ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2018 р. Справа № 909/51/18

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого судді Галушко Н.А. (доповідач)
суддів Данко Л.С.
Орищин Г.В.

секретар судового засідання Кишенюк Н.Т.

за участю представників учасників процесу:
від прокуратури: Негрич Н.М., Літвінов Р.О., прокурори
від позивача - Сворак І.Б.. представник;
від відповідача Прокопюк В.Л., Гайдук І.В.-представники

розглянув апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Івано-франківського гарнізону №02/02-1193 вих. 18 від 24.04.2018
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.03.2018 (суддя Грица Ю.І., повний текст рішення складено 05.04.2018, м.Івано-Франківськ)
у справі № 909/51/18
за позовом: військового прокурора Івано-Франківського гарнізону, м. Івано-Франківськ, в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області, м. Івано-Франківськ
до відповідача: Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1
про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 відшкодувати збитки, заподіяні навколишньому природному середовищу внаслідок засмічення земельної ділянки побутовими відходами у розмірі 309 102,19 грн., шляхом очищення земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:
Військовий прокурор Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення коштів в сумі 309 102,19грн. збитків заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок засмічення земельної ділянки побутовими відходами.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за результатами проведеної 11.10.2017 перевірки дотримання службовими особами військової частини НОМЕР_1 вимог природоохоронного законодавства складено акт, яким зафіксовано засмічення земельної ділянки, що знаходиться в смт Делятин загальною площею 287,73 кв. м відходами, чим завдано збитків навколишньому природному середовищу на суму 309 102,19 грн.
В ході розгляду справи в суді першої інстанції, 12.02.2018 на адресу суду від заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону надійшло клопотання (вх.№2378/18 від 12.02.2018) про уточнення прохальної частини позовної заяви в порядку ст. ст. 42, 46 ГПК України, в якому, посилаючись на те, що на даний час наявна можливість відновлення військовою частиною НОМЕР_1 якості земельної ділянки в натурі шляхом прибирання відходів за власний рахунок, заступник військового прокурора Івано-Франківського гарнізону просив суд зобов`язати військову частину НОМЕР_1 відшкодувати збитки, заподіяні навколишньому природному середовищу внаслідок засмічення земельної ділянки побутовими відходами у розмірі 309 102,19 грн., шляхом очищення земельної ділянки та стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь військової прокуратури Західного регіону України судовий збір в сумі 4 636,53грн.
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 27.03.2018 у справі № 909/51/18 (суддя Грица Ю.І.) в позові військовому прокурору Івано-Франківського гарнізону, м. Івано-Франківськ, в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області, м. Івано-Франківськ до Військової частини НОМЕР_1 , смт. Делятин Надвірнянського району Івано-Франківської області про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 відшкодувати збитки, заподіяні навколишньому природному середовищу внаслідок засмічення земельної ділянки побутовими відходами у розмірі 309 102,19 грн., шляхом очищення земельної ділянки відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, зокрема, що оскільки Акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства складено Державною екологічною інспекцією в Івано-Франківській області з порушенням чинного законодавства, так як, вказано невірного користувача земельних ділянок, а тому і похідні від нього письмові докази, зокрема, припис №226 від 13.10.2017 та розрахунок розміру шкоди також базуються на невірній інформації, а тому судом до уваги не можуть бути прийняті. Позивач та прокурор у процесі розгляду справи так і не довели суду наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини.
Заступником військового прокурора Івано-Франківського гарнізону подано апеляційну скаргу №02/02-1193 вих. 18 від 24.04.2018, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 11.08.2016 скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити, посилаючись на те, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки, викладені у рішення суду не відповідають обставинам справи. Зокрема, скаржник вважає, що факт правопорушення, яке вчинено військовою частиною НОМЕР_1 зафіксовано актом позапланової перевірки дотримання службовими особами військової частини вимог природоохоронного законодавства від 11.10.2017 та проведено розрахунок розміру шкоди заподіяної внаслідок засмічення земельної ділянки, що знаходиться в смт. Делятин загальною площею 287,73 кв. м відходами, на суму 309 102,19 грн.
