ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2018м. ДніпроСправа № 904/1876/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Левицької К.Ю.

за позовом Фізичної особи-підприємця Міллера Антона Володимировича, м. Дніпро

до Виробничо-комерційної фірми "Рубін", м. Жовті Води, Дніпропетровська область

про стягнення попередньої оплати в сумі 75 383, 00 грн.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2; дов. НАІ 449350 від 11.04.2016 р.; представник;

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Міллер Антон Володимирович звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 75 383, 00 грн., що складають суму попередньої оплати за договором підряду в капітальному будівництві № 13-09/16 від 13.09.2016 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.05.2018 р. відкрито провадження у справі № 904/1876/18 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 05.06.2018 р.

05.06.2018 р. від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог до 73 665, 30 грн. без доказів направлення її на адресу відповідача.

Ухвалою від 05.06.2018 р. розгляд справи відкладено до 19.06.2018 р.

19.06.2018 р. позивачем була повторно подана заява про зменшення розміру позовних вимог до 73 665, 30 грн., у зв'язку з допущеною арифметичною помилкою, яка прийнята господарським судом до розгляду.

Відповідач в судові засідання не з'явився, письмовий відзив на позов не надав, про дату, час та місце проведення судових засідань був повідомлений належним чином за його місцезнаходженням згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно пункту 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Як вбачається із матеріалів справи, поштове відправлення, в якому містилась ухвала господарського суду про відкриття провадження у справі, повернуто підприємством зв'язку з поміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 54-61).

Положеннями ч. 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В силу приписів ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

19.06.2018 р. у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст.240 Господарського процесуального кодексу України.).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

08.11.2017 р. господарським судом Дніпропетровської області розглянуто спір № 904/6188/17 за позовом фізичної особи-підприємця Міллера Антона Володимировича до Виробничо-комерційної фірми «Рубін» про стягнення збитків в сумі 106 667 грн. за порушення умов Договору підряду в капітальному будівництві № 13-09/16 від 13.09.2016 р., за результатами розгляду якого ухвалено рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, яке 23.11.2017 р. набрало законної сили.

Вказаним вище рішенням господарського суду встановлено факт укладення фізичною особою-підприємцем Міллером Антоном Володимировичем (Позивач у даній справі) та Виробничо-комерційною фірмою «Рубін» (Відповідач у даній справі) договору підряду в капітальному будівництві № 13-09/16 від 13.09.2016 р., на виконання умов якого позивач перерахував попередню оплату в сумі 73 665, 30 грн. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог).

Крім того, рішенням господарського суду від 08.11.2017 р. у справі №904/6188/17 встановлено факт прострочення кредитора - фізичної особи-підприємця Міллера А.В. в частині передачі відповідачеві за актом будівельного майданчику, проектної документації та інших дозвільних документів на проведення будівельних робіт, а також встановлено факт того, що будівництво об'єкта за спірним договором підряду розпочато, проте, не встановлено, що будівництво вів саме відповідач.

Згідно ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Звертаючись із даним позовом, позивач посилається на те, що відповідач, як підрядник не приступив до виконання будівельних робіт за спірним договором, в той час як останні повинні бути виконані згідно специфікації № 1 до Договору впродовж 51 робочого дня від дня проведення попередньої оплати, тобто до 7 грудня 2016 р., у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача попередню оплату в сумі 73 665, 30 грн.

Заявлені вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 875 ЦК України передбачено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, в замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Відповідно до п. 12 Договору підряду № 13-09/16, замовник зобов'язаний забезпечити Підрядника для виконання робіт водою та електроенергією, а також всіма будівельними матеріалами, якщо це передбачено в специфікації до даного Договору.

Згідно п. 23 Договору підряду № 13-09/16, Замовник передає Підряднику будівельний майданчик (фронт робіт) протягом 1 робочого дня з моменту підписання договору.

Як вже зазначено вище, господарським судом у справі № 904/6188/17 встановлено факт того, що ФОП Міллером А.В. неналежним чином виконані зобов'язання за спірним договором в частині передачі відповідачу будівельного майданчику, проектної документації та інших дозвільних документів на проведення будівельних робіт.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно зі ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Документального підтвердження, яке б свідчило про виконання позивачем зобов'язань, встановлених в п.п. 12, 23 Договору підряду, на момент розгляду даної справи суду також надано не було.

Зазначене вище свідчить про прострочення кредитора, що в свою чергу дає відповідачу право відстрочити виконання зобов'язання на час прострочення, як це передбачено ст. 613 ЦК України.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язаннями до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Як вбачається із матеріалів справи, правовідносини між сторонами щодо повернення замовнику попередньої оплати вартості робіт, стягнення яких є предметом позову, виходячи з загального аналізу умов спірного договору підряду та норм чинного законодавства, є не врегульованими ні приписами глави 61 Цивільного кодексу України, глави 33 Господарського кодексу України, ні умовами вказаного договору .

З огляду на викладене, у господарського суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 653, 837, 875, статтями 75, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, шляхом подання апеляційної скарги у порядку статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 25.06.2018

Суддя І.Ф. Мельниченко