ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2018м. ДніпроСправа № 904/1551/18
За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод", м. Дніпро

про стягнення 6 746,85 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Чернявська Е.О.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1І, довіреність №35 від 09 січня 2018 року, юрисконсульт юридичного сектора

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №24-5-03 від 29 грудня 2017 року, провідний юрисконсульт

С У Т Ь С П О Р У:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до господарського суду із позовом, яким просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" провізну плату та додаткові збори за затримку вагонів для прикордонно-митного догляду з підняттям даху у розмірі 6 746,85 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у жовтні 2017 року зі станції Нижньодніпровськ Придніпровської залізниці ПАТ "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" здійснило відправлення вагону № 61738506 згідно накладної №47439310 на станцію Захонь МАВ. По прибуттю вантажу на ст. Батьово Львівської залізниці спірний вагон було затримано для прикордонно-митного догляду з підняттям даху. Вагон було затримано з 12.10.2017 о 17 год. 35 хв. та 13.10.2017 об 18 год. 35 хв. випущено та відправлено на станцію Чоп для догляду в зоні митного контролю МЧ Львів. Після догляду по станції Чоп 16.10.2017 об 14 год. 50 хв. вагон був відправлений за призначенням. За даними обставинами було складено акти загальної форми № 334 від 13.10.2017, № 7103 від 12.10.2017, № 61 від 16.10.2017, № 4807 від 16.10.2017, № 4800 від 14.10.2017.

Таким чином, складені станціями Батьово та Чоп Львівської залізниці вищевказані акти загальної форми є документами, що підтверджують нарахування додаткових витрат для здійснення прикордонно-митного догляду спірного вагону. Дані витрати викликані причинами, які не залежали від перевізника.

Після проведення митного догляду з підняттям даху вагони було відправлено за призначенням.

За весь час затримки позивачем нараховано провізну плату та додаткові збори за затримку вагонів для прикордонно-митного догляду з підняттям даху у розмірі 6 746,85 грн.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, зазначає, що в порушення вимог Митного кодексу України відсутнє рішення керівника компетентного державного органу щодо затримки та проведення огляду вантажу, який переміщувався в вагоні №61738506. Також відповідач зазначає, що в складених залізницею актах загальної форми не вказані підстави для затримки вагонів та проведення огляду товарів, через що неможливо встановити за чий рахунок повинен здійснюватися огляд. На думку відповідача, дії працівників залізниці щодо затримки вагонів є неправомірними, а отже неправомірними є і нарахування провізної плати та додаткових зборів за затримку вагонів.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що митне оформлення і митний контроль є різними процедурами, з визначеними різними моментами початку та закінчення їх виконання та включають в себе різний обсяг дій, що вчиняються уповноваженими органами. Завершення митного оформлення товарів повязується, зокрема з перетинанням митного кордону України транспортних засобів комерційного призначення. При цьому встановлено, що спірні вагони було затримано саме для прикордонно-митного догляду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2018 відкрито провадження у справі №904/1551/18, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, призначено перше судове засідання на 22.05.2018. З 22.05.2018 розгляд справи відкладено на 05.06.2018, у судовому засідання 05.06.2018 оголошено перерву до 20.06.2018.

У судовому засіданні 20.06.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року зі станції Нижньодніпровськ Придніпровської залізниці Публічним акціонерним товариством "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" здійснено відправлення вагону №61738506 згідно з накладною №47439310 на станцію прибуття Захонь МАВ.

Вагон № 61738506 з вантажем "труби безшовні 323024" 12.10.2017 прибув на станцію Батьово Львівської залізниці та о 17 год. 35 хв. був затриманий для прикордонно-митного догляду з підняттям даху, про що складений ОСОБА_3 загальної форми №7103. В ОСОБА_3 зазначено, що на станції Батьово відсутні механічні засоби для підняття даху. На підставі наказу ДН-5 №207 від 13.10.2017 о 18 год. 35 хв. даний вагон випущено та відправлено на станцію Чоп, про що складений акт загальної форми №334. Простій склав 25 годин. За користування вагонами нараховано 37,65 грн., за зберігання вантажу 432,80 грн. (за 1 добу), збір за маневрову роботу 1 347,10 грн. (а.с.12).

