ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2018 р. Справа № 914/444/18

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Малех І.Б.

ОСОБА_1

секретар судового засідання Шкребій А.В.

розглянувши апеляційну скаргу приватного підприємства Олександр-Гарант за вих. №335 від 26.03.2018 (вх. № ЛАГС 01-05/1025/18 від 30.03.2018)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 14.03.2018 про вжиття заходів до забезпечення позову, суддя Чорній Л.З.

у справі № 914/444/18

за позовом: приватного акціонерного товариства Трускавецькурорт (надалі ПрАТ Трускавецькурорт), м. Трускавець, Львівська область

до відповідача: приватного підприємства Олександр-Гарант (надалі ПП Олександр-Гарант), м. Вінниця

про забезпечення позову

за участю учасників справи:

від позивача: ОСОБА_2 адвокат (довіреність №22 від 04.09.2017)

від відповідача: ОСОБА_3 адвокат (довіреність б/н від 14.05.2018)

ВСТАНОВИВ:

12.03.2018 ПрАТ «Трускавецькурорт» звернулося до Господарського суду Львівської області з заявою про забезпечення позову.

14.03.2018 ухвалою Господарського суду Львівської області у справі № 914/444/18 задоволено заяву ПрАТ «Трускавецькурорт» про вжиття заходів до забезпечення позову. Вжито заходи до забезпечення позову ПрАТ «Трускавецькурорт» до ПП «Олександр-Гарант» шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми 219 179,10 грн., що обліковуються на рахунках ПП «Олександр-Гарант», а саме: - №3, відкритому в АТ «РайффайзенАваль» у м. Києві, МФО380805; - №0730, відкритому в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 331401; - інших наявних рахунках ПП «Олександр-Гарант». Здійснено зустрічне забезпечення шляхом щомісячного внесення ПрАТ «Трускавецькурорт» на депозитний рахунок Господарського суду Львівської області, 79014, м. Львів, вул. Личаківська,128 (р/р 0738 в Державній казначейській службі України; МФО-820172, ЗКПО 03499974) грошових коштів в сумі 1 790,00 грн. за кожен місяць дії забезпечення позову, починаючи з дня постановлення ухвали про забезпечення позову і до винесення судом рішення по суті спору. Визначено строк надання зустрічного забезпечення - протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Дана ухвала суду мотивована тим, що відсутність ПП «Олександр-Гарант» майна, на яке може бути звернено стягнення, незадовільний фінансовий стан підприємства, його неспроможність сплачувати податки, невиплата заробітної плати працівникам дають підстави стверджувати про наявність обставин, що можуть утруднити або унеможливити виконання рішення суду в майбутньому. Таким чином, єдиним джерелом виплати боргу в сумі ціни позову, у випадку його задоволення, будуть грошові кошти, що обліковуються на банківських рахунках ПП «Олександр-Гарант», відтак обраний заявником захід забезпечення позову, на думку суду, є обґрунтованим.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ПП «Олександ-Гарант» подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано надані ним докази та аргументи, а відтак, винесено незаконне судове рішення, просить його скасувати, в задоволені заяви ПрАТ «Трускавецькурорт» про забезпечення позову відмовити. Зокрема, скаржник вважає, що ПрАТ «Трускавецькурорт» не надав суду належних та допустимих доказів в підтвердження наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування такого виду забезпечення позову, відповідно ухвала суду ґрунтується лише на доводах та припущеннях заявника.

Представник скаржника в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав повністю.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів скаржника заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх№ 01-04/2982/18 від 14.05.2018), ухвалу суду першої інстанції вважає законною та обґрунтованою, відтак просить суд залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши учасників справи, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається із заяви ПрАТ «Трускавецькурорт» про забезпечення позову, останній повідомляє, що має намір звернутися до Господарського суду Львівської області з позовом до ПП «Олександр-Гарант» про стягнення коштів в сумі 219 179,10 грн. Предметом цього позову буде стягнення частини суми збитків, завданих ПрАТ «Трускавецькурорт» внаслідок неналежного виконання ПП «Олександр-Гарант» своїх обовязків з охорони майна за договором про надання послуг №119 від 31.12.2013, а саме допущення вчинення колишніми працівниками (охоронцями) ПП «Олександр-Гарант» крадіжок мідного електричного силового кабелю ВБбШв нг 3x240+1x120 в кількості 448,1м та ПвЭгаПу-10 1x240/70 в кількості 6м.

Зокрема, заявник зазначає, що 31.12.2013 між ПрАТ «Трускавецькурорт» (замовник) та ПП «Олександр-Гарант» (виконавець) було укладено договір про надання охоронних послуг №119, згідно з умовами якого виконавець зобовязався здійснити фізичну охорону будівель, окремих приміщень у будівлях та спорудах замовника, територій, а також матеріальних цінностей та грошових коштів, що в них знаходяться, охорону громадського порядку та пропускний режим у межах обєкта чи території, а замовник в свою чергу своєчасно здійснювати оплату послуг виконавця на умовах і в порядку, встановлених цим договором. Виконавець приступає до надання послуг у момент прийняття обєктів та/або територій під охорону та оформлення відповідних актів про прийняття обєктів та територій під охорону (а.с. 25-28).

