ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року м. ОдесаСправа № 915/1293/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: С.В. Таран,

Суддів: Л.О. Будішевської, М.А. Мишкіної,

при секретарі судового засідання Р.О. Кияшко,

за участю представників:

від позивача - В.С. Єгоров;

від відповідача - участі не брали;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Миколаївської області, прийняте суддею С.М. Коваль, 18.04.2018 о 12 год 40 хв, м. Миколаїв, повний текст складено 25.04.2018,

у справі №915/1293/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Учитель"

про стягнення 5000,16 грн

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 р. Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі- ПАТ "НАК "Нафтогаз України") звернулось до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Учитель" (далі - ОСББ "Учитель") про стягнення з останнього боргу у сумі 5000,16 грн, з яких: 2463,76 грн - пеня, 375,48 грн - 3% річних та 2160,92 грн - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу №1311/14-ТЕ-22 від 12.12.2013.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 04.12.2017 порушено провадження у справі №915/1293/17.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 18.04.2018 у справі №915/1293/17 (суддя С.М. Коваль) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Судове рішення мотивоване недоведеністю позивачем факту неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу №1311/14-ТЕ-22 від 12.12.2013.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Миколаївської області від 18.04.2018 у справі №915/1293/17 скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апеляційна скарга обгрунтована тим, що в оскаржуваному рішенні Господарського суду Миколаївської області не враховано жодного аргументу, доказу чи доводу позивача. Зокрема, місцевим господарським судом не було враховано той факт, що кошти у розмірі 28400, 63 грн були зараховані по спірному договору лише 30.10.2014.

ОСББ "Учитель" власну правову позицію щодо апеляційної скарги в письмовому вигляді не виклало.

У судовому засіданні 19.06.2018 представник позивача апеляційну скаргу підтримав; представник відповідача участі не брав, хоча був належним чином сповіщений про час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 161-164).

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла наступних висновків.

13.12.2013 між Публічним акціонерним товариством „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" («продавець») та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Учитель" («покупець») укладено договір купівлі-продажу природного газу №1311/14-ТЕ-22 (далі- договір №1311/14-ТЕ-22 від 13.12.2013), за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність покупця у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах договору; газ, що продається за договором використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями, національними творчими спілками та їх релігійними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності).

У пунктах 2.1, 2.4, 5.1, 5.2, 5.5 вказаного договору сторонами узгоджено обсяги газу, що планується передати в період з 01 січня 2014 р. по 31 грудня 2014р., фізико-хімічні показники газу, ціну за 1000 куб.м газу та загальну вартість природного газу за цим договором.

Відповідно до пункту 6.1 договору №1311/14-ТЕ-22 від 13.12.2013 оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу; остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 14-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу.

В силу пункту 6.3 договору №1311/14-ТЕ-22 від 13.12.2013 в платіжних дорученнях покупець повинен обов'язково зазначити номер договору, дату його підписання та призначення платежу без зазначення періоду, за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у покупця за цим договором продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періодипо цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості; кошти, які надійшли від покупця будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

Сторони у пункті 6.4 договору №1311/14-ТЕ-22 від 13.12.2013 узгодили, що у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору грошова сума, яка надійшла від покупця, погашає вимоги продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного покупцем: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати продавця, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; 3) у третю чергу погашається основна сума боргу.

Згідно з положеннями пункту 7.2 договору №1311/14-ТЕ-22 від 13.12.2013 у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості; у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (пункт 11 договору №1311/14-ТЕ-22 від 13.12.2013).

В подальшому до вказаного договору між сторонами було укладено додаткову угоду №1 від 31.01.2014, якою змінювалась ціна за газ, та додаткову угоду №2 від 28.04.2014, якою викладено пункт 1.2 у наступній редакції: «Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням».

На виконання даного договору ПАТ „НАК „Нафтогаз України» протягом січня-квітня, жовтня - грудня місяців 2014 року передало, а ОСББ "Учитель" прийняло природний газ на загальну суму 97053,62 грн, про що свідчать акти приймання-передачі природного газу від 31.01.2014, від 28.02.2014, від 31.03.2014, від 30.04.2014, від 31.10.2014, від 30.11.2014, від 31.12.2014.