З ОСОБА_3 загальної форми №61 вбачається, що вагон №61738506 з вантажем труби безшовні подано на 9 колію для проведення прикордонного догляду згідно листа №10/981 від 13.10.2017. Догляд проводився візуально при піднятті змінного даху на піввагона. Догляд проводився з 13.00 год. до 14.50 год. 16.10.2017. В ході прикордонного догляду порушень не виявлено. Акт складено за участю представника прикордонної служби, старшини ОСОБА_3

Відповідно до акту загальної форми №4807 від 16.10.2017 затримку вагону закінчено 16.10.2017 о 14 год. 50 хв. Збір за користування вагонами за 43 год. складає 200,50 грн., збір за зберігання вантажу 432,80 грн.

Позивач зазначає, що затримка вагону відбулася для прикордонно-митного догляду, у звязку з чим нараховані додаткові витрати у розмірі 6 746,85 грн. Дані витрати викликані причинами, які не залежали від перевізника, а отже підлягають стягненню з відповідача, проти чого заперечує відповідач, що і стало причиною звернення з позовом до суду.

Дослідивши обставини справи та правову регламентацію взаємовідносин сторін у даному спорі, суд констатує наступне.

Відповідно до статті 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 119 Статуту залізниць України (далі за текстом - Статут залізниць), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 року, за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх вантажовласнику. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати. Зазначена плата стягується також з вантажовідправників, вантажоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням.

Відповідно до пунктів 2, 13 Правил користування вагонами і контейнерам, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999 року, за користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під'їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності (далі - вантажовласники) вносять плату. Плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.

Пунктами 8, 9 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року, визначено, що збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). За зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у тому числі під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки.

Згідно з п. 31.5 Розділу ІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ним послуги (Тарифне керівництво №1) встановлено, що в разі виникнення затримки вантажу, що охороняється, на станціях з причин, не залежних від залізниці з відправника (одержувача, експедитора) додатково справляється плата згідно з таблицею 4.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Крім того, частиною 1 ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Факт затримки вагону №61738506 документально підтверджено наявними в матеріалами справи доказами, зокрема складеними на станціях Батьово та Чоп Львівської залізниці актами загальної форми №7103 від 12.10.2017, № 334 від 13.10.2017, № 61 від 13.10.2017, №4800 від 14.10.2017 та №4807 від 16.10.2017, які були складені відповідно до вимог чинного законодавства та на підставі яких було розраховано плату за користування вагонами, збір за зберігання вантажу, плата за маневрову роботу, які були виконані залізницею через затримку спірного вагону, на загальну суму 6 746,85 грн. ОСОБА_3 загальної форми відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт", статті 129 Статуту залізниць України, є підставами для матеріальної відповідальності вантажовідправника - відповідача у справі.

При цьому судом встановлено, що затримка вагону відбулась у зв'язку з проведенням прикордонно-митного догляду з підняттям даху.

Так, відповідно до відповіді Чопського прикордонного загону західного регіонального управління державної прикордонної служби безпеки виробничим підрозділом "Ужгородська дирекція залізничних перевезень" станцією Батьово, було проінформовано про прибуття на станцію Батьово вагонів зі змінним дахом, вантаж "труби". Зазначено, що для забезпечення вимог "Технологічної схеми пропуску осіб, транспортних засобів та вантажів через державний кордон у міжнародному пункті пропуску для залізничного сполучення "Соловка" на пункті пропуску і на станції Батьово механічні засоби для підняття даху з метою проведення огляду зазначених вагонів - відсутні. В подальшому, Чопським прикордонним загоном, з метою дотриманим вимог п. 10 ч.1 ст.1, п.п.3 п.3 та п.п. 3 п.4 ст.2, ч.3 ст.16 Закону України "Про прикордонний контроль", п. 2.5 розділу II "Технологічної схеми пропуску осіб, транспортних засобів та вантажів через державний кордон у міжнародному пункті пропуску для залізничного сполучення "Соловка" затвердженої наказом Чопського прикордонного загону від 20.06.17 № 275, було проінформовано начальника станції "Батьово" Ужгородської дирекції залізничних перевезень про необхідність представлення для огляду зазначених у листах вагонів. Виходячи з технічних можливостей залізниці, вищевказані вагони були доставлені на залізничну станцію "Чоп", де було здійснено прикордонний їй митний огляд вагонів та вантажів, що перевозились у них. В подальшому, після завершення огляду, вагони прослідували па територію Угорщини через пункт пропуску "Соловка".