Відповідно до п. 6.1 договору з моменту прийняття обєкта та/або території під охорону виконавець несе матеріальну відповідальність за збитки, спричинені неналежним виконанням ним своїх обовязків, а саме:

- за втрату і нестачу товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів під час знаходження обєкта та/або території під охороною в результаті неналежного забезпечення охорони, невиконання виконавцем встановленого в обєкті чи на території порядку вивезення (винесення) товарно-матеріальних цінностей;

- за пошкодження, псування або знищення майна (в тому числі шляхом підпалу) сторонніми особами, які проникли в обєкт чи на територію внаслідок неналежного виконання виконавцем взятих на себе за договором зобов'язань.

ПрАТ «Трускавецькурорт» стверджує, що під час дії договору, у серпні-листопаді 2016 року, колишніми працівниками (охоронцями) ПП «Олександр-Гарант» було здійснено крадіжку матеріальних цінностей (мідний електричний силовий кабель) із будівлі по вул. Стебницька 61,63, яка передана під охорону ПП «Олександр-Гарант» за договором. За фактом крадіжки вказаного кабелю відкрито кримінальне провадження № 0000812 від 24.11.2016.

За підрахунками ПрАТ «Трускавецькурорт» загальна сума завданих збитків становить 730 640,00 грн.

Вимоги ПрАТ «Трускавецькурорт» до ПП «Олександр-Гарант» про стягнення частини збитків в розмірі 511 460,90 грн. були заявлені товариством у позові, справа за яким знаходиться в провадженні Господарського суду Вінницької області № 902/200/17.

Частина збитків в розмірі 219 179,10 грн. була зарахована ПрАТ «Трускавецькурорт» в рахунок виконання зустрічного зобовязання ПрАТ «Трускавецькурорт» перед ПП «Олександр-Гарант» відповідно до заяви № 53 від 30.01.2017.

Проте, ПП «Олександр-Гарант», не погоджуючись з таким зарахуванням, звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до ПрАТ «Трускавецькурорт» про стягнення заборгованості в розмірі 219 179,10 грн. за надані охоронні послуги. Рішенням Господарського суду Львівської області від 23.02.2017, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.02.2018 у справі № 914/188/17, позовні вимоги ПП «Олександр-Гарант» було задоволено в повному обсязі. При цьому суди прийшли до висновку, що зустрічне зобовязання ПрАТ «Трускавецькурорт» перед ПП «Олександр-Гарант» в розмірі 219 179,10 грн. відповідно до заяви № 53 від 30.01.2017 не відбулося.

Відтак, враховуючи, що ПрАТ «Трускавецькурорт» має намір звернуся до суду з позовом про стягнення 219 179,10 грн. збитків, завданих неналежним виконанням ПП «Олександр-Гарант» обовязків за договором про надання охоронних послуг №119 від 31.12.2013, заявник просить суд вжити заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми 219 179,10 грн., що обліковуються на рахунках ПП «Олександр-Гарант».

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ст.136 ГПК України).

Статтею 136 ГПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За вимогами ст. 139 ГПК України, заявник, звертаючись із заявою про забезпечення позову, повинен, зокрема, вказати предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що підставами для забезпечення позову заявник вважає нестабільний фінансовий стан ПП «Олександр-Гарант», відсутність рухомого та нерухомого майна у підприємства, а також наявні відкриті провадження у справах, які розглядаються судами та в яких зазначене підприємство є відповідачем.

На підтвердження вищенаведених обставин заявником долучено до вказаної заяви такі докази:

- інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інформацію з Єдиного державного реєстру МВС, згідно з якою у ПП «Олександр-Гарант» не має у власності жодного нерухомого та рухомого майна;

- роздруківки інтернет-сторінок «YOU CONTROL» про фінансово-майновий стан субєкта малого підприємництва ПП «Олександр-Гарант» за 2016-2017 роки та відгуки про компанію «Олександр-Гарант» із сайту «Про роботу»;

- дані Єдиного державного реєстру судових рішень, згідно з якими ПП «Олександр-Гарант» неодноразово фігурувало у судових справах.

На думку заявника, відсутність у ПП «Олександр-Гарант» майна, на яке може бути звернено стягнення, незадовільний фінансовий стан підприємства, його неспроможність сплачувати податки, невиплата заробітної плати працівникам дають підстави стверджувати про наявність обставин, що можуть утруднити або унеможливити виконання рішення суду в майбутньому.

Єдиним джерелом виплати боргу в сумі ціни позову, у випадку його задоволення, будуть грошові кошти, що обліковуються на банківських рахунках ПП «Олександр-Гарант».

Заявник також звертає увагу суду на те, що рішенням Господарського суду Львівської області від 23.02.2017р., яке набрало законної сили 06.02.2018р. у справі №914/188/17 буде стягнуто з ПрАТ «Трускавецькурорт» на користь ПП «Олександр-Гарант» грошові кошти в сумі 219 179,19 грн. Тобто, достеменно відомо, що підприємство отримає дохід у 2018 році.

