ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2018 року м. Дніпро Справа № 904/7438/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. ( доповідач )

суддів: Широбоковой Л.П., Кузнецова В.О.

секретар судового засіданя Мацекос І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Фізичної особи-підприємця Василенко Дмитра Олександровича

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2018 р.

( суддя - Рудь І.А., м. Дніпро, повний текст складено 19.04.2018 р.)

прийнятої за результатами розгляду скарги Фізичної особи-підприємця Василенко Дмитра Олександровича на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк",

м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Василенко Дмитра Олександровича,

м. Дніпро

про стягнення 211 361 грн. 48 коп.

за участю: Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби

міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Василенко Дмитро Олександрович звернувся до господарського суду Дніпропетровської області зі скаргою на дії органу Державної виконавчої служби, в якій скаржник просив суд:

- поновити строк для подання скарги на постанови державного виконавця, вважати його з 15.03.2018 р. по 26.03.2018 р. та таким, що не є пропущеним скаржником;

- визнати незаконними дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Кисельова Б. В. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.11.2017 р., постанови про арешт майна боржника від 24.11.2017 р., постанови про арешт коштів боржника від 27.11.2017 р., постанови про розшук майна боржника від 20.02.2018 р. по виконавчому провадженню № 55238371, відкритому на підставі наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2017 р. по справі № 904/7438/17;

- визнати недійсними постанови державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Кисельова Б.В. про відкриття виконавчого провадження від 24.11.2017 р., постанови про арешт майна боржника від 24.11.2017 р., постанови про арешт коштів боржника від 27.11.2017 р., постанови про розшук майна боржника від 20.02.2018 р. по виконавчому провадженню № 55238371, відкритому на підставі наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2017 по справі № 904/7438/17; зобов'язати державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Кисельова Б.В.;

- скасувати арешт, накладений на майно фізичної особи-підприємця Василенко Д.О., накладений в межах примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2017 р. по справі № 904/7438/17.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2018 р. у справі № 904/7438/17 у задоволенні скарги Фізичної особи-підприємця Василенко Дмитра Олександровича на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відмовлено.

Мотивуючи ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги, оскільки скаржник пропустив строк на оскарження дій державного виконавця та крім того дії державного виконавця під час виконання спірного виконавчого документу є законними та такими, що відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Фізична особа-підприємець Василенко Д. О. подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2018 р. у даній справі та прийняти нове рішення, яким задовольнити скаргу, оскільки суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, не повністю з'ясував всі обставини справи, які мають суттєве значення для вирішення даного спору, визнав доведеними обставини та факти, які такими не є.

При цьому скаржник зазначає, що поштове повідомленні № 166 не містить особистого підпису одержувача, а тому, на його думку, не можливо встановити якою саме особою було отримано копії відповідних постанов державного виконавця у той час, як Фізична особа-підприємець Василенко Дмитро Олександрович не знав про існування оскаржуваних постанов до 13.03.2018 р. Скаржник наголошує на тому, що про існування виконавчого провадження № 55238371 йому стало відомо тільки 13.03.2018 p., до цього часу жодних листів, постанов, повідомлень, викликів тощо від Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області ані ним, ані його уповноваженим представником не отримувалось. Скаржник вважає, що ним не було пропущено строку для подання скарги на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, тобто судом було неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Водночас, ФОП Василенко Д.О. не погоджується з постановами виконавчого провадження № 55238371, та вважає їх протиправними, незаконними і такими, шо підлягають скасуванню, оскільки підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника сум коштів є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувана зазначених у виконавчому документі сум, а виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум. Проте, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем не було стягнуто з Боржника на користь Стягувача присуджених сум за наказом по справі № 904/7438/17, а також не було вчинено фактичних дій з метою стягнення з Боржника на користь Стягувача присуджених коштів.