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку. При цьому, митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 318 Митного кодексу України визначено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи. Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 336 Митного кодексу України митний огляд (огляд та переогляд товарів, транспортних засобів комерційного призначення) є формою митного контролю, який здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів.

Частинами 1, 2 статті 325 Митного кодексу України визначено, що за письмовою заявою власника товарів або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів можуть здійснюватися навантаження, вивантаження, перевантаження, усунення пошкоджень упаковки, розпакування, упакування, перепакування, зважування та визначення інших істотних характеристик товарів, що перебувають під митним контролем, взяття проб та зразків таких товарів, зміна ідентифікаційних знаків чи маркування на цих товарах або їх упаковці, транспортних засобах комерційного призначення, а також заміна транспортного засобу комерційного призначення. Зазначені операції здійснюються за рахунок власника товарів, що переміщуються через митний кордон України, або уповноваженої ним особи. У разі відмови у наданні дозволу на здійснення зазначених операцій орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно письмово повідомити особу, яка звернулася із заявою про надання такого дозволу, про причини і підстави відмови. У встановлених цим Кодексом випадках органи доходів і зборів з власної ініціативи або з ініціативи правоохоронних органів мають право у письмовій формі вимагати від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України, проведення операцій, передбачених частиною першою цієї статті. У такому разі витрати на проведення зазначених операцій відшкодовуються органом, з ініціативи якого вони проводилися. Якщо в результаті проведення таких операцій виявлено порушення законодавства України, витрати на проведення зазначених операцій відшкодовуються власником товарів, транспортних засобів комерційного призначення або уповноваженими ними особами.

Частиною п'ятою статті 338 названого кодексу встановлено, що, зокрема, огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення може проводитися за наявності достатніх підстав вважати, що переміщення цих товарів, транспортних засобів через митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, у тому числі в разі отримання відповідної офіційної інформації від правоохоронних органів. Вичерпний перелік відповідних підстав визначається Кабінетом Міністрів України. З метою проведення огляду (переогляду) товарів посадові особи органів доходів і зборів самостійно вживають заходів, передбачених цим Кодексом, на всій митній території України, включаючи зупинення транспортних засобів для проведення їх огляду (переогляду), в межах контрольованого прикордонного району та прикордонної смуги. Такий огляд (переогляд) проводиться за рахунок органу, з ініціативи або на підставі інформації якого прийнято рішення про його проведення. Якщо в результаті проведення огляду (переогляду) виявлено факт незаконного переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, витрати, пов'язані з проведенням огляду (переогляду), відшкодовуються власником зазначених товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 218 Митного кодексу України розвантажувальні, навантажувальні, перевантажувальні та інші операції, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

З аналізу вказаних положень Митного кодексу України вбачається, що ст. ст. 325, 338 Митного кодексу України, включені у глави 47 "Організація митного контролю" та 48 "Зони митного контролю" відповідно, які містять загальні принципи та норми проходження процедури митного контролюю та здійснення огляду (переогляду) транспортних засобів комерційного призначення, тоді як ст. 218 Митного кодексу України включена у главу 32 "Митні формальності на залізничному транспорті", яка містить спеціальні норми проведення митних процедур саме на залізничному транспорті та підлягає застосуванню в даному випадку до спірних правовідносин сторін, як спеціальна норма права.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що дії щодо здійснення митного огляду після митного оформлення є митними формальностями, а тому на них розповсюджуються положення статті 218 Митного кодексу України, яка включена до глави 32 Митного кодексу України.

Згідно з частиною 2 статті 218 Митного кодексу України розвантажувальні, навантажувальні, перевантажувальні та інші операції, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

Відповідно до статті 28 § 6, статті 32 § 1 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення якщо перешкода до перевезення вантажу чи його видачі виникла по причинам, не залежним від перевізника, перевізнику повинні бути сплачені додаткові провізні платежі і витрати, понесені ним у зв'язку з перешкодами, а також неустойки, якщо вони передбачені національним законодавством. Перевізнику повинні бути відшкодовані всі витрати, пов'язані з перевезенням вантажу, не передбачені застосованими тарифами і викликані причинами, які не залежать від перевізника.

