УХВАЛА

м. Київ

14.06.2018Справа № 910/11058/17

За скаргою: публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

у справі № 910/11058/17 за позовом публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК"

до відповідачів:

1. Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач",

2. Публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця"

про внесення змін до акту

за участю відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

Суддя: Шкурдова Л.М.

Секретар с/з Гнідіна М.Ю.

Представники:

від скаржника (відповідача 2) - Волинський А.В. за дов.

від позивача - Яців О.Р. за дов.

від відповідача 1 - Ковтонюк Ю.А. за дов.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідачів 1 та 2 внести зміни до заключного передавального акту від 01.12.2015р. шляхом включення до заключного передавального акту існуючих перед позивачем зобов'язань відповідача 1 згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2012р. у справі №34/16 на суму 49 058 287,30 грн. боргу та 42 738,84 грн. судового збору.

Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Шкурдова Л.М.) від 19.09.2017р. у справі №910/11058/17 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2017р. рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2017р. у справі №910/11058/17 скасовано. Прийнято нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" задоволено повністю.

13.12.2017р. на виконання вказаного судового рішення Господарським судом міста Києва видано відповідні накази.

Постановою Верховного суду від 14.03.2018р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2017р. у справі №910/11058/17 залишено без змін.

05.06.2018 року через відділ діловодства суд від публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшла скарга на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 22.05.2018 року про накладення штрафу на боржника у виконавчому провадженні № 56224123 з виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/11058/17 від 13.12.2017 року.

Подана скарга мотивована тим, що винесена державним виконавцем постанова про накладення штрафу від 22.05.2018 на ПАТ «Укрзалізниця» за невиконання рішення суду по справі № 910/11058/17 є передчасною, оскільки в судовому порядку боржником оскаржується постанова про відкриття виконавчого провадження від 19.04.2018 ВП № 56224123, а тому існує ймовірність скасування постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду м. Києва від 13.12.2017 №910/11058/17.

Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" подані заперечення на скаргу, в яких проти задоволення скарги заперечив, оскільки скаржником не було виконано рішення суду у встановлений строк, а відтак державний виконавець правомірно вжив заходи, передбачені статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» у вигляді накладення штрафу.

З наявних матеріалів справи вбачається, що 19.04.2018 р. Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 19.04.2018 ВП № 56224123 (далі - Постанова) з виконання наказу № 910/11058/17 від 13.12.2017, виданого господарським судом м. Києва.

Згідно з актом державного виконавця від 22.05.2018 року боржником не повідомлено відділ про внесення змін до заключного передавального акту від 01.12.2015 року, шляхом включення до нього існуючих перед Банком зобов'язань Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2012р. у справі №34/16 на суму 49 058 287,30 грн. боргу та 42 738,84 грн. судового збору.

Постановою відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 22.05.2018 у виконавчому провадженні № 56224123, державним виконавцем за невиконання рішення суду по справі № 910/11058/17 на ПАТ «Укрзалізниця» накладено штраф у розмірі 5 100,00 грн.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як, зокрема, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Тобто, боржник зобов'язаний виконати рішення немайнового характеру у встановлений в наведеній нормі 10-денний строк.

Як вбачається зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.04.2018 року державним виконавцем було зазначено про необхідність виконання боржником рішення у 10-денний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

З Акту державного виконавця від 22.05.2018 року вбачається, що боржником не повідомлено орган державної виконавчої служби про внесення змін до заключного передавального акту від 01.12.2015 року, шляхом включення до нього існуючих перед Банком зобов'язань Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2012р. у справі №34/16 на суму 49 058 287,30 грн. боргу та 42 738,84 грн. судового збору.

Матеріали справи не містять доказів виконання скаржником рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2012р. у встановлений Законом України «Про виконавче провадження» строк.

Частиною 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Зі змісту наведених норм вбачається, що винесення постанови про накладення штрафу у разі невиконання рішення є обов'язком державного виконавця.

Скаржником при цьому не надано доказів, які б свідчили про виконання ним рішення суду, що вказує на те, що дії державного виконавця з винесення постанови про накладення штрафу відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання скаржника на передчасність оскаржуваної постанови у зв'язку з оскарженням ним постанови про відкриття виконавчого провадження суд не бере до уваги з огляду на те, що Закон України «Про виконавче провадження» не ставить обов'язок державного виконавця з вчинення виконавчих дій в залежність від подання боржником скарг на дії державного виконавця. Скаржником не доведено суду порушення державним виконавцем вимог законодавства при винесенні постанови про накладення штрафу.

Згідно зі ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

За приписами ч.ч.2, 3 ст.343 ГПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Скаржником не доведено суду та не надано відповідних доказів на підтвердження неправомірності прийняття оскаржуваної постанови.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що подана скарга є необґрунтованою, тому задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 342-343, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України суд,

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні скарги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.235 ГПК України та може бути оскаржена до Київського апеляційного господарського суду у строк, встановлений ст.256 ГПК.

Суддя Шкурдова Л.М.

Текст ухвали складено: 21.06.18р.