РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2018Справа № 910/312/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., при секретарі судового засідання Вишняк Н.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЗВ'ЯЗОКГІДРОБУД"

до Антимонопольного комітету України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Лігос УА"

про визнання протиправним та скасування рішення

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Кравченко О.К.

від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрзв'язокгідробуд" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування рішення від 07.09.2017 №528-р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на думку позивача Антимонопольний комітет України неповно з'ясував усі обставини справи та дійшов необґрунтованих висновків про погодженість дій Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрзв'язокгідробуд" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Лігос УА" внаслідок чого виніс протиправне рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2018 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрзв'язокгідробуд" залишено без руху; встановлено позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом: зазначення попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи; подання підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; здійснення доплати судового збору за розгляд позову у розмірі 162,00 грн.; надання доказів які підтверджують відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів; встановлено позивачу строк для усунення недоліків - протягом семи днів з дня вручення даної ухвали.

05.02.2018 до відділу діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п'яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з відносин, пов'язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції.

Зважаючи на наведені імперативні приписи пункту 5 ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, дана справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

Згідно з приписами статті 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2018 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначити на 06.03.2018, залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Лігос УА".

01.03.2018 до відділу діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов.

06.03.2018 до відділу діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У підготовче засідання 06.03.2018 з'явився представник відповідача, представники позивача та третьої особи у підготовче засідання не з'явились, про час та місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

У підготовчому засіданні судом оголошено перерву до 27.03.2018 та запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом 5 (п'яти) днів з дня отримання відзиву чи відповіді на відзив.

26.03.2018 до відділу діловодства суду від третьої особи надійшли пояснення щодо позову.

У підготовче засідання 27.03.2018 з'явився представник відповідача, представники позивача та третьої особи у підготовче засідання не з'явились, про час та місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

У підготовчому засіданні 27.03.2018 представник відповідача заявив про необхідність ознайомлення з письмовими поясненнями третьої особи.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою належної підготовки справи для розгляду ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2018 суд ухвалив продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання відкласти на 08.05.2018.

28.03.2018 до відділу діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

08.05.2018 до відділу діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з тих підстав, що на час проведення підготовчого засідання відповідач не отримав додаткові докази, які за його словами мають вагоме значення для розгляду даної справи.

У підготовче засідання 08.05.2018 з'явився представник відповідача, представники позивача та третьої особи у підготовче засідання не з'явились, про час та місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

У підготовчому засіданні 08.05.2018 представник відповідача заявив усне клопотання про залишення позову без розгляду.

У підготовчому засіданні 08.05.2018 оголошено перерву до 15.05.2018.

У підготовче засідання 15.05.2018 з'явився представник відповідача, представники позивача та третьої особи у підготовче засідання не з'явились.

У підготовчому засіданні 15.05.2018 представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив.

У підготовчому засіданні 15.05.2018 судом були вчинені дії, передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2018 суд ухвалив: закрити підготовче провадження у справі № 910/312/18, призначити справу до судового розгляду по суті на 29.05.2018.

У судове засідання 29.05.2018 з'явився представник відповідача, представники позивача та третьої особи у судове засідання не з'явились. Представник відповідача заявив усне клопотання про оголошення перерви, яке судом було задоволено, у зв'язку з чим у судовому засіданні оголошено перерву до 12.06.2018.

12.06.2018 до відділу діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про поновлення пропущеного строку для надання доказів та подання доказів.

У судове засідання 29.05.2018 з'явився представник відповідача, представники позивача та третьої особи у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

За змістом ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 12.06.2018, за відсутності представників відповідача та третьої особи, запобігаючи при цьому безпідставному затягуванню розгляду справи.

У судовому засіданні 12.06.2018 представник відповідача проти позову заперечив.

У судовому засіданні 12.06.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Правовідносини, пов'язані з обмеженням монополізму та захистом суб'єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України (далі - ГК України), і відтак - господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, згідно з частиною третьою статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" розглядаються господарськими судами.

До того ж відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду.

Отже, спір у даній справі відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

В силу ч. 1 ст. 3 Закону України "Про захист економічної конкуренції" законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Стаття 3 зазначеного закону до основних завдань Антимонопольного комітету України відносить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом тощо.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Судом встановлено, що 07.09.2017 Антимонопольним комітетом України (далі - Комітет, відповідач) прийнято рішення № 528-р у справі № 20-26.13/77-16 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (далі - Рішення), яким, зокрема:

визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Лігос Уа» і Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрзв'язокгідробуд» вчиили порушення, передбачене п. 4 ч. 2 ст. 6, п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю експлуатаційних днопоглиблювальних робіт - підчистка дна від наносів на внутрішній акваторії морського порту «Южний», проведених відповідно до оголошення про заплановану закупівлю №182778, оприлюдненого в інформаційному бюлетені «Вісник державних закупівель» від 19.08.2015 №318 (19.08.2015)

За порушення, передбачене в п.1 резолютивної частини Рішення, накладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрзв'язокгідробуд» штраф у розмірі 2227259 грн. 00 коп. (п. 6 Рішення).

