємства «Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій».

Згідно виписки з акту державної прийомки в експлуатацію будови від 30.06.1969 №1117, забудовником будинку за адресою: м. Київ, вул. Преображенська, 8 є Науково-дослідний інститут будівельних конструкцій.

Відповідно до Витягу із розпорядження Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації від 24.03.2009 року № 361 «Про затвердження реєстру будівель, які використовуються під гуртожитки у Солом'янському районі м. Києва» затверджено реєстр житлових будинків, які використовуються під гуртожитки у Солом'янському районі міста Києва згідно з додатком № 1.

Згідно реєстру житлових будинків, які використовуються під гуртожитки у Солом'янському районі міста Києва включено до реєстру гуртожиток за адресою: м. Київ, вул. Преображенська, 8, відомча належність - Державне підприємство «Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій», форма власності- державна.

Згідно пункту 1.2 Положення про гуртожиток ДП «НДІБК», затверджено наказом директора ДП «НДІБК» від 06.02.2017 № 06-АГ передбачено, що гуртожиток ДП «НДІБК», розташований за адресою: м. Київ, вул. Преображенська, 8.

Гуртожиток є державною власністю та використовується ДП «НДІБК» на правах господарського відання (пункт 1.3 Положення про гуртожиток).

Таким чином, по вул. Преображенська, 8 у м. Києві розташований гуртожиток, що є об'єктом державної власності та знаходиться на балансі Державного науково-дослідного інституту будівельних конструкцій, яке згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 09.11.2011 № 1114 належить до сфери управління Мінрегіону.

Відповідно до Закону України «Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» ДП «НДІБК» віднесено до підприємств, що не підлягають приватизації.

Згідно частини дев'ятої статті 11 Закону передбачено, що нерухоме майно об'єктів державної власності, що не підлягають приватизації, не може бути відчужене, вилучене, передане до статутного капіталу господарських організацій і щодо такого майна не можуть вчинятися дії, наслідком яких може бути їх відчуження.

З матеріалів справи вбачається, що частина житлових приміщень розташованих у будинку за адресою: м. Київ, вул. Преображенська, 8, належать на праві приватної власності фізичним особам, решта житлових приміщень (гуртожиток), фізичним особам у власність не передавались. При цьому, як було зазначено, гуртожиток перебуває у державній власності.

Згідно з ч. 1 ст. 318 ЦК України суб'єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 2 ЦК України встановлено, що до учасників цивільних відносин належить, зокрема, держава Україна.

Відповідно до ст. 326 ЦК України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами.

Частиною 2 ст. 318 ЦК України встановлено, що усі суб'єкти права власності є рівними перед законом.

Відтак, держава як суб'єкт права власності має такий же обсяг прав та обов'язків, як і будь-яка інша особа.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (частини 1- 3 ст. 319 ЦК України).

Частинами 1, 2 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Наведені норми закріплюють недопустимість примусового позбавлення особи права власності. При цьому, ЦК України не встановлює винятків з наведеного правила, право власності є непорушним як таке, незалежно від форми власності. Відтак, з огляду на те, що держава є суб'єктом права власності, на неї як на учасника цивільних відносин поширюються зазначені гарантії щодо непорушності права власності.

Як було зазначено, будинок по вул. Преображенська, 8 у м. Києві є гуртожитком та перебуває у державній власності, при цьому використовується ДП «НДІБК» на правах господарського відання.

Частина нежитлових приміщень, що знаходяться у вказаному будинку, не передавалися у приватну власність, тому не належать до приватної власності та перебувають у державній власності як частина будинку по вул. Преображенська, 8 у м. Києві.

При цьому, позивачем не було виділено приватизовані його членами квартири в окрему адресу від частини приміщення, що перебуває у державні власності, а відтак списання з балансу усього будинку порушує права власності держави, оскільки виходячи зі змісту положень наведених норм Цивільного кодексу України, держава як суб'єкт права власності не може бути примусово позбавлена права власності на своє майно.

Крім того, постанова Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 № 301 «Про затвердження Порядку списання з балансу багатоквартирних будинків», яка розроблена на виконання Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», лише визначає механізм та процесуальний порядок списання з балансу міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, державними підприємствами та органами місцевого самоврядування багатоквартирних будинків, у яких розташовані приміщення приватної та інших форм власності, в разі наявності на те належних правових підстав, в той час, як зі змісту вказаного порядку не витікає безумовний обов'язок держави, підприємств, міністерств на списання з балансу належного йому майна.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У розумінні зазначених приписів суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Процесуально-правовий зміст захисту права полягає у тому, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. (ст. 4 ГПК України).

Враховуючи викладене вище, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" що вживається в законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Оскільки, правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, право на позов у особи виникає після порушення відповідачем її права, у зв'язку з чим таке право підлягає захисту.

Порушення права чи охоронюваного законом інтересу повинне мати об'єктивний характер і виражатися в позбавленні або зменшенні обсягу певних благ особи, права чи інтереси якої порушено, певних благ, які вона мала до порушення або справедливо очікувала набути у майбутньому.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено достатніми та допустимими доказами факту порушення його прав чи інтересів з боку відповідача, оскільки нормативно-правовими актами не передбачено як передумову реалізації повноважень ОСББ на утримання будинку необхідність передача на баланс ОСББ будинку, норми чинного законодавства не пов'язують здійснення ОСББ функцій управління багатоквартирним будинком з перебуванням такого будинку на балансі ОСББ.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання списати з балансу будинок, розташований за адресою: м. Київ, вул. Преображенська, 8.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.74, 76-80, 129, 236 - 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Київського апеляційного господарського суду.

Суддя Шкурдова Л.М.

Дата складання тексту рішення: 12.06.18р.