ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 918/1049/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Міщенка І.С., Сухового В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Корнієнко О.В.,

за участю представників:

Регіонального відділення Фонду державного майна України

по Рівненській області - не з'явився,

Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" - Бруля А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот"

на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 (у складі колегії суддів: Олексюк Г.Є. (головуючий), Гудак А.В., Філіпова Т.Л.)

та рішення Господарського суду Рівненської області від 15.08.2017 (суддя Політика Н.А.)

у справі за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області

до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот"

про розірвання договорів купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

10.10.2016 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській області (далі - РВ ФДМ України по Рівненській області) звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Рівнеазот" (далі - ПАТ "Рівнеазот", найменування організаційно-правової форми якого змінено на Приватне акціонерне товариство "Рівнеазот", далі - ПрАТ "Рівнеазот") про розірвання укладених між сторонами договорів купівлі-продажу від 28.12.2005 № 6487, від 28.12.2005 № 6488, від 29.05.2006 № 2288 та від 29.05.2006 № 2286.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за умовами спірних договорів купівлі-продажу відповідач, крім іншого, взяв на себе обов'язок здійснити добудову наведених об'єктів незавершеного будівництва та ввести їх в експлуатацію, однак вказаних зобов'язань не виконав, що є підставою для розірвання спірних правочинів.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Господарського суду Рівненської області від 15.08.2017 позовні вимоги РВ ФДМ України по Рівненській області до ПрАТ "Рівнеазот" про розірвання договорів купівлі- продажу задоволені.

Розірвано договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва артезіанських свердловин - виробництва аміаку, що підлягає продажу на аукціоні, від 29.05.2006, укладений між РВ ФДМ України по Рівненській області та ВАТ "Рівнеазот", правонаступником якого є ПрАТ "Рівнеазот", посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Олинець А.М. 29.05.2006 та зареєстрований у реєстрі за № 2286.

Розірвано договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва залізобетонної огорожі - виробництва аміаку, що підлягає продажу на аукціоні, від 29.05.2006, укладений між РВ ФДМ України по Рівненській області та ВАТ "Рівнеазот", правонаступником якого є ПрАТ "Рівнеазот", посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Олинець А.М. 29.05.2006 та зареєстрований у реєстрі за № 2288.

Розірвано договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва внутрішньомайданчикових залізничних доріг - виробництва аміаку, що підлягає продажу на аукціоні, від 28.12.2005, укладений між РВ ФДМ України по Рівненській області та ВАТ "Рівнеазот", правонаступником якого є ПрАТ "Рівнеазот", посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Олинець А.М. 28.12.2005 та зареєстрований у реєстрі за № 6488.

Розірвано договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва цеху наповнення і зберігання балонів, корпус 372 виробництва аміаку, що підлягає продажу на аукціоні, від 28.12.2005, укладений між РВ ФДМ України по Рівненській області та ВАТ "Рівнеазот", правонаступником якого є ПрАТ "Рівнеазот", посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Олинець А.М. 28.12.2005 та зареєстрований у реєстрі за № 6487.

Місцевий суд мотивував свої висновки тим, що акти про недоцільність добудови об'єкту незавершеного будівництва, які були направлені відповідачем на адресу позивача, свідчать, що відповідач не мав намірів виконувати умови вищенаведених договорів, тому на підставі пункту 11.3 цих угод вони підлягають розірванню, а майно - поверненню до державної власності. Суд дійшов висновку, що позивачем не було пропущено позовної давності.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 рішення Господарського суду Рівненської області від 15.08.2017 залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з мотивами, викладеними в рішенні місцевого суду.

Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, 25.10.2017 ПрАТ "Рівнеазот" звернулось з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 рішення Господарського суду Рівненської області від 15.08.2017 скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог касаційної скарги посилається на те, що суди попередніх інстанцій невірно застосували положення ст. 261 ЦК України, у зв'язку з чим дійшли помилкового висновку щодо початку перебігу позовної давності.

