КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2018 р. Справа№ 910/3927/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Верховця А.А.

Остапенка О.М.

за участю секретаря судового засідання Маковея Ю.І.,

розпорядника майна арбітражного керуючого Комлика І.С.,

представників:

від боржника - арбітражний керуючий Бєлова О.А.,

від Міністерства оборони України - Тушницький О.О.,

від заявника - Юзвенко В.Г.,

від Служби безпеки України - Соловйов В.В.

розглянувши апеляційну скаргу Міністерства оборони України

на постанову Господарського суду міста Києва

від 30.01.2018 (повний текст складено 02.02.2018, суддя Пасько М.В.)

у справі №910/3927/16

за заявою Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до Центрального спеціалізованого будівельного управління (госпрозрахункове) (код 32200555)

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду міста Києва від 30.01.2018 припинено процедуру розпорядження майном Центрального спеціалізованого будівельного управління (госпрозрахункове), припинено повноваження розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Комлика І.С., відмовлено в задоволенні клопотання ТВО начальника Центрального спеціалізованого будівельного управління щодо введення процедури санації боржника, визнано боржника банкрутом, відкрито його ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута Бєлову О.А., залишено без задоволення заяви арбітражних керуючих Бандури І.В. та Кравченка Р.М. про участь у справі.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Міністерство оборони України звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Господарського суду міста Києва від 30.01.2018 та передати справу на новий розгляд до Господарського суду міста Києва на стадію розпорядження майном.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2018 відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 10.04.2018.

У судовому засіданні 10.04.2018, 19.04.2018 оголошувалась перерва в відповідно до ст. 216 ГПК України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про перевищення пасивів підприємства-боржника над його активами з огляду на недостатність майна для погашення всієї кредиторської заборгованості та недоцільність введення процедури санації боржника за умов не завершення розпорядником майна інвентаризації майна боржника, оцінки виявленого майна та ігнорування діючих договорів, стороною яких є боржник. Також, за висновком скаржника рішення комітету кредиторів про звернення до суду із клопотанням про визнання боржника банкрутом не є достатньою умовою та підставою для прийняття рішення про визнання боржника банкрутом, оскільки за наявності такого рішення комітету кредиторів, суд має самостійно перевірити ознаки банкрутства.

Дочірня компанія "Газ України" НАК "Нафтогаз України" у відзиві просить суд залишити оскаржувану постанову без змін у зв'язку з її відповідності нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Розпорядник майна боржника арбітражний керуючий Комлик І.С. у відзиві також просив залишити без змін постанову від 30.01.2018, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Провадження у справах про банкрутство регулюється Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 року № 2343-XII (далі - Закон про банкрутство), Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законодавчими актами України.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2016 порушено провадження у справі про банкрутство Центрального спеціалізованого будівельного управління (госпрозрахункове).

Ухвалою попереднього засідання від 16.02.2017 затверджено реєстр вимог кредиторів на загальну суму 9237732,90 грн.; визнано кредиторами з грошовими вимогами до боржника:

- Дочірню компанію "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на суму 8642940,67 грн., з яких: 16536 грн. - вимоги першої черги, 8281386,72 грн. - вимоги четвертої черги, а 345017,95 грн. - вимоги шостої черги;

- Державну податкову інспекцію у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві на суму 352472,42 грн., з яких: 2756,00 грн. - вимоги першої черги, 349455,25 грн. - вимоги третьої черги, а 261,17 грн. - вимоги шостої черги;

- Службу безпеки України на суму 242580,98 грн., з яких: 2756,00 грн., а 239824,98 грн. - вимоги шостої черги.

07.09.2017 від боржника надійшло клопотання про введення процедури санації боржника та затвердження плану санації боржника.

13.11.2017 від розпорядника майна боржника надійшов звіт за наслідками проведеної процедури розпорядження майном у справі.

13.11.2017 від розпорядника майна боржника надійшло клопотання про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором боржника арбітражного керуючого Бєлової О.А.

14.11.2017 від голови комітету кредиторів надійшло клопотання про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором боржника арбітражного керуючого Бєлової О.А.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону про банкрутство під санацією розуміється система заходів, що здійснюються під час провадження у справі про банкрутство з метою запобігання визнанню боржника банкрутом та його ліквідації, спрямована на оздоровлення фінансово-господарського становища боржника, а також задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів шляхом реструктуризації підприємства, боргів і активів та/або зміни організаційно-правової та виробничої структури боржника.

Статтею 1 Закону про банкрутство визначено, що банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Тобто, до боржника може бути застосована процедура санації, коли господарським судом встановлено можливість боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані вимоги кредиторів інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону про банкрутство, у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців.

Банкрут - боржник, неспроможність якого виконати свої грошові зобов'язання встановлена господарським судом.

Тобто, відповідно до вимог Закону про банкрутство, визнаючи боржника банкрутом, суд повинен встановити його неплатоспроможність для чого необхідно належним чином з'ясувати зазначені вище питання.

Згідно з затвердженим судом в порядку ст. 25 Закону про банкрутство реєстру вимог кредиторів, визначенню підлягає розмір пасиву боржника.

Відомості про актив боржника мають міститися у звіті арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією) про фінансово-майновий стан божника, що повинен бути наданий комітету кредиторів та на основі якого комітет кредиторів вирішує питання про введення наступної судової процедури. Фінансово-майновий стан боржника (актив) повинен бути предметом розгляду в судовому засіданні.

Якщо встановлення пасиву боржника відбувається на попередньому засіданні суду, то остаточна правова оцінка активу і пасиву боржника та можливість відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом надається у підсумковому засіданні суду з огляду на знаходження справи у процедурі розпорядження майном боржника. Завдання підсумкового засідання суду полягає в з'ясуванні ознак банкрутства для визначення наступної судової процедури, виходячи з клопотання комітету кредиторів, однак остаточна їх оцінка надається судом.