Таким чином, системний аналіз змісту положень статей Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 року, статей 218, 338 Митного кодексу України, статей 119, 121 Статуту залізниць України, пунктів 2, 3, 8, 10 - 13, 15, 16 Правил користування вагонами, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 11 від 25.02.1999 року, пунктів 8, 9 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року свідчить про те, що нараховані плата за користування вагонами, збір за зберігання вантажу та збір за маневрову роботу, за період затримки вагону для здійснення прикордонно-митного догляду, має в будь-якому випадку оплачуватися вантажовласниками (вантажовідправниками) незалежно від того, чи виявлено митницею факт незаконного переміщення товару під час здійснення митного контролю.

Аналогічна правова позиція також викладена у постановах Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.04.2018 у справі №911/4080/16 та від 16.05.2018 у справі №904/7181/17.

З огляду на викладене суд не приймає посилання відповідача у відзиві на позов, на те, що в порушення вимог Митного кодексу України відсутнє рішення керівника компетентного державного органу щодо затримки та проведення огляду вантажу, який переміщувався в вагоні №61738506, а також що в складених залізницею актах загальної форми не вказані підстави для затримки вагонів та проведення огляду товарів, через що неможливо встановити за чий рахунок повинен здійснюватися огляд.

Як зазначено у акті загальної форми №334 від 13.10.2017 затримка спірного вагону відбулася для прикордонно-митного догляду з підняттям даху. Оскільки, на станції затримки (Батьово Львівської залізниці) відсутні механічні засоби для підняття даху, на підставі наказу №207 від 13.10.2017 вагон відправлено на станцію ЧОП для прикордонно-митного догляду з підняттям даху.

Як зазначено вище, відповідно до ч. 2 ст. 218 Митного кодексу України розвантажувальні, навантажувальні, перевантажувальні та інші операції, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

У ст. 121 Статуту залізниць та п. 16 Правил користування вагонами і контейнерами визначені підстави для звільнення вантажовідправника, вантажоотримувача від плати за користування вагонами і контейнерами, до яких віднесено 1) стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під'їзних коліях, а також стихійне лихо або аварія на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи; 2) подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність; 3) затримка прийняття залізницею вагонів, які пред'явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці.

При цьому, здійснення митних процедур не входять до цього переліку та не є підставою для звільнення вантажовідправника від плати за користування вагонами та контейнерами, а існування передбачених законодавством підстав для звільнення вантажовласника (відповідача) від плати за користування вагонами у спірних правовідносинах відповідачем не доведено.

Судом не приймаються твердження відповідача про відсутність рішення керівника компетентного державного органу щодо затримки та проведення огляду вантажу, який переміщувався в вагоні №61738506, оскільки вчинення митними органами митних процедур, дотримання ними вимог Митного кодексу України та інших нормативних актів безпосередньо не впливає на висновки суду по цій справі, перевірка зазначених обставин не входить до предмета доказування у даній справі.

Розрахунки плати за користування вагонами, збору за зберігання вантажу, збору за маневрову роботу та провізної плати визнаються судом обґрунтованими, помилок не виявлено, відповідачем заперечень щодо розрахунків не надано, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі та з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 238,15 грн. плати за користування вагонами, 865,60 грн. збору за зберігання вантажу, 1347,10 грн. збору за маневрову роботу та 4 296,00 грн. провізної плати від станції Батьово до станції Чоп Львівської залізниці за 16 км. в два кінці.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у розмірі 1 762,00 грн.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" (49081, м. Дніпро, вул. Столєтова, буд. 21, ідентифікаційний код 05393116) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ідентифікаційний код 40081237) провізну плату та додаткові збори за затримку вагонів для прикордонно-митного догляду з підняттям даху у розмірі 6746,85 грн. та витрати повязані зі сплатою судового збору у розмірі 1 762,00 грн., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.06.2018

Суддя Н.М. Євстигнеєва