ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"15" червня 2018 р.

м. Одеса

Справа № 916/1152/18

Господарський суд Одеської області у складі судді – Петрова В.С., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпекс Інтернаціонал» про видачу судового наказу щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Телар» боргу, штрафних санкцій та збитків в загальній сумі 58842,57 грн. у порядку ст. 147-156 ГПК України, -

ВСТАНОВИВ:

11.06.2018 р. до Господарського суду Одеської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпекс Інтернаціонал» (заявник) про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Телар» (боржник) боргу, штрафних санкцій та збитків в загальній сумі 58842,57 грн. Вимоги заявника обґрунтовані наступним.

26 вересня 2017 року між ТОВ «Імпекс Інтернаціонал» (покупець) та ТОВ «Телар» (постачальник) був укладений договір поставки № 9, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов’язується поставити та передати у власність, а покупець зобов’язується прийняти та оплатити пиломатеріали хвойних порід з розрахунку - 50% авансового платежу загального об’єму товару та 50% в момент відвантаження партії товару продавцем. Термін поставки партії товару в об’ємі 70 м3 +/-10% з моменту внесення авансу становить 30 робочих днів. Період між поставками кожної окремої партії товару узгоджується сторонами.

Згідно п. 1.2 договору загальний об’єм товару, який повинен бути поставлений за цим договором встановлюється на кожен місяць окремо по узгодженню сторін. Асортимент та якість товару, який повинен бути поставлений за цим договором, наведений в додатку № 1, що є невід'ємною частиною цього договору.

За умовами п. 3.1 договору ціна за одиницю товару (м3) визначається в гривнях України без його перевезення в місце поставки і становить суму 2800,00 грн.

26.09.2017 р. разом з договором було підписано додаток № 1 до договору на об’єм 56 м3, що становить 156800,00 грн.

Пунктом 4.1 договору встановлено порядок розрахунку за товар. Так, покупцем сплачується на розрахунковий рахунок продавця аванс, визначений в п. 1.1 договору не менше як за 30 днів до фактичної поставки (відвантаження партії товару на транспорт покупця). Після завантаження партії товару на транспорт, але до його відправки зі складу продавця та передачі пакету документів на товар, визначених п. 2.3 договору, покупець сплачує на розрахунковий рахунок продавця решту 50% вартості такого товару. До здійснення повної оплати завантаженого товару продавець має право на його притримання.

Як вказує заявник, на виконання умов договору останнім перераховано аванс (50% вартості додатку № 1 до договору) в розмірі 78400,00 грн. на поточний рахунок ТОВ «Телар» згідно квитанції від 05.10.2017 р. на суму 10000,00 грн.; від 10.10.2017 р. на суму 10000,00 грн.; від 11.10.2017 р. на суму 14999,00 грн.; від 12.10.2017 р. на суму 11000,00 грн.; від 12.10.2017 р. на суму 22000,00 грн.; від 12.10.2017 р. на суму 10401,00 грн. Сума комісії банку склала 1% на суму 784,00 грн. (збитки).

Таким чином, заявник вказує, що ТОВ «Імпекс Інтернаціонал» 12.10.2017 р. повністю сплатило аванс у розмірі 50%, а 13.10.2017 р. ТОВ «Телар» вже отримало суму авансу.

Наразі заявник вказує, що ТОВ «Телар» відповідно до п. 5.3 договору повинно було поставити покупцю товар до 11-го листопада 2017 року відповідної якості і обсязі, обумовлені в додатку № 1 до договору. З 12-го листопада 2017 року починається прострочка поставки товару. Однак, за ствердженнями заявника, до цих пір постачальник в порушення взятих на себе зобов’язань не здійснив поставку товару.

Поряд з цим заявник вказує, що 28.03.2018 р. боржнику була направлена поштою вимога (претензія) про відмову ТОВ «Імпекс Інтернаціонал» від прийняття виконання, добровільне повернення авансового платежу, сплату штрафних санкцій і відшкодування збитків у строк три робочих дні з моменту одержання вимоги.

Заявник вказує, що 02.04.2018 р. згідно інформації з офіційного сайту Укрпошти вимога була за місцем призначення. Відтак, за ствердженнями заявника, у боржника було достатньо часу з урахуванням поштового обігу, щоб отримати вимогу, ознайомитися та прийняти рішення.

Наразі заявник зазначає, що TOB «Телар» перерахувало на поточний рахунок ТОВ «Імпекс Інтернаціонал» 25000,00 грн. згідно платіжного доручення №10 від 13.04.2018 р. та 25000,00 грн. згідно платіжного доручення №12 від 26.04.2018 р. У зв’язку з вказаним заявник стверджує, що на підставі положень ст. 1212 ЦК України у ТОВ «Телар» виникло зобов’язання повернути ТОВ «Імпекс Інтернаціонал» залишок від грошового авансового платежу в сумі 28400,00 грн. (78400,00 грн. - 50 000,00 грн.), а також на підставі ч. 2 ст. 220 ГК України зобов’язання відшкодувати збитки в сумі 784,00 грн. (1% від перерахованої суми), які були понесені заявником на сплату комісії банку за перерахування авансу.

Крім того, заявник вказує, що згідно п. 9.3 договору за прострочення поставки партії товару продавець (боржник) має сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості такої партії за кожен день прострочення, що дорівнює 23870,79 грн.

Також заявник з посиланням на положення ч. 1, 2 ст. 1214, ст. 536 ЦК України зазначає, що боржник має сплатити відсотки за користування чужими коштами, що складають 5787,78 грн.

Таким чином, за ствердженнями заявника, заборгованість ТОВ «Телар» перед ТОВ «Імпекс Інтернаціонал» станом на 31.05.2018 р. становить 28400,00 грн. (аванс), 784,00 грн. (збитки), 23870,79 грн. (неустойка) та 5787,78 грн. (що загалом становить 58842,57 грн.

Згідно ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

В ч. 1, 2 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст. 76, ч. 1 ст. 77, ч.ч. 1, 2 ст. 79 ГПК України).

Так, у поданій заяві ТОВ «Імпекс Інтернаціонал» заявлено вимоги про стягнення коштів на підставі ст.ст. 1212, 1214, 536 ЦК України, штрафних санкцій та збитків на підставі ст. 220 ГК України в загальній сумі 58842,57 грн. При цьому такі вимоги ґрунтуються не на договорі, оскільки за змістом заяви між сторонами вже не існує договірних зобов’язань у зв’язку з відмовою заявника від договору.

Згідно ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні (п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України).

За ч. 2 ст. 1214 Цивільного кодексу України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд зазначає, що вимога про стягнення коштів (повернення авансу), штрафних санкцій та збитків підлягає розгляду в порядку позовного провадження, з дослідженням та перевіркою судом нарахованих сум збитків, підстав таких нарахувань, періодів, тощо, у зв'язку з чим заява ТОВ «Імпекс Інтернаціонал» про видачу судового наказу про стягнення з ТОВ «Телар» боргу, штрафних санкцій та збитків в загальній сумі 58842,57 грн. задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 1, 3, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема: заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Імпекс Інтернаціонал» у видачі судового наказу за поданою заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Телар» боргу, штрафних санкцій та збитків в загальній сумі 58842,57 грн.

2. Повідомити заявника, що відповідно до ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя В.С. Петров