РВ ФДМ України по Рівненській області подало відзив на касаційну скаргу, у якому просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення на постанову судів попередніх інстанцій - залишити без змін.

Учасники справи були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак позивач не скористався передбаченим законом правом на участь у розгляді справи судом касаційною інстанцією. Оскільки явка учасників справи не визнавалась судом обов'язковою, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком, Верховний Суд в складі колегії суддів дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги по суті за відсутності представника позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 28.12.2005 між РВ ФДМ України по Рівненській області (продавець) та ВАТ "Рівнеазот" (покупець), правонаступником якого є відповідач, укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва внутрішньомайданчикових залізничних доріг - виробництва аміаку. Договір підписаний уповноваженими представниками його сторін, скріплений печатками зазначених юридичних осіб, а також посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Олинець А.М. 28.12.2005 та зареєстрований у реєстрі за № 6488.

Згідно з п. 1.1 вказаного договору продавець зобов'язався передати у власність покупцеві об'єкт незавершеного будівництва - внутрішньомайданчикові залізничні дороги - виробництва аміаку, який розташований за адресою: м. Рівне-17, на земельній ділянці ВАТ "Рівнеазот", що знаходиться в постійному користуванні, а покупець, у свою чергу, - зобов'язався прийняти об'єкт незавершеного будівництва і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі. Ступінь будівельної готовності об'єкта незавершеного будівництва становить 23%.

За змістом п. 1.2 договору право власності на об'єкт незавершеного будівництва виникає у покупця з моменту підписання акта приймання-передачі.

11.01.2006 між сторонами підписано акт передачі об'єкта незавершеного будівництва внутрішньомайданчикових залізничних доріг - виробництва аміаку, за адресою: м. Рівне-17.

Відповідно до п. 1.5 зазначеного договору купівлі-продажу указаний в цьому правочині об'єкт продано з урахуванням ПДВ за 25 500,00 грн.

У п. 5.3 договору сторони дійшли згоди про те, що до обов'язків покупця за цим договором віднесено, зокрема, завершення будівництва та введення об'єкта в експлуатацію протягом 3 років від дня підписання акта приймання-передачі.

Додатковою угодою від 17.12.2009 № 1 до вказаного договору внесено зміни, за якими строк завершення будівництва та введення об'єкта в експлуатацію встановлено до 30.12.2012.

28.12.2005 між РВ ФДМ України по Рівненській області (продавець) та ВАТ "Рівнеазот" (покупець) укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва цеху наповнення і зберігання балонів, корпус 372 виробництва аміаку. Договір підписаний уповноваженими представниками його сторін, скріплений печатками зазначених юридичних осіб, а також посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Олинець А.М. 28.12.2005 та зареєстрований у реєстрі за № 6487.

За змістом пункту 1.1 даного договору продавець зобов'язався передати у власність покупцеві об'єкт незавершеного будівництва - цеху наповнення і зберігання балонів, корпус 372 - виробництва аміаку, який розташований за адресою: м. Рівне-17, на земельній ділянці ВАТ "Рівнеазот", що знаходиться в постійному користуванні, а покупець, у свою чергу, - зобов'язався прийняти об'єкт незавершеного будівництва і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі. Ступінь будівельної готовності об'єкта незавершеного будівництва становить 12%.

Згідно з п. 1.2. договору право власності на об'єкт незавершеного будівництва виникає у покупця з моменту підписання акта приймання-передачі.

11.01.2006 між сторонами підписано акт передачі об'єкта державної власності групи Д незавершеного будівництва цеху наповнення і зберігання балонів, корпус 372 виробництва аміаку, за адресою: м. Рівне-17.

Відповідно до п. 1.5 договору указаний в цьому правочині об'єкт продано з урахуванням ПДВ за 31 000,00 грн.

До обов'язків покупця за цим договором віднесено, зокрема, завершення будівництва та введення об'єкта в експлуатацію протягом 3 років від дня підписання акта приймання-передачі (п. 5.3 договору).

