РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2018Справа № 910/5387/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Трофименко Т.Ю.,

За участю секретаря судового засідання Ваховської К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали справи

За позовом Фізичної особи - підприємця Караванського Олега Едуардовича

до Фізичної особи - підприємця Коренюка Олександра Юрійовича

про стягнення 1 233 959, 34 грн.

У засіданні брали участь:

від позивача: Комар О.Г. - по дов. №б/н від 29.05.2018

від відповідача: Коренюк О.Ю. - паспорт серія НОМЕР_3, виданий 18.06.2014р.

Солом'янським РВ ГУДМС

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Фізична особа-підприємець Караванський Олег Едуардович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Коренюка Олександра Юрійовича про стягнення 1 233 959, 34 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки № 20170814/1 від 14.08.2017 року та договору №2017091/1 від 01.09.2017р у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 1 200 000, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.05.2018 відкрито провадження у справі № 910/5387/18, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30.05.2018.

У судове засідання 30.05.2018 представник відповідача не з'явився про причини неявки суд не повідомив; представник позивача з'явився, заяви та клопотання у представника позивача відсутні.

Приписами п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України встановлено, що суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою ст. 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті в даному підготовчому засіданні.

Суд, з метою створення сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства та надання можливості учасникам господарського процесу подати докази на підтвердження своїх правових позицій, на підставі ст. 183 Господарського процесуального кодексу України визнав за необхідне відкласти підготовче засідання на 20.06.2018.

В судовому засіданні 20.06.2018р. представником відповідача подана заява про визнання позову в повному обсязі.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України судом за результатами підготовчого провадження прийнято рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Судом встановлено, що 14.08.2017 між Фізичною особою - підприємцем Караванським Олегом Едуардовичем (надалі позивач) та Фізичною особою - підприємцем Коренюк Олександром Юрійовичем (надалі відповідач) було укладено договір поставки №20170814/1.

Відповідно до умов даного договору відповідач зобов»язується в порядку та на умовах, визначених цим договором виготовити та поставити позивачу обладнання згідно Специфікації Додатку №1.

Загальна вартість обладнання, запасних частин, інструмента, технічної документації і послуг цього договору складає 1 000 000 грн. (п. 2.1 договору).

Оплата позивачем виконується наступним чином:

50% передоплати, що складає 500 000 грн. для постачання та виготовлення обладнання,

50% оплати, що складає 500 000 грн. на момент готовності обладнання для відвантаження (п.2.3.1 договору).

Поставка за цим договором повинна бути проведена у строк 45 робочих днів з моменту передоплати згідно п.2. 3.1 договору.

На виконання умов даного договору позивач здійснив попередню оплату на суму 500 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №151 від 14.08.2017.

Відповідач повинен був здійснити поставку в строк до 17.10.2017.

Станом на час звернення позивача з позовом поставка обладнання відповідачем позивачу не була здійсненна.

01.09.2017 між Фізичною особою - підприємцем Караванським Олегом Едуардовичем (надалі позивач) та Фізичною особою - підприємцем Коренюк Олександром Юрійовичем (надалі відповідач) було укладено договір поставки №2017091/1

Відповідно до умов даного договору відповідач зобов»язується в порядку та на умовах, визначених цим договором виготовити та поставити позивачу обладнання згідно Специфікації Додатку №1.

Загальна вартість обладнання, запасних частин, інструмента, технічної документації і послуг цього договору складає 1 100 000 грн. (п. 2.1 договору).

Оплата позивачем виконується наступним чином:

передоплата, що складає 700 000 грн. для постачання та виготовлення обладнання,

оплата, що складає 400 000 грн. на момент готовності обладнання для відвантаження (п.2.3.2 договору).

Поставка за цим договором повинна бути проведена у строк 40 робочих днів з моменту передоплати згідно п.2. 3.1 договору, якщо в цей термін обладнання не буде поставлено - відповідач повертає позивачу передоплату в розмірі 700 000 грн. в п»ятиденний термін.

На виконання умов даного договору позивач здійснив попередню оплату на суму 700 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №157 від 04.09.2017.

Відповідач повинен був здійснити поставку в строк до 30.10.2017.

Спір у справі виник внаслідок того, що відповідач не повертає передоплату в сумі 1 200 000, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Зобов'язанням, згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначається, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивач зазначає, що відповідачем в порушення умов договорів не була поставлена в обумовлені строки продукція.

Позивач надіслав на адресу відповідача заяву за №121 від 19.02.2018 з вимогою про повернення сплачених ним коштів.

Судом встановлено, що відповідачем будь-які докази виконання зобов'язань з постачання продукції по договорам №20170814/1 від 14.08.2017 та №2017091/1 від 01.09.2017 суду не надано, доводи позивача у встановленому законом порядку не спростовано, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 1 200 0000 грн. (передоплата) документально підтверджені, а тому підлягають задоволенню.

Крім суми заборгованості, позивач просить суд стягнути з відповідача 9 895,89 грн. - 3 % річних та 24 063,45грн. - інфляційні втрати на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України за невиконання умов договору №2017091/1 від 01.09.2017

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено судом в п 3.1 договору №2017091/1 від 01.09.2017 сторони передбачили, що поставка за цим договором повинна бути проведена у строк 40 робочих днів з моменту передоплати згідно п.2. 3.1 договору, якщо в цей термін обладнання не буде поставлено - відповідач повертає позивачу передоплату в розмірі 700 000 грн. в п'ятиденний термін.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що по договору №2017091/1 від 01.09.2017 відповідач зобов'язаний був повернути грошові кошти в сумі 700 000 грн. до 04.11.2017. Оскільки грошові кошти не були повернені позивачу в обумовлені договором строки, у відповідача виникло грошове зобов'язання, а тому позовні вимоги в частині стягнення 9 895,89 грн. - 3 % річних та 24 063,45грн. - інфляційні втрати обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 13, 73-79, 86, 129, 202, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Коренюк Олександра Юрійовича (03067, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Фізичної особи - підприємця Караванського Олега Едуардовича (23500, АДРЕСА_2, код НОМЕР_2) заборгованість у сумі 1 200 000 грн. 00 коп., 9 895 грн. 89 коп. - 3% річних, 24 063 грн. 45 коп. - інфляційні та 18 510 грн. витрати по сплаті судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 21.06.2018.

Суддя Трофименко Т.Ю.