Також, скаржник зазначає, що у ході розгляду справи представником військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону подавалось клопотання про уточнення прохальної частини позовної заяви щодо відшкодування шкоди в натурі, шляхом очищення земельної ділянки від побутових відходів, яку судом першої на розгляд не винесено, рішення щодо зазначеного клопотання на стадії підготовчого судового засідання не прийнято, чим порушено норми процесуального права.
Державною екологічною інспекцією подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скасувати рішення суду, прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги, посилаючись на те, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи.
Також, позивач вважає, що військовою частиною НОМЕР_1 , як землекористувачем, в порушення вимог чинного законодавства, не забезпечено повне збирання та належне зберігання відходів, не виконано обов`язки щодо запобігання засмічення навколишнього природного середовища відходами, а також оперативно не ліквідовано порушення вимог екологічної безпеки, отже завдано 309 102,19 грн. шкоди державі та навколишньому природному середовищу, які підлягають стягненню з останнього.
Військовою частиною НОМЕР_1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що судом першої інстанції правомірно встановлено, що військова частина НОМЕР_1 , будучи належним землекористувачем земельної ділянки, не завдала і не могла завдати шкоди природоохоронним інтересам шляхом засмічення земельної ділянки ТПВ, внаслідок чого суд дійшов законного висновку щодо відсутності в діях військової частини складу господарського правопорушення.
Представники сторін та прокурори в судовому засіданні підтримали доводи та заперечення щодо вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення прокурорів та представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне:
Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Надвірнянської районної ради військовій частині 55502 видано державний акт на право користування землею, розміщеною у смт. Делятин Надвірнянського району Івано-Франківської області, площею 1497,84 га, про що зроблено обліковий запис у "Книзі записів державних актів на право постійного користування землею" №33.
Згідно Директиви Командувача військ Західного Оперативного Командування від 20.04.2000 №15/1/080 військову частину НОМЕР_2 перейменовано у військову частину НОМЕР_1 .
В ході розгляду справи в суді першої інстанції прокурором зазначено, що вказана земельна ділянка площею 1 497,84 га у смт Делятин Надвірнянського району Івано-Франківської області перебуває у державній власності та відповідно до ст. 77 Земельного кодексу України, належить до земель оборони.
11.10.2017 державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Івано-Франківської області здійснено перевірку дотримання службовими особами військової частини НОМЕР_1 вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист та використання земель.
За результатами проведеної перевірки 11.10.2017 складено Акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства військової частини НОМЕР_1 , зокрема перевірено територію за адресою Івано-Франківська область, Надвірнянський район, селище Делятин, вул. Авіаційна на відповідність дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.
Вказаним актом зафіксовано засмічення земель на території військової частини НОМЕР_1 твердими побутовими та будівельними відходами.
13.10.2017 Державною екологічною інспекцією вчинено припис №226, згідно з яким приписано забезпечити ліквідацію засмічених земельних ділянок на території військової частини.
У подальшому, на підставі Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Івано-Франківської області здійснено розрахунок розміру збитків, завданих навколишньому природному середовищу внаслідок засмічення відходами земельних ділянок, які становлять 309 102,19 грн.
З огляду на викладене, з посиланням на рекомендації Президії Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів пов`язаних з відшкодуванням шкоди", згідно яких підстави відповідальності за заподіяння шкоди, передбачені статтями 1166 та 1187 ЦК України, застосовуються і при вирішенні спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, прокурор просить суд зобов`язати військову частину НОМЕР_1 відшкодувати збитки, заподіяні навколишньому природному середовищу внаслідок засмічення земельної ділянки побутовими відходами у розмірі 309 102,19 грн., шляхом очищення земельної ділянки (з врахуванням уточнення прохальної частини позовної заяви (а.с.57-59)).