Як було встановлено вище, ухвалою попереднього засідання від 16.02.2017 затверджено реєстр вимог кредиторів на загальну суму 9237732,90 грн.

Відповідно до частини 2 статті 27 Закону про банкрутство до закінчення процедури розпорядження майном боржника збори кредиторів зобов'язані прийняти одне із передбачених цією нормою рішень, зокрема подати до господарського суду клопотання про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Згідно ч. 5, 6 ст. 26 Закону про банкрутство до компетенції зборів кредиторів належить прийняття рішення про:

визначення кількісного складу та обрання членів комітету кредиторів;

дострокове припинення повноважень комітету кредиторів або окремих його членів;

схвалення плану санації боржника в процедурі розпорядження майном;

інші питання, передбачені цим Законом.

На час дії процедур банкрутства збори кредиторів обирають комітет кредиторів у складі не більше ніж сім осіб.

Під час проведення процедур банкрутства інтереси всіх кредиторів представляє комітет кредиторів, утворений відповідно до цього Закону.

Частиною 8 статті 26 встановлено, що до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення, зокрема про звернення до господарського суду з клопотанням про відкриття процедури санації, визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у випадках, передбачених цим Законом; звернення до господарського суду з клопотанням про призначення арбітражного керуючого (керуючого санацією, ліквідатора).

За результатами засідання зборів кредиторів, яке відбулось 10.11.2017, прийнято рішення звернутись до господарського суду із клопотанням про визнання боржника банкрутом, погоджено кандидатуру арбітражного керуючого Бєлової О.А. для призначення ліквідатором боржника.

Частиною 3 статті 27 Закону про банкрутство встановлено, що у підсумковому засіданні господарський суд за пропозицією розпорядника майна боржника та на підставі рішення зборів кредиторів приймає одне із передбачених цією нормою судових рішень, зокрема постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

13 листопада 2017 року розпорядник майна боржника звернувся до господарського суду із клопотанням про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

У Звіті розпорядник майна боржника дійшов висновку про відсутність можливості у боржника виконати свої грошові зобов'язання перед кредиторами у зв'язку з відсутністю майна.

З метою виявлення активів у боржника, розпорядник майна надсилав до державних органів відповідні запити.

Згідно отриманих відповідей вбачається, що боржник не володіє будь-якими активами.

Додатково розпорядник майна отримав витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна з якого вбачається, що боржник не володіє на праві власності рухомим майном.

Також розпорядник майна отримав витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що боржник володіє часткою у наступних підприємствах: «38 ВІТЧ», « 70 управління начальника робіт», «Львівське будівельне управління», які перебувають в процедурах банкрутства.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що за боржником зареєстровано право власності на 7 квартир, що територіально розміщені в АРК Крим.

У зв'язку з тим, що АРК Крим є тимчасово окупованою територією, проведення інвентаризації вказаного майна на даний час не можливе.

На виконання положень ст. 98 Закону про банкрутство розпорядник майна Комлик І. С. двічі звертався до керівника боржника з вимогою надати документи необхідні для проведення аналізу фінансово-господарської діяльності підприємства, втім запити арбітражного керуючого залишились без задоволення.

З метою отримання документів для проведення аналізу фінансово-господарської діяльності боржника розпорядник майна Комлик І. С. направив запит до Головного управління статистики у місті Києві, із відповіді якого вбачається, що боржник не звітує до управління протягом 2014-2016 років.

Тобто, у зв'язку із відсутністю документації необхідної для проведення аналізу фінансово-господарської діяльності боржника, розпорядник майна позбавлений можливості його здійснити у відповідності до методичних рекомендацій.

З метою проведення інвентаризації активів боржника розпорядник майна арбітражний керуючий Комлик І. С. двічі направляв керівнику боржника повідомлення про проведення інвентаризації.

Керівник боржника сформував інвентаризаційну комісію, до складу якої включено розпорядника майном.

Станом на 29.01.2018 інвентаризаційною комісією оглянуто об'єкти нерухомого майна, які перебувають на балансі Центрального спеціалізованого будівельного управління (госпрозрахункове) в с. Капітанівка Київської області та в смт. Коцюбинське Київської області, втім згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно такі об'єкти не зареєстровані за боржником на праві власності чи господарського відання.

Проаналізувавши наведені вище обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що пасиви значно перевищують активи підприємства-боржника, оскільки наявного у боржника майна не достатньо для погашення всієї кредиторської заборгованості, а відтак і недоцільність введення процедури санації боржника.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону про банкрутство за клопотанням комітету кредиторів або інвесторів, або власника майна (органу, уповноваженого управляти майном) банкрута чи з власної ініціативи господарський суд може прийняти рішення про введення процедури санації й після визнання боржника банкрутом у разі наявності плану санації та до початку продажу майна банкрута.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо необхідності при визначенні умов неплатоспроможності боржника враховувати угоди, які укладені боржником із ТОВ «Кіод» та ТОВ «Проксіма», оскільки за умовами вказаних договорів на пайову участь у будівництві житла боржник не буде набувати у майбутньому будь-яке майно, набувачем нерухомого майна визначено замовника - Міністерство оборони України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова Господарського суду міста Києва від 910/3927/16 у даній справі відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи, винесена з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Оскільки підстав для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення судом апеляційної інстанції немає, то судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на Міністерство оборони України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

2. Постанову Господарського суду міста Києва від 30.01.2018 у справі № 910/3927/16 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 19.06.2018.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді А.А. Верховець

О.М. Остапенко