Додатковою угодою від 17.12.2009 № 1 до вказаного договору внесено зміни, за якими строк завершення будівництва та введення об'єкта в експлуатацію встановлено до 30.12.2012.

29.05.2006 між позивачем (продавець) та ВАТ "Рівнеазот" (покупець) укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва артезіанських свердловин - виробництва аміаку. Цей договір підписаний уповноваженими представниками його сторін, скріплений печатками зазначених юридичних осіб, а також посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Олинець А.М. 29.05.2006 та зареєстрований у реєстрі за № 2286.

Згідно з п. 1.1 цієї угоди продавець зобов'язався передати у власність покупцеві об'єкт незавершеного будівництва - артезіанські свердловини - виробництва аміаку, який розташований за адресою: м. Рівне-17, площа ділянки під забудову - 13 525 кв.м, а покупець, у свою чергу, - зобов'язався прийняти об'єкт незавершеного будівництва і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі. Рівень будівельної готовності об'єкта будівництва становить 34%.

Відповідно до п. 1.2 цього договору право власності на об'єкт незавершеного будівництва виникає у покупця з моменту підписання акта приймання-передачі.

09.06.2006 між сторонами підписано акт передачі об'єкт незавершеного будівництва - артезіанські свердловини - виробництва аміаку, за адресою: м. Рівне-17.

Відповідно до п. 1.5 зазначеного договору указаний в ньому об'єкт продано з урахуванням ПДВ за 5 000,00 грн.

До обов'язків покупця за цим правочином віднесено, зокрема, завершення будівництва та введення об'єкта в експлуатацію протягом 3 років від дня підписання акта приймання-передачі (п. 5.3 договору).

Додатковою угодою від 17.12.2009 № 1 до вказаного договору внесено зміни, за якими строк завершення будівництва та введення об'єкта в експлуатацію встановлено до 30.12.2012.

29.05.2006 між позивачем (продавець) та ВАТ "Рівнеазот" (покупець) укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва залізобетонної огорожі - виробництва аміаку. Цей договір підписаний уповноваженими представниками його сторін, скріплений печатками зазначених юридичних осіб, а також посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Олинець А.М. 29 травня 2006 року та зареєстрований у реєстрі за № 2288.

За змістом пункту 1.1 цього правочину продавець зобов'язався передати у власність покупцеві об'єкт незавершеного будівництва - залізобетонну огорожу - виробництва аміаку, який розташований за адресою: м. Рівне-17, площа ділянки під забудову - 183 кв. м., а покупець, у свою чергу, - зобов'язався прийняти об'єкт незавершеного будівництва і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі. Рівень будівельної готовності об'єкта будівництва становить 73%.

Відповідно до 1.2 наведеної угоди право власності на об'єкт незавершеного будівництва виникає у покупця з моменту підписання акта приймання-передачі.

09.06.2006 між сторонами підписано акт передачі об'єкт незавершеного будівництва - залізобетонної огорожі - виробництва аміаку, за адресою: м. Рівне-17.

Вказаний об'єкт продано з урахуванням ПДВ за 16 000,00 грн (п. 1.5 цього договору).

У п. 5.3 даного правочину сторони дійшли згоди про те, що до обов'язків покупця за цим договором віднесено, зокрема, завершення будівництва та введення об'єкта в експлуатацію протягом 3 років від дня підписання акта приймання-передачі.

Додатковою угодою від 17.12.2009 № 1 до вказаного договору внесено зміни, за якими строк завершення будівництва та введення об'єкта в експлуатацію встановлено до 30.12.2012.

Відповідно до п.п. 11.3 вищевказаних правочинів у разі невиконання однією із сторін договору він може бути змінений або розірваний на вимогу другої сторони за рішенням суду або господарського суду України. У разі розірвання цього договору за рішенням суду, господарського суду у зв'язку з невиконанням покупцем договірних зобов'язань об'єкт приватизації підлягає поверненню в державну власність.

Судами встановлено, що 20.05.2013 позивач звернувся до відповідача рекомендованим листом № 11-07-01467, в якому повідомив про проведення перевірки виконання умов вищезазначених договорів купівлі-продажу, а також просив надати інформацію та підтверджуючі документи про виконання умов вказаних угод.