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.
Згідно з ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Відповідно до ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
Згідно з ст. 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: а) раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; б) здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища; в) здійснення заходів щодо відтворення відновлюваних природних ресурсів; г) застосування біологічних, хімічних та інших методів поліпшення якості природних ресурсів, які забезпечують охорону навколишнього природного середовища і безпеку здоров`я населення; д) збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, що підлягають особливій охороні; е) здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб; є) здійснення заходів щодо збереження і невиснажливого використання біологічного різноманіття під час провадження діяльності, пов`язаної з поводженням з генетично модифікованими організмами.
В ході розгляду справи в суді першої інстанції встановлено та не заперечувалось відповідачем, що рішенням Надвірнянської районної ради військовій частині НОМЕР_2 (з 2000 року НОМЕР_1 ) видано Державний акт на право користування землею ІІ - ІФ 000378 загальною площею 1497,84 га, про що зроблено обліковий запис у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №33.
Однак, як зазначено, відповідачем, вказана земельна ділянка ніколи смт Делятин Надвірнянського району не належала, військове містечко № 1 адміністративно до складу Делятинської селищної ради не входило та не входить, відповідно, внесення таких даних до акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства є безпідставним.
З матеріалів справи вбачається, що прокуратурою та відповідачем, подано аналогічний письмовий доказ Наказ Начальника Делятинського гарнізону №19Г від 05.12.2016 Про закріплення земельних ділянок казарменно-житлового фонду і комунальних споруд та призначення відповідальних за їх експлуатацію.
Згідно даного Наказу земельні ділянки площею 1497,84 га закріплено за суб`єктами господарювання Делятинського гарнізону згідно додатку №1.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що вказані земельні ділянки нормативно виділені для здійснення в тому числі і господарської діяльності. В свою чергу, додатком №1 до вказаного Наказу передбачено, що за військовою частиною НОМЕР_1 закріплено дороги (шляхи) 2,3 га, поверхні води 11,8 га, інші нелісові землі 14,94 га (в тому числі дороги з асфальтним покриттям 43550 м.кв, огорожа металева 1480 м/п, живопліт 860 м/п); за Івано-Франківською КЕЧ району нелісові землі 7 га, за будинкоуправлінням №2 нелісові землі 20 га.
Відповідно до ст. 35 Закону України "Про охорону земель" власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі на основі застосування екологобезпечних технологій обробітку і техніки, здійснення інших заходів, які зменшують негативний вплив на ґрунти, запобігають безповоротній втраті гумусу, поживних елементів тощо; дотримуватися стандартів, нормативів при здійсненні протиерозійних, агротехнічних, агрохімічних, меліоративних та інших заходів, пов`язаних з охороною земель, збереженням і підвищенням родючості ґрунтів; надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування відомості про застосування пестицидів та агрохімікатів; сприяти систематичному проведенню вишукувальних, обстежувальних, розвідувальних робіт за станом земель, динамікою родючості ґрунтів; своєчасно інформувати відповідні органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування щодо стану, деградації та забруднення земельних ділянок; забезпечувати додержання встановленого законодавством України режиму використання земель, що підлягають особливій охороні; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку; забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям; уживати заходів щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу.
Згідно з ст. 55 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" суб`єкти права власності на відходи повинні вживати ефективних заходів для зменшення обсягів утворення відходів, а також для їх утилізації, знешкодження або розміщення. Здійснення операцій у сфері поводження з відходами дозволяється лише за наявності дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами на визначених місцевими радами територіях із додержанням санітарних та екологічних норм у спосіб, що забезпечує можливість подальшого використання відходів як вторинної сировини і безпеку для навколишнього природного середовища та здоров`я людей.
Матеріалами справи та показами відповідача підтверджується, що з метою належного виконання вимог нормативних актів щодо поводження з твердими побутовими відходами Івано-Франківською КЕЧ району, як організацією, яка відповідно до чинного законодавства здійснює комунально-експлуатаційне забезпечення життєдіяльності військових частин, укладено в інтересах військової частини НОМЕР_1 господарський договір з ДП Фірма "Альтфатер Тернопіль" про надання послуг з вивезення і захоронення твердих побутових відходів від 22.02.2017.
За даним договором споживачем є Івано-Франківська КЕЧ району. На виконання вказаного договору було обладнано майданчик, розміщено контейнер, який використовується виключно для твердих побутових відходів. При цьому, стосовно його засмічення відомості до Акту перевірки екологічною інспекцією не вносились.
Окрім того, як вбачається із матеріалів справи, умовами договору №116 БК від 26.05.2016 про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів, укладеному між Будинкоуправлінням №2 Івано-Франківської КЕЧ району та ДП Фірма "Альтфатер Тернопіль", передбачено обов`язок Будинкоуправління №2 утримувати контейнерні майданчики у належному санітарному стані.
Отже, судом першої інстанції правомірно встановлено, що при здійснені інспектором перевірки, останнім здійснено також перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства про поводження з твердими побутовими відходами навколо контейнерних майданчиків, які експлуатує самостійний суб`єкт господарської діяльності - Будинкоуправлінням №2, який відповідно до вимог чинного законодавства несе відповідальність за належне поводження з твердими побутовими відходами.
Також відповідачем зазначено, що на виконання припису №226 від 13.10.2017 Будинкоуправлінням №2 Івано-Франківської КЕЧ району за сприянням військової частини НОМЕР_1 засмічення земельних ділянок біля майданчиків для збору твердих побутових відходів було ліквідовано, про що повідомлено Державну екологічну інспекцію в Івано-Франківській області. На підтвердження вказаних вище заперечень відповідачем подано відповідні письмові докази, які знаходять в матеріалах справи.
З огляду на вищенаведені обставини справи, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що з огляду на встановлені фактичні обставини у справі є підстави вважати, що землекористувачем земельної ділянки, якій завдано шкоди, є Івано-Франківська КЕЧ району.

