ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.06.2018 Справа № 920/262/18
м. Суми

За позовом Фізичної особи-підприємця Середи Юрія Вікторовича, с. Великі Вільми, Сумський район, Сумська область,

до відповідача Білопільської районної державної адміністрації, м. Білопілля, Білопільський район, Сумська область,

про визнання додаткової угоди до договору укладеною

Суддя Котельницька В.Л.

За участю представників:

від позивача - Грицик Г.О. (довіреність б/н від 28.03.2018)

від відповідача - не прибув

при секретарі судового засідання Чепульській Ю.В.

Суть спору: позивач звернувся до господарського суду з позовом, відповідно до якого просить суд визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди водного об'єкту від 01.11.2003, укладеного між Білопільською районною державною адміністрацією (41800, Сумська область, м. Білопілля, вул. Старопутивльська, 35, ) та Фізичною особою-підприємцем Середою Юрієм Вікторовичем (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1), у відповідній редакції, викладеній в прохальній частині позову.

18.05.2018 відповідач надіслав відзив на позов № 01-31/1054 від 15.05.2018, проти вимог позивача заперечує, та зазначає, що на даний час у нього відсутні повноваження щодо розпорядження земельними ділянками під водними об'єктами за межами населених пунктів Сумської області.

29.05.2018 позивач електронною поштою надіслав відповідь на відзив, наполягає на задоволенні позовних вимог.

Також 29.05.2018 позивачем подане клопотання за вх. № 4065, відповідно до якого останній просить суд не брати до уваги відзив на позовну заяву Білопільської районної державної адміністрації та вирішити справу за наявними матеріалами, оскільки відповідачем на надано підтвердження повноважень тимчасово виконуючого обов'язки голови Білопільської районної державної адміністрації ОСОБА_4 як посадової особи, яка має право підписувати відзив на позовну заяву Білопільської районної державної адміністрації від 15.05.2018 № 01-31/1054. Зазначене клопотання відхилене судом з мотивів безпідставності.

Розгляд справи по суті розпочато у судовому засіданні 13.06.2018.

У вступному слові представник позивача усно виклав позовні вимоги, на задоволенні яких він наполягає, просив суд визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди водного об'єкту від 01.11.2003, укладеного між Білопільською районною державною адміністрацією (41800, Сумська область, м. Білопілля, вул. Старопутивльська, 35, ) та Фізичною особою-підприємцем Середою Юрієм Вікторовичем (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1), у відповідній редакції, викладеній в прохальній частині позову.

Судом досліджено докази, подані позивачем.

Представник відповідача у судове засідання не прибув.

Судом досліджено докази, подані відповідачем.

Представником позивача були надані пояснення з приводу обставин, на які він посилався у поданих до суду заявах по суті справи.

У ході судового засідання судом були встановлені обставини справи, досліджено докази, надані сторонами на підтвердження своїх позицій по суті спору, а також вчинено інші необхідні дії, встановлені Главою 6 «Розгляд справи по суті» Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, оцінивши подані докази, суд встановив:

01.11.2003 між Білопільською районною державною адміністрацією (орендодавцем, відповідачем у справі) та приватним підприємцем Середою Юрієм Вікторовичем (орендарем, позивачем у справі) було укладено договір оренди (строкового платного користування) водного об'єкту (ставка).

Відповідно до п. 1.1 договору оренди водного об'єкту, керуючись Водним та Земельним кодексами України Законами України «Про оренду державного і комунального майна» та «Про тваринний світ» орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування водний об'єкт (ставок) місткістю 234,0 тис.м.куб. (за даними облводгоспу), загальною площею 76,714 га в т.ч. 42,826 га та 2,5619 га під ставками, 22,016 га та 9,3101 га прибережна захисна смуга, розташованих біля с.Сушилино та с.Вилки на території Жовтневої селищної ради, з гідроспорудами.

Згідно з п. 1.2 договору назване в п. 1.1. передається для використання під риборозведення.

