УХВАЛА

21 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 914/1875/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Погребняка В.Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь"

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 14.12.2017

та на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.03.2018

у справі за заявою боржника Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Гетьман"

про банкрутство, -

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд Львівської області ухвалою від 26.07.2016 порушив провадження у справі №914/1875/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Гетьман" (далі за текстом - ТОВ фірма "Гетьман") з урахуванням особливостей, визначених статтею 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою Господарського суду Львівської області від 28.07.2016 визнано ТОВ фірму "Гетьман" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, обов'язки ліквідатора банкрута покладено на голову ліквідаційної комісії Винника Олексія Вікторовича.

Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" (далі за текстом - ПАТ "Банк "Київська Русь") є забезпеченим кредитором ТОВ фірми "Гетьман" з сумою вимог 229 111 141,94 грн.

13.12.2017 ПАТ "Банк "Київська Русь" подало Господарському суду Львівської області заяву про вжиття запобіжних заходів шляхом накладення арешту на майно.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.12.2017 у справі №914/1875/16, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.03.2018, відмовлено у задоволенні заяви ПАТ "Банк "Київська Русь" про вжиття запобіжних заходів стосовно ОСОБА_6 шляхом накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_6 і було предметом забезпечення вимог ПАТ "Банк "Київська Русь" у межах справи № 914/1875/16 про банкрутство ТОВ фірми "Гетьман".

02.05.2018 ПАТ "Банк "Київська Русь" через суд апеляційної інстанції звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Львівської області від 14.12.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.03.2018 у справі №914/1875/16, з проханням відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення Верховним Судом, поновити строк на касаційне оскарження, скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове, відповідно до якого вжити запобіжних заходів шляхом накладення арешту на майно.

На підставі п. 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу (далі за текстом - ГПК України), в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VІІІ, супровідним листом № 09-01/1472/18 від 15.06.2018 Львівський апеляційний господарський суд направив вказану касаційну скаргу разом зі справою №914/1875/16 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2018 на розгляд Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Погребняка В.Я., - передано вказану касаційну скаргу.

Дослідивши матеріали касаційної скарги, колегія суддів Верховного Суду дійшла до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі, з огляду на таке.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Основного Закону серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria", висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з […] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів […]".

Пунктом 2 частини першої статті 287 ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Таким чином, наведений перелік ухвал суду першої інстанції, що підлягають касаційному оскарженню, є вичерпним, і тому подання касаційних скарг на інші судові рішення (тобто відсутні у вказаному переліку) виключає можливість здійснення касаційного провадження за такими скаргами.

Як вбачається з відомостей касаційної скарги, ПАТ "Банк "Київська Русь" оскаржує в касаційному порядку постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.03.2018, якою залишено без змін ухвалу Господарського суду Львівської області від 14.12.2017 у справі №914/1875/16 про відмову у задоволенні заяви банку про вжиття запобіжних заходів шляхом накладення арешту на майно.

Однак, суд зазначає, що виходячи з приписів п. 2 ч.1 ст. 287 ГПК України, касаційний перегляд постанови суду апеляційної інстанції, прийнятої за результатом апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову (п. 4 ч.1 ст. 255 ГПК України), не передбачений нормами процесуального законодавства.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції у разі здійснення касаційного перегляду ухвали Господарського суду Львівської області від 14.12.2017 та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 21.03.2018 у справі №914/1875/16 буде діяти не як суд, встановлений законом.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ПАТ "Банк "Київська Русь", оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За таких обставин, суд касаційної інстанції вважає за необхідне клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору за подання вказаної касаційної скарги та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження залишити без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 55, 129 Конституції України, ст.ст. 234, 235, п. 2 ч.1 ст.287, п. 1 ч. 1 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, Суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" на ухвалу Господарського суду Львівської області від 14.12.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.03.2018 у справі №914/1875/16.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.В. Білоус

В.Я. Погребняк