Листами від 11.10.2013 № 07/45, № 07/46, № 07/47 та № 07/48 відповідач повідомив позивача про те, що на даний час добудова об'єктів незавершеного будівництва є економічно недоцільною, а пов'язані з цим витрати - невиправданими

Суди встановили, що з метою досудового врегулювання спору позивач у порядку, передбаченому статтею 188 Господарського кодексу України (далі - ГК України) звернувся до відповідача з пропозиціями №№ 11-07-03502 - 11-07-03505 про розірвання договорів купівлі-продажу об'єктів незавершеного будівництва, однак відповіді на них не отримав.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Приписами ч.ч.1-3 ст. 19 Закону України "Про особливості приватизації об'єктів незавершеного будівництва" передбачено, що обов'язковими умовами приватизації об'єктів незавершеного будівництва, крім продажу під розбирання, є, зокрема встановлення строку завершення будівництва об'єкта незавершеного будівництва. У разі невиконання умов, зазначених у цій статті, договір купівлі-продажу підлягає розірванню в установленому законодавством порядку. При цьому покупець, з яким розірвано договір купівлі-продажу, повертає об'єкт приватизації в державну власність за актом приймання-передачі, а також відшкодовує державі збитки, завдані невиконанням умов договору. Розірвання договору купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва є підставою для розірвання договору купівлі-продажу або договору оренди земельної ділянки, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва.

Відповідно до ч. 5 ст. 27 Закону України "Про приватизацію державного майна" на вимогу однієї із сторін договір купівлі-продажу може бути розірвано або визнано недійсним за рішенням суду в разі невиконання іншою стороною зобов'язань, передбачених договором купівлі-продажу, у визначені строки.

Таким чином, встановивши, що відповідач зобов'язання з добудови об'єктів незавершеного будівництва, що є предметами укладених між сторонами договорів купівлі-продажу від 28.12.2005 № 6487, від 28.12.2005 № 6488, від 29.05.2006 № 2288, від 29.05.2006 № 2286, у встановлений строк не виконав і не має наміру виконувати, урахувавши умови п. 11.3 спірних правочинів, наведені положення законодавства, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних про розірвання оспорюваних договорів.

Доводи касаційної скарги стосовно пропуску позивачем позовної давності відхиляються судом касаційної інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач дізнався про невиконання відповідачем договірних зобов'язань за спірними правочинами і про відсутність такого наміру на майбутнє 11.10.2013, про що свідчать листи відповідача від 11.10.2013 № 07/45, від 11.10.2013 № 07/46, від 11.10.2013 № 07/47 та від 11.10.2013 № 07/48, а також акти комісії представників відповідача, які об'єктивно підтверджують дії осіб відповідача стосовно відсутності наміру виконувати умови договору. Вказані документи були отримані позивачем 11.10.2013, про що свідчать вхідні штампи позивача, проставлені на даних листах.

На вказані обставини також звернув увагу Вищий господарський суд України у постанові від 29.05.2017, направляючи дану справу на новий судовий розгляд.

Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ст. 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Врахувавши, що позивач звернувся з даним позовом 10.10.2016, про що свідчить відбиток вхідного штампу канцелярії суду на першій сторінці позовної заяви, тобто до спливу загальної позовної давності, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку щодо відсутності підстав для відмови у задоволенні позову на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Згідно з ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши рішення та постанову судів попередніх інстанцій в межах доводів касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що оскільки доводи касаційної скарги не спростовують правомірності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального законодавства при прийнятті оскаржуваних судових актів, то відсутні підстави для зміни чи скасування законних рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів.

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку ст. 129 ГПК України (в редакції, чинній після 15.12.2017) покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" залишити без задоволення.

2. Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 та рішення Господарського суду Рівненської області від 15.08.2017 у справі №918/1049/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.С. Берднік

Судді І.С. Міщенко

В.Г. Суховий