Даний договір зареєстрований у Білопільській регіональній філії Сумського районного центру ДЗК, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди на території Жовтневої селищної ради вчинено запис за № 1158 від 26.01.2004.

Термін дії договору відповідно до його п. 6.1 встановлено до 01.11.2028.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із заявою про внесення змін до договору оренди водного об'єкту від 01.11.2003, а саме, просив вилучити з договору водний об'єкт загальною площею 64,8420 га, з яких 42,826 га під ставком та 22,016 га під прибережною смугою у зв'язку з тим, що ставок неможливо використовувати для риборозведення (водойма не набирається водою).

Відповідач у відповідь на заяву позивача направив йому лист № 01-31/3036 від 21.09.2017, у якому відмовив у підписанні додаткової угоди до договору оренди водного об'єкту від 01.11.2003 з посиланням на те, що з 01.07.2013 він не має повноважень щодо розпорядження даними земельними ділянками, а отже не має повноважень щодо укладення додаткових угод до договорів оренди земельних ділянок водного фонду (ставків).

Вважаючи, що відмова відповідача від укладення додаткової угоди є незаконною та суперечить загальним положенням договірних відносин, позивач звернуся до господарського суду з даним позовом, у якому просив суд визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди водного об'єкта від 01.11.2003.

Суд, розглянувши позовні вимоги, проаналізувавши вимоги діючого законодавства, зазначає наступне.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 06.04.2018 основним видом діяльності позивача є прісноводне рибництво (аквакультура).

Відповідно до ст. 1 Закону «Про аквакультуру» аквакультура (рибництво) - сільськогосподарська діяльність із штучного розведення, утримання та вирощування об'єктів аквакультури у повністю або частково контрольованих умовах для одержання сільськогосподарської продукції (продукції аквакультури) та її реалізації, виробництва кормів, відтворення біоресурсів, ведення селекційно-племінної роботи, інтродукції, переселення, акліматизації та реакліматизації гідробіонтів, поповнення запасів водних біоресурсів, збереження їх біорізноманіття, а також надання рекреаційних послуг.

Згідно із положеннями ст. 1 Водного кодексу України рибництво - штучне розведення і відтворення риби та інших водних живих ресурсів.

Відповідно до частин 1-4 ст. 51 Водного кодексу України (у редакції, чинній на момент звернення позивача до відповідача із заявою про укладання додаткової угоди до договору оренди від 01.11.2003) у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми. Не підлягають передачі у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб водні об'єкти, що: використовуються для питних потреб; розташовані в межах територій та об'єктів, що перебувають під охороною відповідно до Закону України «Про природно-заповідний фонд України». Водні об'єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою. Водні об'єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства.

У частині 3 статті 122 Земельного кодексу України зазначено, що районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.

З посиланням на вказану норму, позивач зазначає про наявність у відповідача повноважень на розпорядження землями для ведення водного господарства, розташованими за межами населених пунктів.

Зазначене позивач обґрунтовує і тим, що відповідно ДСТУ 3041-95 «Система стандартів у галузі охорони навколишнього середовища та раціонального використання ресурсів. Гідросфера. Використання і охорона води. Терміни та визначення» водогосподарський комплекс - сукупність водокористувачів різних галузей народного господарства, які спільно використовують водні ресурси одного водозбірного басейну.

Отже враховуючи визначення, яке міститься в ДСТУ 3041-95, позивач до галузей водогосподарського комплексу відносить водопостачання населених пунктів, промисловості, сільськогосподарського виробництва, в тому числі зрошення земель та обводнення посушливих районів, гідроенергетику, рибне господарство, водний транспорт і рекреацію.

Вказуючи, що водний об'єкт йому було надано для здійснення одного із видів водного господарства, а саме під риборозведення, позивач вважає, що Білопільська районна державна адміністрація наділена відповідними повноваженнями щодо передачі водних об'єктів в оренду саме для ведення водного господарства.