Від Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому виконавча служба не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає їх безпідставними і необґрунтованими. Зокрема, відділ державної виконавчої служби посилається на те, що враховуючи той факт, що постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена 24.11.2017 р., а матеріали справи не містять доказів про сплату боргу за виконавчим документом боржником у строк до 24.11.2017 р., відсутні підстави для звільнення боржника від сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Також, виконавча служба посилається на те, що в матеріалах справи наявне повідомлення від 02.12.2017 р. про вручення постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.11.2017 р. та постанови про арешт майна боржника від 27.11.2017 р. На підтвердження вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, останній посилається на постанови державного виконавця, наявні в матеріалах справи, а саме: постанова про арешт майна боржника від 24.11.2017 р., постанова про арешт коштів боржника від 27.11.2017 р., постанова про розшук майна боржника від 20.02.2018 р.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Євстигнеєва О.С., Кузнецова В.О.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Василенко Дмитра Олександровича на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2018 р. у справі № 904/7438/17, судове засідання призначено на 19.06.2018 р.

Розпорядженням керівника апарату суду від 18.06.2018 р. призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі, у зв'язку з виходом у відставку судді Євстигнеєва О.С.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Широбоковой Л.П., Кузнецова В.О.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.06.2018 р. дану справу прийнято вказаною колегією до свого провадження.

Сторони не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечили явку представників, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Беручи до уваги, що неявка учасників провадження у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника позивача та відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала підлягає зміні, в силу наступного.

Ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 269 Господарського процесуального кодексу України , колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.10.2017 р. у даній справі позов задоволено частково, стягнуто з Відповідача на користь Позивача 157 809 грн. 42 коп. заборгованості за простроченим кредитом, 33 552 грн. 06 коп. процентів за неправомірне користування кредитом, 2 870 грн. 42 коп. витрат по сплаті судового збору; в решті позову відмовлено.

На виконання зазначеного рішення, господарським судом 20.10.2017 р. видано наказ.

06.12.2017 р. представник Відповідача ознайомився з матеріалами цієї справи, що підтверджується відповідним клопотанням, а вже ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду від 26.12.2017 р. апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Василенко Д. О. на рішення Господарського суду Дніпропетровської області по цій справі була залишено без руху.

24.11.2017 р. державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ( ВП № 55238371 ) на виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2017 р. по справі № 904/7438/17 про стягнення з на користь ПАТ "Про Кредит Банк" 194 231 грн. 90 коп. боргу; зобов'язано боржника подати декларацію про доходи та майно протягом 5 днів з дня відкриття провадження; зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 19 423 грн. 19 коп.

Того ж дня державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів на суму 213 905 грн. 50 коп.

27.11.2017 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладений арешт на грошові кошти Відповідача, що містяться на вказаних державним виконавцем рахунках та на всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів на суму 213 905 грн. 50 коп.

Як встановлено місцевим судом - з матеріалів виконавчого провадження № 55238371 вбачається, що вказані вище постанови державного виконавця направлені Амур-Нижньодніпровським ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області на адресу боржника - 29.11.2017 р. та отримані останнім - 02.12.2017 р., про що свідчить підпис Відповідача у поштовому повідомленні № 166.

20.02.2018 р. державним виконавцем винесено постанову про оголошення в розшук майна боржника, виявленого при провадженні виконавчих дій, а саме транспортних засобів.

14.03.2018 р. стягувачем до Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області подано заяву про закінчення виконавчого провадження, у зв'язку із погашенням заборгованості Фізичною особою-підприємцем Василенко Д. О. перед банком за судоми наказом № 904/7438/17 від 20.10.2017 р. у повному обсязі.

