ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"18" червня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/704/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребної К.Ф.

при секретарі судового засідання Арзуманян В.А.

розглянувши справу №916/704/18

за позовом: Комунального підприємства "Міське управління житлово-комунального господарства" Чорноморської міської ради Одеської області (68002, Одеська область, м. Чорноморськ, вул.. Олександрійська, 2-Б, )

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1)

про стягнення 33 094,53грн.

Представники:

Від позивача: Балтак К.М. за довіреністю №335 від 03.04.2018р.

Від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: Комунальне підприємство "Міське управління житлово-комунального господарства" Чорноморської міської ради Одеської області звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 33 094,53грн., яка складається з основного боргу в розмірі 11 724,81грн., пені в сумі 5 781,76, інфляційних витрат в розмірі 12 592,45грн. та 3% річних в сумі 1 233,51грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території №534 від 03.11.2013р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.04.2018р. було відкрито провадження по справі №916/704/18. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою, що підтверджується поштовими повідомлення про вручення від 23.04.2018р. (вх. ГСОО №16431/18 від 08.05.2018р.). Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

03.11.2013 року між Міським управлінням житлово-комунального господарства м. Іллічівська, правонаступником якого є Комунальне підприємство "Міське управління житлово-комунального господарства" Чорноморської міської ради Одеської області, назва змінена згідно рішення Іллічівської міської ради № 293-УІ від 22.02.2013 та рішення Чорноморської міської ради Одеської області № 102-VІІ від 10.06.2016), (виконавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (споживач) був укладений договір № 534 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Згідно п. 1 Договору, предметом договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території вбудованого приміщення загальною площею 44,7м.кв, розташованого за адресою: будинок №24/130-Н, вул.. Паркова у м. Іллічівську Одеської області, а споживачем зобов'язався своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені договором.

Виконавець надає полуги відповідно до встановленого рішення виконавчого комітету Іллічвської міської ради від 12.03.2012р. №160 тарифу та його структуру, копія якого додається до договору (п.2 договору).

Відповідно до п.1,2,3 абзацу 3 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць, оплата послуг вноситься до кожного 28-го числа поточного місяця, оплата здійснюється у безготівковій формі, розмір щомісячної плати визначено в залежності від площі нежитлового приміщення, яке становить 44,7 кв.м. і тарифу 6,10 грн. за 1 кв.м відповідно рішення Виконавчого комітету Іллічівськом міської ради від 12.03.2012 року за №160.

Відповідно п.4 абзацу 3 договору, загальна сума щомісячної плати за утримання житлового будинку і прибудинвової території складає 272,67 з урахуванням ПДВ.

Як зазначив позивач, відповідач всупереч п.п. 1 п.4 договору, за яким відповідач зобов'язаний оплачувати послуги в установлено порядку та строки, починаючи з вересня 2014 року відповідач систематично не виконував належним чином свої зобов'язання щодо оплати послуг, внаслідок чого виникла заборгованість за період з вересня 2014 року до 1 квітня 2018року в сумі 11 724,81грн.

Крім того позивачем нараховано штрафні санкції у вигляді пені згідно п.п.2 п. 1 розділу договору «Відповідальність сторін», споживач несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасне внесення платежів за послуги шляхом сплати пені в сумі 5 781,76грн.

А також на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України відповідачу були нараховані 3% річних та індекс інфляції за весь час прострочення в сумі інфляційних 12 592,45грн., 3% річних в сумі 1 233,51грн.

Все вищезазначене зумовило звернення Комунального підприємства "Міське управління житлово-комунального господарства" Чорноморської міської ради Одеської області до суду з відповідним позовом за захистом свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Оцінюючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій, суд вказує наступне.

Відповідно до п. п. 1,2 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Стаття 901 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Плата за договором про надання послуг, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором, ч.1 ст. 902 ЦК України.

У відповідності до Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" № 686-ХІУ від 20.05.1999, суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, які належать їм на праві власності чи орендують нежитлові приміщення на підставі договору для провадження цієї діяльності, зобов'язані укласти з балансоутримувачем будинку договір "Про надання послуг по утриманню будинків, споруд та прибудинкових територій", а також сплачувати комунальні послуги за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання та пропорційну частку витрат на утримання прибудинкової території.

Як було встановлено судом у ході розгляду справи сторони 03.11.2013 року уклали договір № 534 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території вбудованого приміщення загальною площею 44,7м.кв, розташованого за адресою: будинок №24/130-Н, вул.. Паркова у м. Іллічівську Одеської області, а споживачем зобов'язався своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені договором.

Позивач належним чином надавав послуги Відповідачу, що відповідачем в ході розгляду справи не спростовувалось.

Як встановлено матеріалами справи, відповідач обов'язок щодо повної та своєчасної сплати платежів за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкової території №534 не виконував, в зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість в сумі 11 724,81 грн. за період з вересня 2014 року до 1 квітня 2018року

З огляду на викладене, господарський суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в названій частині та про наявність правових підстав для стягнення із ФОП ОСОБА_1 заборгованості в сумі 11 724,81 грн

Що стосується вимог про стягнення з відповідача пені, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Згідно з вимогами ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов'язання. Вимогами п.3 ч.1 ст.611 ЦК України також передбачено, що одним із наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, п.3 Договору передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць, оплата послуг вноситься до кожного 28 числа поточного місяця, а у разі прострочення чи не сплати настають наслідки передбачені п.п.2 п.1договору „Відповідальність сторін", нарахування пені.

На підставі зазначених норм, позивачами нараховано відповідачу пеню на загальну суму 5781,37грн.

Перевіривши розрахунок пені, здійснений позивачем, суд доходить висновку що від є обґрунтованим та таким що відповідає вимогам чинного законодавств, проте позивачем при здійсненні підрахунку було допущено арифметичну помилку, та сума пені за розрахунком суду складає 6 290,02грн. Оскільки позивачем заявлено до стягнення пеня у меншому розмірі, суд задовольняє повністю позовні вимоги позивача про стягнення пені в сумі 5781,37грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так позивачем здійснено розрахунок інфляційних та річних які судом перевірено та вважає розрахунок позивача вірним та стягує заявлені суми інфляційних 12 592,45, 3% річних в сумі 1 233,51, з відповідача.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства "Міське управління житлово-комунального господарства" Чорноморської міської ради Одеської області є обґрунтовані, підтверджуються належними та допустимими докази, в зв'язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства "Міське управління житлово-комунального господарства" Чорноморської міської ради Одеської області (68002, Одеська область, м. Чорноморськ, вул.. Олександрійська, 2-Б, ) до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) про стягнення 33 094,53грн. - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) до Комунального підприємства "Міське управління житлово-комунального господарства" Чорноморської міської ради Одеської області (68002, Одеська область, м. Чорноморськ, вул.. Олександрійська, 2-Б, ) основний борг в розмірі 11 724 (одинадцять тисяч сімсот двадцять чотири)грн.. 81 коп., пеню в сумі 5 781 (п'ять тисяч сімсот вісімдесят одну)грн. 76 коп. , інфляційні витрати в розмірі 12 592 (дванадцять тисяч п'ятсот дев'яносто дві)грн.. 45коп., 3% річних в сумі 1 223 (одну тисячу двісті тридцять три)грн. 51коп. та судовий збір в розмірі 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві)грн..

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21 червня 2018 р.

Суддя К.Ф. Погребна