Однак суд звертає увагу сторін, що згідно з Концепцію розвитку водного господарства України, схваленою Постановою Верховної ради України від 14.01.2000 № 1390-XIV, водне господарство - галузь, завданням якої є забезпечення потреб населення і народного господарства у водних ресурсах, збереження, охорона та відтворення водного фонду, попередження шкідливої дії вод і ліквідація її наслідків.

Таким чином, суд зазначає, що позивач помилково ототожнює діяльність із штучного розведення і відтворення риби (рибництво) з водним господарством як галуззю, що забезпечує водними ресурсами потреби населення і народного господарства.

Відповідно до частини 5 статті 122 Земельного кодексу України, обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

З огляду на положення даної частини ст. 122 ЗК України суд зазначає, що саме на обласні державні адміністрації покладено функції розпорядження землями державної власності, що розташовані на відповідній території, за виключенням випадків, визначених частинами 3, 4, 8 даної статті.

Сумська обласна державна адміністрація з 01.07.2013 є публічним правонаступником Білопільської районної державної адміністрації в Сумській області в частині розпорядження водними об'єктами за межами населених пунктів на території Сумської області. У разі виникнення публічного правонаступника усі матеріально-правові зобов'язання суб'єкта-попередника передаються до суб'єкта-правонаступника, який відповідно надалі має ці зобов'язання виконувати (продовжувати виконувати) перед фізичними (юридичними) особами.

Порядок публічного правонаступництва в частині розпорядження земельними ділянками державної форми власності за межами населених пунктів чітко визначений статтею 148-1 Земельного кодексу України. У частині 5 даної статті визначено, що вимоги цієї статті поширюються на випадки переходу повноважень від одного органу державної влади до іншого при розпорядженні земельними ділянками державної власності, які перебувають у їх постійному користуванні.

Таким чином, Сумська обласна державна адміністрація - це орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин (у даному випадку з 01.07.2013 уповноважений державою розпоряджатися землями державної форми власності з розташованими на них водними об'єктами за межами населених пунктів на території Сумської області).

Розпорядженням голови Сумської обласної державної адміністрації від 18.09.2015 № 449-ОД «Про надання у користування на умовах оренди водних об'єктів, розташованих за межами населених пунктів на території Сумської області» делеговано Департаменту екології, природних ресурсів та паливно-енергетичного комплексу Сумської обласної державної адміністрації повноваження щодо забезпечення передачі у користування на умовах оренди водних об'єктів, у випадках, визначених частиною п'ятою статті 122 Земельного кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що Білопільська районна державна адміністрація з 01.07.2013 не має повноважень щодо розпорядження земельними ділянками з розташованими на них водними об'єктами за межами населених пунктів на території Сумської області, а отже не має повноважень щодо укладення будь-яких додаткових угод і до вже укладених договорів оренди таких об'єктів, оскільки такі повноваження щодо розпорядження водними об'єктами за межами населених пунктів, у зв'язку із змінами у законодавстві, перейшли до обласних державних адміністрацій. Отже, права та обов'язки орендодавця згідно договору оренди (строкового платного користування) водного об'єкту (ставка) від 01.07.2003, укладеного між Білопільською районною державною адміністрацією та ФОП Середою Юрієм Вікторовичем, перейшли до Сумської обласної державної адміністрації та делеговані нею Департаменту екології, природних ресурсів та паливно-енергетичного комплексу Сумської обласної державної адміністрації.

Статтею 651 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

З огляду на встановлені обставини, у суду відсутні правові підстави для зобов'язання відповідача укласти з позивачем додаткову угоду до договору оренди водного об'єкта, оскільки в силу положень земельного законодавства, чинного на момент розгляду справи, відповідні повноваження відповідача перейшли до Сумської обласної державної адміністрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 86 зазначеного Кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог та про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору суд залишає за позивачем.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232-233, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повне судове рішення складено 15.06.2018.

Суддя В.Л.Котельницька