Оскільки ПП «Олександр-Гарант», станом на даний час, має право вільно розпоряджатися своїми грошовими коштами, а, враховуючи наведені обставини щодо фінансового та майнового стану підприємства, заявник вважає, що отримані підприємством грошові кошти можуть бути відразу перераховані іншим субєктам господарювання, а саме підприємство може бути припинено (ліквідовано), що унеможливить в майбутньому стягнення цих коштів на користь ПрАТ «Трускавецькурорт», тобто виконання рішення суду та ефективний захист порушених прав товариства, у випадку задоволення позову, з яким ПрАТ «Трускавецькурорт» має намір звернутися до суду. В свою чергу такий захід до забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти ПП «Олександр-Гарант» в сумі 219 179,10 грн. вважає адекватним заходом, а також таким, що спроможний буде забезпечити фактичне виконання судового рішення.

У постанові пленуму Вищого господарського суду України постанові «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» № 16 від 26.12.2011 зазначено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

На спростування доводів заявника скаржником до апеляційної скарги було долучено ряд документів, зокрема:

- довідку Державної фіскальної служби України ГУ ДФС у Вінницькій області № 262 від 22.03.2018 про відсутність у ПП «Олександр-Гарант» заборгованості з податків, зборів станом на 22 березня 2018 року (а.с. 200);

- лист № 23428 від 22.03.2018 Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області про відсутність станом на 22.03.2018 виконавчих документів про стягнення з ПП «Олександр-Гарант» по справах № 802/4045/14-а, № 802/461/14-а, № 127/4884/14-а, № 127/12662/15-ц, № 127/15665/15-ц, № 12715662/15-а (а.с. 227);

- інформаційна довідка про відсутність справи про банкрутство ПП «Олександр-Гарант» в Єдиному реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство (а.с. 228);

- копію ухвали Верховного суду від 22.03.2018 про відкриття касаційного провадження у справі №914/188/17 та призначення її до розгляду на 15.05.2018 (а.с. 244-246).

Дослідивши подані скаржником докази та матеріали заяви щодо забезпечення позову в їх сукупності з огляду на вказані вище нормативні приписи, колегія суддів зазначає, що посилання заявника на нестабільність діяльності підприємства відповідача та мінливий характер фінансово-майнового стану відповідача за 2016-2017 роки безумовно та переконливо не приводить суд до достатньо обґрунтованого припущення, що майно (грошові суми), яке є у відповідача, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Твердження ПрАТ «Трускавецькурорт» про потенційну можливість ПП «Олександр-Гарант» перерахувати отримані кошти по справі № 914/188/17 в розмірі 219 179,19 грн. іншим субєктам господарювання, а саме підприємство може бути припинено (ліквідовано), що унеможливить в майбутньому стягнення цих коштів на користь ПрАТ «Трускавецькурорт», є лише припущенням заявника, яке спростоване долученими скаржником вищенаведеними доказами.

Доводи щодо відкритих проваджень у справах, які розглядаються господарськими судами та в яких зазначене підприємство є відповідачем, також не є достатнім обґрунтуванням наявності фактичних обставин, з якими би пов'язувалось застосування такого заходу до забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти, які обліковуються на рахунках ПП «Олександр-Гарант».

Не може бути підставою для забезпечення позову твердження заявника про ухилення ПП «Олександр-Гарант» від виконання зобов'язань за спірним договором, оскільки така обставина буде предметом спору, що потребує доведення. Тому не можна розглядати такі твердження як безспірні та такі, що обґрунтовують необхідність забезпечення позову, зокрема в сумі, що буде заявлена до стягнення.

При цьому сам по собі зазначений розмір суми предмету позову за відсутності жодних доказів існування в майбутньому реальної загрози чи ймовірності утруднення невиконання рішення суду не є підставою для забезпечення позову при наявності лише виключно даних підстав.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції безпідставно задоволено заяву ПрАТ «Трускавецькурорт» про забезпечення позову, заява базується лише на власних міркуваннях та припущеннях заявника.

Відтак, відсутні підстави для здійснення зустрічного забезпечення позову.

Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апелянтом належними та допустимими доказами підтверджено факти, викладені в апеляційній скарзі, відповідно спростовано висновки, викладені в оскаржуваному судовому рішенні суду першої інстанції, відтак, ухвалу місцевого господарського суду слід скасувати, а апеляційну скаргу задоволити.

Керуючись, ст.ст. 140, 141, 255, 269, 271, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 14.03.2018 у справі № 914/444/18 скасувати.

В задоволені заяви ПрАТ «Трускавецькурорт» про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Скасувати здійснене Господарським судом Львівської області зустрічне забезпечення позову.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову покладаються на заявника.

4. Стягнути з ПрАТ «Трускавецькурорт» (82200, м. Трускавець, бульвар Ю.Дрогобича, 2, ) на користь ПП «Олександр-Гарант» (21020, м. Вінниця, вул. Б. Лукяновського,23, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн. за подання апеляційної скарги.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки передбаченні ст.288 ГПК України.

6. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

судді І.Б. Малех

ОСОБА_1