РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2018Справа № 910/2524/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕФ АЙ ЕМ РІЕЛТІ";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРБІЛРОС";

про стягнення 16 073,96 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Дюбко С.П.

Представники:

Від позивача: Топко В. Д., представник, довіреність № б/н від 26.02.2018 р.;

Від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Еф Ай Ем Ріелті" звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбілрос" 15 425,29 грн. заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення від 08.06.2016 № 08062016 та 648,67 грн. пені за час прострочення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.03.2018 відкрито провадження у справі № 910/2524/18 за вказаними позовними вимогами, підготовче засідання призначено на 26.04.2018.

Ухвалою від 26.04.2018 строк за клопотанням позивача було продовжено строк підготовчого провадження відповідно до ч. 3 ст.177 ГПК України та відкладено підготовче засідання на 22.05.2018.

Ухвалою від 22.05.2018 судом було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.06.2018.

07.06.2018 у судовому засіданні представник позивача надав суду пояснення по суті спору, підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити, посилаючись на порушення відповідачем договірних зобов'язань за період з 01.08.2017 по 31.07.2018.

Ухвалою від 07.06.2018 розгляд справи було відкладено на 14.06.2018 у зв'язку з першою неявкою в судове засідання відповідача.

Відповідач, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, уповноваженого представника в судове засідання не направив. Від відповідача заяви по суті справи чи інші мотивовані клопотання не надходили.

Відповідно до ч. 9 ст. 166, ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що відповідач без поважних причин не прибув в судове засідання та не подав жодної заяви по суті справи, своїми процесуальними правами не скористався, процесуальних обов'язків не дотримався, розгляд справи відбувається за наявними матеріалами.

14.06.2018 в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Еф Ай Ем Ріелті" (надалі - позивач) в якості орендодавця та Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбілрос" (надалі - відповідач) в якості орендаря 08.06.2016 року уклали договір оренди нежитлового приміщення № 08062016, предметом якого є передача позивачем відповідачеві в строкове платне користування без права викупу нежитлового офісного приміщення загальною 48 кв м, яке знаходиться у будівлі, розташованій за адресою: м. Київ, вул. Лінійна, будинок № 17, 1-й поверх для використання в якості офісу.

Строк дії договору встановлено у п. 3.2 договору, який складає один календарний рік, починаючи з дати підписання акту прийому-передачі.

За умовами п. 3.2 договору його дія вважається автоматично продовженою на аналогічний строк, якщо жодна зі сторін не менш, ніж за 30 днів до закінчення строку оренди не повідомить іншу сторону у письмовій формі про свій намір не продовжувати його дію.

Передача приміщення орендареві та приймання приміщення орендодавцем по завершенню строку оренди здійснюється за відповідними актами прийому-передачі (п. 3.1).

Розмір орендної плати та інших платежів за договором сторонами було погоджено у розділі 4 договору, де передбачалася сплата як орендних платежів, так і відшкодування витрат орендодавця за фактично використану орендарем електроенергію (на підставі показників лічильників), оплата за експлуатаційні витрати орендодавця у сумі 3 696,19 грн. за всю орендовану площу.

13.06.2016 до договору було внесено зміни в частині реквізитів сторін, що було оформлено шляхом укладення додаткової угоди № 1.

15.06.2016 сторони підписали акт прийому-передачі об'єкта оренди за договором від 08.06.2016 № 08062016.

01.12.2016 сторонами укладено додаткову угоду № 2 до договору від 08.06.2016 № 08062016, відповідно до якого було змінено приміщення, яке передається в оренду, а саме: приміщення, загальною площею 48 кв м, що розташоване на першому поверсі, замінено на приміщення, площею 6 кв м, що розташоване на п'ятому поверсі). Також було змінено розмір орендної плати та встановлено, що оплата за експлуатаційні витрати орендодавця за всю орендовану площу становить 1 232,06 грн. за місяць.

У зв'язку з укладенням додаткової угоди № 2 орендар повернув орендодавцеві приміщення першого поверху, площею 48 кв м та прийняв приміщення на п'ятому поверсі, площею 16 кв м, що підтверджується двосторонніми актами від 01.12.2016.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач вказує, що відповідач порушив обов'язок, закріплений у п.п. 5.2.2 договору щодо своєчасного та повного здійснення платежів за договором, а саме: відшкодування витрат орендодавця за фактично використану орендарем електроенергію (на підставі показників відповідних лічильників) та експлуатаційних витрат орендодавця. За твердженнями позивача, у відповідача виникла заборгованість за період з 01.08.2017 по 31.01.2018, яка на 31.01.2018 склала 15 425,29 грн. Посилаючись на ч. 1 ст. 509, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України позивач просить задовольнити стягнути з відповідача 15 425,29 грн. боргу та 648,67 грн. пені, нарахованої з 06.11.2017.