Відповідно до ст. 68 "Про охорону навколишнього природного середовища" відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні у порушенні природоохоронних вимог при зберіганні, транспортуванні, використанні, знешкодженні та захороненні хімічних засобів захисту рослин, мінеральних добрив, токсичних радіоактивних речовин та відходів.
Слід зазначити, що в спірному випадку відшкодування шкоди, є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальностю.
За приписами частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
До істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у спорі про відшкодування заподіяної шкоди, є наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини.
Однак, в матеріалах справи відсутні докази, не надані такі і сторонами в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції, про наявність у діях відповідача усіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини.
Згідно з ч. 6 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по-батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.
Як вбачається із матеріалів справи, а саме, згідно наказу №195 від 25.12.2016 з додатками (а.с.39-44), земельні ділянки закріплені за Івано-Франківською КЕЧ району та будинкоуправлінням №2 Івано-Франківської КЕЧ району.
Однак, в порушення приписів вказаної вище норми Закону, інспекцією зазначено найменування юридичної особи щодо якої здійснювалась перевірка як військову частину НОМЕР_1 , хоча матеріалами справи підтверджується, що фактичним користувачем даної земельної ділянки є Івано-Франківська КЕЧ району в особі її будинкоуправління №2 .
З огляду на вищенаведені обставини, висновок суду першої інстанції, що сам Акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства не свідчить про спричинення саме відповідачем - Військовою частиною НОМЕР_1 державі збитків в сумі 309 102,19 грн., та не є належним доказом в обґрунтування позовних вимог.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до Правила "про плоди отруєного дерева", яке застосовано Європейським судом з прав людини у справі "Яременко проти України", доказ визначається недопустимим, якщо його отримано на підставі іншого доказу, добутого з порушенням закону. Тобто, якщо на підставі незаконно добутих доказів отримані інші докази, то вони виключаються з розгляду справи, тому що є похідними від незаконно отриманих доказів.
Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до широкого розуміння доктрини "плодів отруєного дерева" будь-яке винне порушення конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили. Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня. У вузькому сенсі доктрина плодів отруєного дерева зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних недопустимими, тобто, доктрина пов`язується з проблемою використання доказів, хоча і законних за формою, але збиткових за змістом.
Отже, усі порушення правил допустимості доказів можуть бути очевидними і неочевидними. Які з них є очевидними, а які ні - законодавець не вказує.
Враховуючи вищенаведені обставини та беручи до уваги висновок Європейського суду з прав людини, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що Акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства складено Державною екологічною інспекцією в Івано-Франківській області з порушенням чинного законодавства, оскільки в зазначеному акті вказано невірного користувача земельних ділянок. З огляду на викладене похідні від акту перевірки письмові докази, зокрема, припис №226 від 13.10.2017 та розрахунок розміру шкоди також базуються на невірній інформації та не приймаються судом до уваги.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Належними, достатніми та допустимими доказами не підтверджується заподіяння саме військовою частиною НОМЕР_1 державі збитків у заявленій сумі, а також не доведено факту заподіяння державі збитків внаслідок протиправних дій відповідача, тобто наявності всіх елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки відповідача, збитків, безпосереднього причинного зв`язку між протиправною поведінкою і збитками, вини). Прокурором та Державною екологічною інспекцією не надано суду належних та допустимих доказів про вчинення відповідачем цивільного правопорушення, за яке настає цивільно-правова відповідальність.
Не береться судовою колегією також до уваги твердження скаржника, що у ході розгляду справи представником військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону подавалось клопотання про уточнення прохальної частини позовної заяви щодо відшкодування шкоди в натурі, шляхом очищення земельної ділянки від побутових відходів, яку судом першої інстанції на розгляд не винесено, рішення щодо зазначеного клопотання на стадії підготовчого судового засідання не прийнято, чим порушено норми процесуального права, оскільки, приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції врахував вищенаведене клопотання позивача.
За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що рішення прийняте із дотриманням норм законодавства та у відповідності до обставин справи, а тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Судовий збір за розгляд апеляційної скарги, відповідно до ст.129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269,270, 273, 275, 276, 282 ГПК України ,

Львівський апеляційний господарський суд П О С Т А Н О В И В:

1.Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.03.2018 у справі № 909/51/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Івано-франківського гарнізону №02/02-1193 вих. 18 від 24.04.2018 без задоволення.
2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.
3.Справу повернути у Господарський суд Івано-Франківської області.

Повний текст постанови складено 14.06.2018.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Данко Л.С.

Суддя Орищин Г.В.