Не погоджуючись з Рішенням Антимонопольного комітету України, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з вимогою про визнання протиправним Рішення та його скасування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Отже, приписами вищевказаної статті закону передбачено чіткий строк оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України, який не може бути відновлено.

З матеріалів справи вбачається, що копія Рішення була надіслана відповідачем позивачу листом від 26.09.2017 № 143-2613/07-10330 «Про надсилання рішення».

Судом встановлено, що позивач отримав Рішення Комітету 03.10.2017 (копії супровідного листа Комітету та повідомлення про вручення поштового відправлення № 259 містяться в матеріалах справи).

Отже, враховуючи приписи ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", спірне рішення повинно бути оскаржене позивачем до 04.12.2017 включно (03.12.2017 - вихідний день).

При цьому, позивач зазначав, що він звернувся до суду 24.11.2017 шляхом подання позовної заяви до відділення зв'язку 24.11.2017, в підтвердження чого позивачем надано квитанцію від 24.11.2018 №36419808.

Суд зазначає, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрзв'язокгідробуд» надійшла до суду 09.01.2018, що підтверджується відміткою про отримання Господарським судом міста Києва у правому нижньому куті першого аркушу позовної заяви. При цьому, на поштовому конверті, у який було запаковано позовну заяву, №808 міститься відмітка - 24.11.2017.

В той же час, відповідачем було направлено запит до ПАТ «Укрпошта» щодо надання інформації, коли (день, місяць, рік) поштовим відділенням було прийнято поштове відправлення, оформлене квитанцією № 36419808 та якому присвоєно штрихкодовий ідентифікатор № 808, оскільки, як зазначено у листі відповідача, відповідно до інформації з офіційного веб-ресурсу УДППЗ «Укрпошта» (http://ukrposhta.ua/) поштове відправлення з ідентифікатором № 808 було прийнято поштовим відділенням № 1 м. Одеса 05.01.2018, разом з тим ТОВ «Укрзв'язокгідробуд» стверджує, звернувся до суду 24.11.2017 шляхом подання позовної заяви через відділення поштового зв'язку, та на підтвердження цього надав квитанцію відділення поштового зв'язку № 36419808, на якій стоїть відбиток календарного штемпеля місця приймання з датою 24.11.2017.

Відповідно до листа ПАТ «Укрпошта» від 26.04.2018 №1853-Н-16178 зазначено, що за повідомленням Одеської дирекції Укрпошти рекомендований лист № 808 прийнятий до пересилання у поштовому відділенні № 1 м. Одеси 05.01.2018.

Також ПАТ «Укрпошта» повідомило, що ВПЗ № 1 м. Одеси є автоматизованим відділенням поштового зв'язку, яке працює з касовими апаратами, та 24.11.2017 року квитанції ф. 1 не використовувало.

При цьому, подані відповідачем 12.06.2018 докази - копія листа ПАТ «Укрпошта» приймаються судом до розгляду в порядку ст. 80 ГПК України, оскільки, як вбачається з вхідного штемпеля, вказаний лист зареєстровано відповідачем 06.06.2018, у зв'язку з чим наявні підстави вважати такі обставини, що викладені в заяві про поновлення пропущеного строку, поважними причинами неподання відповідачем доказів у строк, встановлений законом.

Наведені докази, які подані відповідачем 12.06.2018 та які прийняті судом до розгляду, а саме копія листа ПАТ «Укрпошта» від 26.04.2018 №1853-Н-16178 спростовують твердження позивача про те, що він звернувся до суду 24.11.2017 шляхом подання позовної заяви до відділення зв'язку 24.11.2017.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позивач звернувся до суду з даним позовом 05.01.2018 шляхом подання позовної заяви до відділення зв'язку 05.01.2018, а отже позовна заява подана позивачем до суду з пропуском встановленого частиною 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» двомісячного строку для оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України.

Враховуючи те, що позивач пропустив двомісячний строк для оскарження рішення Антимонопольного Комітету України від 04.04.2013 р. № 6-р/тк, а пропущений строк не може бути відновлено, він є присічним, то у задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити.

Так, встановлена Цивільним кодексом України позовна давність до відповідних правовідносин не застосовується, так само як і в оскарженні розпоряджень Антимонопольного комітету України та його органів. При цьому, закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) Антимонопольного комітету України та його органів.

При цьому, з огляду на пропуск позивачем встановленого законом строку на оскарження рішення Антимонопольного комітету України, що є підставою для відмови в позові, суд не досліджує та не надає оцінку тим доводам, які викладені учасниками в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на позивача з огляду на відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 22.06.2018

Суддя Ю.В. Картавцева