КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2018 р. Справа№ 911/360/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Разіної Т.І.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши апеляційну скаргу Заступника прокурора Київської області

на рішення Господарського суду Київської області від 16.02.2017р.

по справі № 911/360/17 (суддя Кошик А.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київенерегоком»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «Герекс» про зобовязання вчинити дії

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київенергоком» звернулось до Господарського суду Київської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «Герекс», враховуючи уточнення позовних вимог, про зобовязання останнього передати нерухоме майно нежитлова будівля літера «А», загальною площею 5 940,80 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 8 в придатному для використання стані, що оформити шляхом підписання відповідного акту приймання-передачі.

Про зобовязання звільнити нерухоме майно: нежитлова будівля літера «А», загальною площею 5 940,80 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 8 від майна та осіб, що в ньому перебувають та стягнення судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не повернув суму позики за договором позики від 25.05.2016р., яка була забезпечена іпотечним договором від 25.05.2016р.та не передав предмет іпотеки. Рішенням Господарського суду Київської області від 16.02.2017р. позов задоволено повністю. Зобовязано Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «ГЕРЕКС» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «КИЇВЕНЕРГОКОМ» нерухоме майно: нежитлову будівлю літера «А», загальною площею 5 940,8 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 8 в придатному для використання стані, що оформити шляхом підписання відповідного Акту приймання-передачі. Зобовязано звільнити нерухоме майно: нежитлову будівлю літера «А», загальною площею 5 940,8 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 8, від майна та осіб, що перебувають в такій будівлі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «ГЕРЕКС» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВЕНЕРГОКОМ» 3 200,00 грн. витрат по сплаті судового збору. Приймаючи оскаржуване рішення, суд дійшов висновку про те, що з моменту реалізації забезпечувального зобовязання - іпотеки, яка є підставою для оформлення права власності на спірне майно за позивачем, припинилося право власності відповідача на спірне майно, а відповідач ухиляється від звільнення набутого позивачем у власність приміщення (будівлі), що порушує правомочності позивача, як власника майна, а саме перешкоджає позивачу вільно володіти, користуватись та розпоряджатись будівлею.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Заступник прокурора Київської області звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 16.02.2017р. у справі №911/360/17 скасувати та направити справу на розгляд за встановленою підсудністю.

Апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що судом першої інстанції порушено правило виключної підсудності, оскільки дана справа має розглядатися за місцезнаходженням спірного майно.

Також апелянт зазначає, що спірне майно є власністю держави, а договір купівлі-продажу нежитлових приміщень за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 8 від 19.05.2016р. є неукладеним.

Прокурор також зазначає, що наявні всі підстави для представництва держави в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України в порядку вимог Закону України «Про прокуратуру».

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2018р. відкрито апеляційне провадження.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київенергоком» заперечує проти апеляційної скарги Заступника прокурора Київської області, посилаючись на те, що судом не було порушено правило підсудності, оскільки предмет позову не стосується витребування майна або усунення перешкод.

Щодо апеляційної скарги прокуратури, то позивач зазначає, що прокурором не доведено порушення прав держави, оскільки ДП «ВО «Київський радіозавод» передало спірне майно, а тому відсутні підстави для представництва інтересів держави суді у даній справі.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «Герекс» надійшло клопотання про залишення апеляційної скарги без руху, посилаючись на те, що апелянтом не надіслано відповідачу копії апеляційної скарги, що позбавляє останнього можливості надати відзив.

Клопотання задоволенню не підлягає, оскільки апеляційне провадження у справі відкрито.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «Герекс» своїх представників в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (ред. з 15.12.2017р.) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

20.05.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «ГЕРЕКС» (позичальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КИЇВЕНЕРГОКОМ» (позикодавець) було укладено договір позики, за умовами якого позикодавець надав позичальнику зворотну безпроцентну позику в сумі 1 520 000 грн. шляхом безготівкового перерахування на розрахунковий рахунок відповідача коштів, а відповідач прийняв вказану суму із зобовязанням повернути позику в строк не пізніше 30 календарних днів з моменту зарахування всієї суми позики на розрахунковий рахунок відповідача./а.с. 8, т.1/.

З метою забезпечення виконання зобовязання, 20.05.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «КИЇВЕНЕРГОКОМ» (іпотекодержатель) Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «ГЕРЕКС» (іпотекодавець) було укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку майно, для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобовязань за договором позики від 20.05.2016р. /а.с. 10,т.1/.

Згідно п. 1.3. іпотечного договору іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку нежитлову будівлю (літера «А»), загальною площею 5 940,80 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Бориспільська, 8, яка належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Енергетична компанія «Герекс» на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень.

Згідно п. 6.3. іпотечного договору сторони цього договору вирішили, що іпотекодержатель, у разі порушення боржником (іпотекодавцем) зобовязань за основним договором задовольняє забезпечену іпотекою вимогу на свій розсуд або шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, або шляхом набуття права продажу від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є застереження, яке прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязань за договором позики.

Доказів повернення позики у встановлений договором строк до суду не подано.

07.10.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Київенергоком» зареєструвало право власності на майно за іпотечним договором, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєкті нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна. /а.с. 15. т.1/.

Звертаючись із даним позовом, позивач посилається на те, що відповідач відмовляється передати належне позивачу майно та підписати акт приймання-передачі.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 346 Цивільного кодексу України право власності припиняється у разі, зокрема, відчуження власником свого майна; звернення стягнення на майно за зобовязаннями власника.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати, зокрема, передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання.

До особи, яка на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, включеного до іпотечного договору, набула право власності на предмет іпотеки (обєкт нерухомого майна, обєкт незавершеного будівництва та майнові права на них), розміщений на земельній ділянці, яка перебуває в оренді іпотекодавця, переходить право оренди на таку земельну ділянку, а зазначений договір про задоволення вимог іпотекодержателя або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, включене до іпотечного договору, є документом, що посвідчує перехід права оренди земельної ділянки до нового власника предмета іпотеки і заміну особи орендаря у договорі оренди землі та підлягає державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України «Про іпотеку рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Доказів оскарження іпотечного договору у встановленому законодавством порядку до суду не подано.

Таким чином, позивач правомірно набув право власності на нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю (літера «А»), загальною площею 5 940,80 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Бориспільська, 8

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За таких обставин, позовні вимоги документально обґрунтовані, підлягають задоволенню.

Щодо апеляційної скарги Заступника прокурора Київської області, то апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Господарського процесуального кодексу України (в ред. до 15.12.2017р.) справа, прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому господарському суду.

Зазначене спростовує твердження апелянта про порушення правил підсудності.

Стосовно договору купівлі-продажу, який на думку апелянта, є неукладеним, то доказів того, що спірне майно є власністю держави у встановленому законодавством порядку до суду не подано.

Крім того, матеріали справи не містить доказів оскарження у встановленому законодавством порядку договору купівлі-продажу від 19.05.2016р., договору позики від 20.05.2016р. та іпотечного договору від 20.05.2016р.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що господарським судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно зясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З наведених у даній постанові обставин, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду Київської області від 16.02.2017р. у справі №911/360/17.

керуючись ст.ст. 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Київської області від 16.02.2017р. у справі №911/360/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Матеріали справи №911/360/17 повернути до місцевого господарського суду.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Т.І. Разіна

ОСОБА_1