ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2018 р.Справа № 922/1228/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Заводовій К.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв", м. Черкаси
до Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дергачівської районної ради", м.Дергачі Харківської області
про стягнення 127352,71грн.
за участю представників:

від позивача: Зінченко О.В., довіреність від 23.05.2018

від відповідача: Джаббаров Т.О., довіреність від 05.06.2018

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв" (далі за текстом- позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дергачівської районної ради" (далі за текстом - відповідач) про стягнення 127352,71грн.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за Договором про постачання природного газу №2274ТГ-2017 від 14.02.2017 щодо оплати спожитого природного газу за січень-лютий 2018 року.

06 червня 2018 року від відповідача надійшла заява, в якій він повідомив, що визнає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за споживання природного газу протягом січня та лютого 2018 року в сумі 127352,71грн. Щодо судових витрат відповідач просив розподілити їх згідно вимог чинного законодавства.

У підготовчому засіданні 06.06.2018 представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у даному підготовчому засіданні просив задовольнити заяву про визнання позову, а також зазначив, що відповідачу відомі наслідки визнання позову.

Розглянувши заяву відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 46 ГПК України крім прав та обов'язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Також, згідно зі статтею 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Заява про визнання позову підписана від імені відповідача головним лікарем Кушнарьовим Р.С., який відповідно до відомостей наявних у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є керівником відповідача та має право вчиняти від його імені дії без довіреності.

Отже, дана особа має повноваження на підписання заяви про визнання позову від імені Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дергачівської районної ради".

За таких обставин, заява відповідача про визнання позову приймається та задовольняється судом.

Слід зауважити, що частиною 3 статті 185 ГПК України встановлено, що, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

14 лютого 2017 року між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як споживачем, укладено договір про постачання природного газу №2274ТГ-2017 (далі за текстом - Договір), за умовами якого постачальник зобов'язується поставити споживачу у термін з 13.02.2017 року по 31.12.2017 року товар: ДК 021:2015:09123000-7 - природний газ (природний газ), в обсягах і порядку, передбачених Договором, а споживач зобов'язується прийняти газ та оплатити постачальнику його вартість у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених даним Договором.

Згідно з пунктом 4.3 Договору приймання-передача газу, поставленого постачальником та прийнятого споживачем у звітному місяці, оформлюється шляхом підписання та скріплення печаткою щомісячних актів приймання-передачі, невід'ємними частинами цього Договору, і які є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 Договору загальна вартість даного договору складає 691058,80грн. Ціна за 1000,00кубічних метрів газу на момент укладення даного Договору, без врахування вартості транспортування природного газу магістральними трубопроводами по території України з ПДВ складає 8759,99грн.

Пунктом 3.3 Договору передбачено, що відповідно до Бюджетного кодексу України бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, та п.1 ст. 48 БКУ взяття бюджетних зобов'язань та здійснення платежів проводиться в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Розрахунки проводяться шляхом оплати споживачем грошових коштів на поточний рахунок постачальника згідно рахунків за отриманий товар з відстрочкою платежу до 10 календарних днів.

У межах Договору сторони уклали Додаткову угоду №7 від 25.01.2018 щодо продовження строку дії договору на період достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2018 року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, укладеному в 2017 році.

Зокрема, у даній Додатковій угоді сторони узгодили, що постачальник передає споживачу природний газ у січні-лютому 2018 року в обсягах 12,9776тис.куб.м. З січня 2018 року ціна газу що передається по цій додатковій угоді за 1000,0куб.м. складає 10650,00грн. з ПДВ.

Позивач свої договірні зобов'язання виконав належним чином. Так, у січні 2018 року позивач поставив відповідачу 16,102тис.куб.м. природного газу на суму 104572,87грн., що підтверджується підписаним обома сторонами актом приймання-передачі природного газу №РН-0000250 від 31.01.2018, а також у лютому 2018 року позивач поставив відповідачу 15,116тис.куб.м. природного газу на суму 160985,40грн., що підтверджується підписаними обома сторонами актами приймання-передачі природного газу №РН-0000682 від 28.02.2018 та №РН-0000592 від 28.02.2018. Загальна сума поставленого відповідачу природного газу за січень-лютий 2018 року склала 265558,28грн.

Відповідач свої зобов'язання виконав частково, здійснивши перерахування позивачу 138205,57грн. заборгованості, що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача від 27.03.2018.

Інша частина заборгованості в розмірі 127352,71грн. відповідачем не погашена.

03 квітня 2018 року позивач направив відповідачу претензію про сплату заборгованості, яка була отримана останнім 11.04.2018, однак залишена ним без реагування.

Враховуючи викладені обставини, позивач звернувся до господарського суду Харківської області з даним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь 127352,71грн. основного боргу.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що позивач у січні-лютому 2018 року поставив відповідачу природний газ на загальну суму 265558,28грн., однак відповідач оплатив його лише частково - на суму 138205,57грн., у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість в розмірі 127352,71грн.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не надано суду та в матеріалах справи відсутні докази повної оплати заборгованості за Договором.

Наявність боргу в сумі 127352,71грн. відповідачем визнана в повному обсязі.

Частиною 1 статті 75 ГПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У зв'язку з цим, суд вважає позовні вимоги про стягнення 127352,71грн. основного боргу законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Дергачівської районної ради" (62303, Харківська область, м.Дергачі, вул. 1 Травня, буд.25, код 38813974) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергогазрезерв" (18002, м.Черкаси, вул.Гоголя, буд.137, код 36860996) 127 352,71грн. основного боргу, а також 1 910,29грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 15.06.2018 р.

Суддя М.В. Калантай