20.03.2018 р. на адресу Господарського суду Дніпропетровської області надійшла скарга Фізичної особи-підприємця Василенко Д. О. на дії органу Державіної виконавчої служби, в якій скаржник просив суд:

- поновити строк для подання скарги на постанови державного виконавця, вважати його з 15.03.2018 по 26.03.2018 та таким, що не є пропущеним скаржником;

- визнати незаконними дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Кисельова Б.В. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.11.2017, постанови про арешт майна боржника від 24.11.2017, постанови про арешт коштів боржника від 27.11.2017, постанови про розшук майна боржника від 20.02.2018 по виконавчому провадженню №55238371, відкритому на підставі наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2017 по справі № 904/7438/17;

- визнати недійсними постанови державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Кисельова Б.В. про відкриття виконавчого провадження від 24.11.2017, постанови про арешт майна боржника від 24.11.2017, постанови про арешт коштів боржника від 27.11.2017, постанови про розшук майна боржника від 20.02.2018 по виконавчому провадженню №55238371, відкритому на підставі наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2017 по справі № 904/7438/17;

- зобов'язати державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Кисельова Б.В. скасувати арешт, накладений на майно фізичної особи-підприємця Василенко Д. О., накладений в межах примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2017 по справі № 904/7438/17.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилався на те, що з дати винесення судового рішення у даній справі між ним та Позивачем велись переговори з метою мирного врегулювання спору та добровільної сплати скаржником заборгованості за рішенням суду, а 28.02.2018 р. Відповідач отримав від Позивача гарантійного листа вих. № 113-1-2/18/143, в якому сторони зафіксували строки та порядок виконання вказаного судового рішення. 05.03.2018 р. Відповідач здійснив добровільне погашення заборгованості, що підтверджується квитанцією № 308945763/334476573/946/173002/7409 від 05.03.2018 р. та довідкою банка № 113-1-2/18/148 від 06.03.2018 р. При цьому, про існування виконавчого провадження № 55238371 скаржнику стало відомо лише 13.03.2018 р. від приватного нотаріусу під час оформлення документів на відчуження належного скаржнику нерухомого майна. 15.03.2018 р. представник скаржника ознайомився з матеріалами вказаного виконавчого провадження, що підтверджується доданими до скарги документами. До цього часу жодних листів, постанов, повідомлень чи викликів скаржник від ДВС не отримував.

Відповідач не погоджується з прийнятими державним виконавцем в межах вказаного виконавчого провадження постановою про відкриття виконавчого проваджений від 24.11.2017 р., постановою про арешт майна боржника від 24.11.2017 р., постановою про арешт коштів боржника від 27.11.2017 р., постановою про розшук майна боржника від 20.02.2018 р., вважає їх протиправними, незаконними та такими, що підлягають скасуванню з тих підстав, що державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження від 24.11.2017 р. постановлено про стягнення зі скаржника виконавчого збору в розмірі 19 423,19 грн., у зв'язку із чим арешт на кошти та майно боржника було накладено в межах стягуваної суми з урахуванням суми виконавчого збору. Проте скаржник вважає такі дії державного виконавця незаконними, оскільки виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум. Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 55238371, державним виконавцем не було стягнуто з боржника на користь Стягувача присуджених сум за наказом по справі № 904/7438/17, а також не було вчинено фактичних дій з метою стягнення і боржника на користь стягувача присуджених коштів. Більше того, стягнення виконавчого збору було визначено державний виконавцем постановою про відкриття виконавчого провадження від 24.11.2017 р., тобто ще до початку здійснення будь-яких фактичних виконавчих дій. Наведене вважає достатніми підставами для визнання дій державного виконавця незаконними та скасування оскаржуваних постанов.

Державним виконавцем до суду були надані письмові пояснення на скаргу, в яких останній зазначив, що викладені у скарзі обставини не відповідають дійсності, оскільки оскаржувані постанови боржником своєчасно отримувались, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження № 55238371. Наведене свідчить, що скаржником пропущено строк на оскарження дій та постанов державного виконавця. Просив в задоволенні скарги відмовити.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (надалі - Закон України "Про виконавче провадження"), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно із ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих документів, до яких, зокрема, відносяться і накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частина 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду ( ст. 340 Господарського процесуального кодексу України ).