На підтвердження заявлених вимог суду подано договір, акти приймання-передачі, додаткові угоди до договору, односторонній не підписаний відповідачем акт взаємних розрахунків, розрахунок пені, претензію від 06.02.2018 № 29 з вимогою оплатити заборгованість та лист від 06.02.2018 № 30 про розірвання договору з доказами їх надсилання.

Як вказувалося вище, відповідач заяв по суті справи до суду не подав.

З аналізу укладеного сторонами двостороннього письмового правочину слідує, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини оренди, що підпадають під законодавче регулювання загальних положень Цивільного та Господарського кодексів України про зобов'язання, а також глави 58 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

З аналізу укладеного договору та положень чинного законодавства слідує, що між сторонами виникли правовідносини з договору оренди.

Зважаючи на те, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача похідні платежі за договором оренди, а саме: витрати орендаря на електроенергію та експлуатаційні витрати, предметом доказування у справі є обставини фактичного понесення позивачем відповідних витрат у заявлений період.

За умовами договору відшкодування орендарем витрат орендодавця на оплату електроенергії відбувається відповідно до показників відповідних лічильників до п'ятого числа місяця, наступного за тим, у якому була використана електроенергія (п.п. 4.3.1 договору).

Виходячи з п.п. 4.3.3 договору до експлуатаційних витрат орендаря відносяться витрати на опалення, вентиляцію і каналізацію, електроенергія, спожиту загальними інженерними системами будівлі, прибирання приміщень загального користування і прилеглої території, прибирання снігу, вивіз сміття, охорона і підтримка громадського порядку в будівлі та на прилеглій території, організацію роботи загального ресепшена та обслуговуючого персоналу будівлі та ін.

У п. 4.9 сторони погодили, що протягом всього строку дії договору орендар і орендодавець підписують акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) з оренди приміщення та про компенсацію орендодавцю витрат, передбачених п.п. 4.3.1 (електроенергія), п.п. 4.3.2 (експлуатаційні витрати) договору. Такі акти готуються орендодавцем, підписуються ним та передаються на підпис орендарю разом з виставленими рахунками. Підписані орендарем примірники актів здачі-приймання робіт повертаються орендодавцю до п'ятого числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно до п. 4.10 договору, якщо акти здачі-приймання робіт не повернуті орендодавцю в строки, визначені у п. 4.9 договору і не надійшло заперечень щодо їх змісту, вони вважаються підписаними орендарем, а роботи (надані послуги) вважаються наданими та виконаними у повному обсязі.

Статтею 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Чинне господарське процесуальне законодавство ґрунтується на принципі змагальності сторін, а у ч. 2 ст. 74 ГПК України передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно з ч. 2 ст. 80 ГПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

При зверненні до суду з цим позовом та після відкриття провадження у справі позивач не звертався до суду з клопотаннями про витребування доказів, на причини, які унеможливлюють подання певних фактичних даних не вказував.

Зважаючи на хід розгляду справи № 910/2524/18, предмет спору та підстави заявлених вимог, обов'язок доказування та подання доказів покладається на позивача.

Підтримуючи в ході розгляду спору по суті свої заявлені позовні вимоги, позивач не подав суду фактичних даних на підтвердження понесення ним витрат орендодавця, які він просить стягнути з відповідача. Так, суду не було подано дані показників лічильників електроенергії, актів приймання-передачі робіт (надання послуг), рахунки на оплату, банківські виписки тощо, з яких можна було б встановити дійсний період прострочення та суму понесених орендарем витрат та, відповідно, визначити суму можливої заборгованості орендаря.

При цьому, позовна заява не містить достатніх вихідних даних для того, щоб суд самостійно визначив суми прострочення відповідача.

Також суд зауважує, що приєднаний до позовної заяви акт звірки розрахунків не підписаний з боку відповідача та не є первинним документом, який свідчить про фактичне понесення орендодавцем витрат за п.п. 4.3.1 та п.п. 4.3.2 договору та фактичне споживання орендарем експлуатаційних послуг та електроенергії.

Підстав звільнення від доказування за ст. 75 ГПК України судом не встановлено.

Враховуючи викладене, позовні вимоги судом відхиляються у зв'язку з недоведеністю позовних вимог належними, допустимими, достовірними, достатніми доказами.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати у справі покладаються на позивача зважаючи на відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Еф Ай Ем Ріелті" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбілрос" про стягнення 16 073, 96 грн. відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.06.2018

Суддя О.В. Мандриченко