За отриманий відповідачем природний газ останній розрахувався в повному обсязі, що не заперечується жодною із сторін та що підтверджується банківською випискою по рахунку ПАТ „НАК „Нафтогаз України»; платіжними дорученнями №4 від 28.01.2014, №6 від 28.03.2014, №40 від 15.09.2014, №52 від 30.10.2014, №60 від 28.11.2014; листом ОСББ "Учитель" №47 від 24.10.2014; актом звірки розрахунків від 30.06.2014, підписаним представниками сторін без зауважень, та актом звірки розрахунків за період з 01.01.2014 по 28.02.2018 за договором №1311/14-ТЕ-22 від 13.12.2013, складеним позивачем та скріпленим його печаткою.

За твердженням позивача відповідач свої зобов'язання за договором №1311/14-ТЕ-22 від 13.12.2013 щодо оплати отриманого природного газу виконав з порушенням строків оплати, а тому останній звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 2463,76грн пені, 375,48 грн 3% річних та 2160,92 грн інфляційних втрат.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд послався на недоведеність позивачем факту неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу №1311/14-ТЕ-22 від 12.12.2013.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно з статтею 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 Цивільного кодексу України).

В силу вимог статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу України.

Договір є обов'язковий до виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Згідно з пунктом 6.1 договору №1311/14-ТЕ-22 від 13.12.2013 остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 14-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу.

Отже, до 14.02.2014 відповідач повинен був повністю розрахуватись за газ, поставлений йому у січні 2014р.; до 14.03.2014 - за газ, поставлений у лютому 2014р.; до 14.04.2014 - за газ, поставлений у березні 2014р., до 14.05.2014 - за газ, поставлений у квітні 2014р.; до 14.11.2014 - за газ, поставлений у жовтні 2014р.; до 14.12.2014 - за газ, поставлений у листопаді 2014р. та до 14.01.2015 - за газ, поставлений у грудні 2014р.

Із змісту платіжних доручень перелічених вище, банківських виписок по рахунку позивача вбачається, що станом на кожне 14-те число місяця, наступного за місяцем поставки, у відповідача перед позивачем існувала передплата за поставлений природний газ.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Доводи скаржника стосовно несвоєчасної оплати відповідачем поставленого йому природного газу спростовуються матеріалами справи. Факт зарахування суми у розмірі 28400,63 грн в якості попередньої оплати за договором №1311/14-ТЕ-22 від 13.12.2013 визнається відповідачем, що вбачається як із змісту апеляційної скарги, так і із акту звірки розрахунків за період з 01.01.2014 по 28.02.2018, складеному та підписаному повноважними представниками скаржника.

Твердження позивача про те, що на підставі пункту 6.3 договору №1311/14-ТЕ-22 від 13.12.2013 оплата, що надходила від відповідача зараховувалась ним за газ, поставлений в минулі періоди, є безпідставними, оскільки зазначений пункт договору надає продавцю таке право на зарахування коштів як погашення заборгованості за газ, поставлений за минулі періоди по цьому договору, а не за будь-якими іншими договорами, що були укладені між сторонами. Враховуючи те, що першим місяцем поставки за цим договором є січень 2014р., у позивача відсутні були підстави для зарахування платежів, що надходили, в рахунок оплати заборгованості по іншим договорам.

Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції процесуальних норм в частині повноти оцінки доказів, зокрема щодо неврахування жодного аргументу позивача, судова колегія вважає безпідставними, оскільки хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (див. рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 пункт 58).

Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції об'єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку із чим дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Інші доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції; твердження апелянта про порушення Господарського суду Миколаївської області норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення від 18.04.2018 не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування цього рішення колегія суддів не вбачає.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Миколаївської області від 18.04.2018 у справі №915/1293/17 - без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України, виключно у випадках, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 20.06.2018.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя М.А. Мишкіна