Ст. 341 Господарського процесуального кодексу України встановлює строки для звернення із скаргою. Так, скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

За результатами розгляду скарги суд, відповідно до ст. 343 Господарського процесуального кодексу України постановляє ухвалу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, під час судового розгляду скарги місцевим господарським судом на підставі наданих державним виконавцем доказів було встановлена невідповідності викладених у скарзі обставин щодо пропуску строку фактичним обставинам справи, що свідчить про пропуск скаржником строків на подання даної скарги без поважних причин.

Так, з матеріалів справи вбачається і судом першої інстанції встановлено, що державним виконавцем своєчасно доведено до відома боржника копії оскаржуваних постанов про відкриття виконавчого провадження, арешт коштів та майна боржника, шляхом надсилання рекомендованим листом з повідомленням, що спростовує твердження скаржника, викладені у скарзі, щодо його необізнаності про наявність виконавчого провадження № 55238371 до ознайомлення представника з його матеріалами 15.03.2018 р.

При цьому, як зазначив господарський суд при винесенні ухвали про призначення до розгляду скарги та виходячи зі змісту скарги, суд зазначив про відсутність підстав для поновлення скаржнику строку для подання даної скарги.

За вказаних обставин, господарський суд обгрунтовано відхиливши заяву скаржника про поновлення строку для подання скарги на постанови державного виконавця, як необгрунтовану, помилково постановив ухвалу про відмову у задоволенні скарги, не зазначивши в резолютивній частині самої ухвали про відмову в поновленні строку для подання скарги Фізичної особи-підприємця Василенко Дмитра Олександровича на постанови державного виконавця.

Відповідно до ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, місцевий господарський суд встановивши, що скаргу на дії державної виконавчої служби подано до суду з пропущенням строків встановлених ст. 341 Господарського процесуального кодексу України і підстави для його поновлення відсутні, повинен був залишити її без розгляду, як того вимагає ст. 118 Господарського процесуального кодексу України.

Однак, суд першої інстанції, наведене не врахував, що є підставою для зміни ухвали господарського суду.

Поважних причин пропуску строку для звернення зі скаргою на дії державної виконавчої в самій скарзі не наведено.

Відповідно до ст. ст. 74, 79, 80 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги.

На думку колегії суддів, скаржником не доведено належними та допустимими доказами, в розумінні статей 74, 79, 80 Господарського процесуального кодексу України, які б спростовували докази наявні в матеріалах справи, а саме поштове повідомлення за № 166 з датою отримання та прізвищем Відповідача, на яке посилається суд першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи всі процесуальні документи по справі, а також відповідні постанови державного виконавця надсилалися і судом, і виконавчою службою на адресу зазначену Відповідачем. Матеріали господарської справи містять поштові повідомлення про отримання Відповідачем ухвал суду і в якості доказу отримання, також вказане прізвище Відповідача. Тому, є не доведеним посилання скаржника на те, що нібито «невідомій особі», було вручено вищезазначені постанови за його адресою.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, скаргу подано з порушенням строку, встановленого ст. 341 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, колегією суддів не виявлено підстав, передбачених ст. 277 ГПК України для задоволення вимог апеляційної скарги Відповідача.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на

Фізичну особу-підприємця Василенко Дмитра Олександровича ( апелянта ).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. cт. 118, 255, 256, 269, 270, 271, 273, 275 - 285, 287, 341 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Василенко Дмитра Олександровича залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2018 р. у справі № 904/7438/17 змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

"Відмовити в поновленні строку для подання скарги Фізичної особи-підприємця Василенко Дмитра Олександровича на постанови державного виконавця.

Скаргу № б/н від 19.03.2018 р. Фізичної особи-підприємця Василенко Дмитра Олександровича на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області залишити без розгляду".

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на Фізичну особу-підприємця Василенко Дмитра Олександровича.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 21.06.2018 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя В.О. Кузнецов