ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2018 р. Справа № 914/2500/17

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

ОСОБА_1,

без повідомлення учасників справи розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 відділу міста Львова за №1472 від 04.04.2018

на рішення господарського суду Львівської області від 13.03.2018, суддя: Козак І.Б., м.Львів, (повний текст рішення складено 16.03.2018),

за позовом публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ,

до відповідача ОСОБА_2 відділу міста Львова, м. Львів,

про стягнення 66 866,01 грн.,

ВСТАНОВИВ:

публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду Львівської області з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 відділу у міста Львова 66 866,01 грн., з яких: 22 187,19 грн. пені, 3 969,59 грн. 3% річних,40 709,23 грн. інфляційних втрат, посилаючись на неналежне виконання останнім умов укладеного між сторонами договору №2386/14-БО(Т)-21 від 04.04.2014 на купівлю-продаж природного газу в частині оплати поставленого йому (відповідачу) протягом січня-червня та листопада-грудня 2014 року природного газу на загальну суму 1 359 779,99 грн.

Правовими підставами позову зазначає ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 611, 625, 655, 692, 712 ЦК України, ст.ст. 173-175, 193, 216-217, 232, 264-265 ГК України.

Рішенням господарського суду Львівської області від 13.03.2018 задоволено вищезазначений позов та стягнуто з ОСОБА_2 відділу у міста Львова на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 66 866,01 грн., з яких: 22 187,19 грн. пені, 3 969,59 грн. 3% річних,40 709,23 грн. інфляційних втрат.

За коротким змістом судового рішення, відповідач несвоєчасно виконав свої зобовязання за договором №2386/14-БО(Т)-21 від 04.04.2014 про купівлю-продаж природного газу в частині оплати поставленого йому протягом січня-червня та листопада-грудня 2014 року природного газу на загальну суму 1 359 779,99 грн., а тому суд першої інстанції дійшов до висновку про задоволення вимог про стягнення 66 866,01 грн., з яких: 22 187,19 грн. пені, 3 969,59 грн. 3% річних, 40 709,23 грн. інфляційних втрат.

За коротким змістом вимог апеляційної скарги відповідач просить змінити рішення господарського суду Львівської області від 13.03.2018 зменшити розмір нарахування пені за несвоєчасну сплату боргу за спожитий природній газ на 90% з підстав неповного зясування обставин, що мають значення для справи, а також, неправильного застосування норм матеріального права.

Відповідно до узагальнених доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідач є структурним підрозділом Міністерства оборони України, бюджетною організацією, фінансується за рахунок Державного бюджету України, а тому відсутня його вина за несвоєчасну оплату поставленого позивачем природного газу.

У звязку з погашенням суми основної заборгованості та наявністю значного розміру боргу за послуги постачання теплової енергії та комунальні послуги, а також враховуючи, що відповідач здійснює забезпечення спрямоване на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, обєктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових міст, забезпечення військових частин квартирним майном, то відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України наявні підстави для зменшення розміру пені.

Позивач не скористався своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі згідно зі ч. 1 ст. 263 ГПК України.

Враховуючи, що ціна позову в цій справі складає 66 866,01 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму (172 000,00 грн.) для працездатних осіб, а учасниками справи не заявлено клопотання про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, то апеляційний господарський суд виходячи з приписів ч. 10 ст. 270 ГПК України, дійшов до висновку про розгляд апеляційної скарги без повідомлення учасників справи.

Розглянувши наявні в справі докази, давши оцінку доводам апелянта, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 відділу у міста Львова №1472 від 04.04.2018 та залишення без змін рішення господарського суду Львівської області від 13.03.2018 у справі №914/2500/17, з огляду на наступне.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин вбачається, що між публічним акціонерним товариством «Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (далі позивач) та КЕВ м. Львова (далі відповідач) укладено договір №2386/14 БО (Т)-21 від 04.04.2014 про купівлю-продаж газу (далі договір) (а.с.29-33) з наступними змінами у вигляді додаткових угод № 1, 2 від 06.08.2014 (а.с.34,35), якими змінювалась ціна газу.

На виконання умов договору, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 1 359 779,99 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с.36-43), які наявні в матеріалах справи.

Судом першої інстанції встановлено, а сторонами не оспорюється обґрунтованість нарахування 22 187,19 грн. пені, 3 969,59 грн. 3% річних,40 709,23 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що в апеляційній скарзі відповідач просить змінити рішення господарського суду Львівської області від 13.03.2018 зменшивши розмір нарахування пені за несвоєчасну сплату боргу за спожитий природній газ на 90%, то предметом апеляційного оскарження є рішення суду першої інстанції в частині наявності чи відсутності підстав для зменшення розміру пені за несвоєчасну сплату боргу за спожитий природній газ на 90%.

За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов'язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення пені є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Підстави та розмір зменшення стягуваної пені повинні бути мотивовані та обґрунтовані в рішенні суду.

Законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення пені, і дане питання вирішується господарським судом згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що ОСОБА_2 відділ у місті Львові є державною установою і на неї поширюється дія норми Конституції України, Законів України, Цивільного кодексу України, в тому числі і щодо відповідальності за порушення своїх зобовязань за договором. Приналежність відповідача до бюджетних організацій, які фінансуються за рахунок Державного бюджету України не слугує підставою для звільнення від відповідальності за порушення виконання зобовязань.

Розмір нарахованої пені не перевищує суму основного боргу, а тому не відноситься до виключних умов, визначених ч. 3 ст. 551 ЦК України за наявності яких розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду.

Довідка №7253 від 11.12.2017 (а.с.77), яка подана відповідачем у підтвердження наявності значної заборгованості за послуги постачання теплової енергії та комунальні послуги відображає стан заборгованості відповідача станом на 01.12.2017 та є одностороннім документом, який не відображає його реальний фінансовий стан.

Таким чином, апеляційним господарським судом, встановлено, що відповідачем не доведено існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру пені на підставі наведених норм, а суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 90%. При цьому суд першої інстанції повно перевірив та надав оцінку усім доводам відповідача щодо наявності обставин для зменшення розміру пені.

За таких умов, суд першої інстанції, правильно зясував характер спірних правовідносин, які склались між сторонами та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вищенаведені доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків місцевого господарського суду, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В звязку з тим, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а тому судовий збір, сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги залишається за апелянтом.

Керуючись ст. ст. 236, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

рішення господарського суду Львівської області від 13.03.2018 у справі №914/2500/17 залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відділу у міста Львова (вул. Батуринська, 2, м. Львів, 79007, ) залишити без задоволення.

Судовий збір в розмірі 2400,00 грн. залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий суддя: С.М. Бойко

Судді: Т.Б. Бонк

ОСОБА_1

Повний текст постанови підписано 12.06.2018.