ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
13 червня 2018 рокуСправа № 11/Б-1203
Господарський суд Тернопільської області у складі судді Сидорук А.М.
у справі за заявою
кредитора: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Дігюнса", АДРЕСА_1
до боржника: Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод", с. Зарубинці Збаразького району Тернопільської області
про визнання банкрутом.
Кредитора: ОСОБА_2 - представник, довіреність № б/н від 07.06.2018р.
Боржника: ОСОБА_3 - представник, довіреність № б/н від 22.05.2018р.
Суть справи: Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 09 листопада 2009 року порушено провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод", с. Зарубинці Збаразького району Тернопільської області, ідентифікаційний код 00375065.
Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 09 березня 2010 року затверджено Реєстр вимог кредиторів по справі № 11/Б-1203 відносно Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод", с.Зарубинці Збаразького району Тернопільської області, ідентифікаційний код 00375065.
Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 05 квітня 2018 року вирішення питання про прийняття до розгляду заяви № б/н від 29.03.2018 року (вх.№ 8708 від 02.04.2018р.) ТОВ "Саванді" про визнання поточних кредиторських вимог, - відкладено до повернення матеріалів справи № 11/Б-1203 на адресу господарського суду Тернопільської області.
10 травня 2018 року матеріали справи № 11/Б-1203 повернулись на адресу господарського суду Тернопільської області.
11 червня 2018 року на адресу господарського суду Тернопільської області від Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод" надійшов відзив № 91 від 05.06.2018 року на заяву про визнання поточних кредиторських вимог по справі про банкрутство № 11/Б-1203, в якому боржник просить відмовити ТОВ "Саванді у задоволенні заяви про визнання поточних кредиторських вимог в сумі 2 881 286грн.60коп. - заборгованості та 406 972 грн. 33коп. - пені, з огляду на те, що заборгованість виникла у ліквідаційній процедурі.
В судовому засіданні представником ТОВ "Саванді" підтримано заяву про визнання кредиторських вимог в сумі 2 881 286грн.60коп. - заборгованості та 406 972 грн. 33коп. - пені, просить її задоволити.
Представник боржника в судовому засіданні просив відмовити ТОВ "Саванді" в задоволенн ізаяви про визнання поточних кредиторських вимог в сумі 2 881 286грн.60коп. - заборгованості та 406 972 грн. 33коп. - пені повністю, посилаючись на підстави викладені у відзиві на заяву про визнання кредиторських вимог.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи представника кредитора, думку представника боржника, судом встановлено наступне.
Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 09 листопада 2009 року порушено провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод", с. Зарубинці Збаразького району Тернопільської області, ідентифікаційний код 00375065.
Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 09 березня 2010 року затверджено Реєстр вимог кредиторів по справі № 11/Б-1203 відносно Державного підприємства "Зарубинський спиртовий завод", с.Зарубинці Збаразького району Тернопільської області, ідентифікаційний код 00375065.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» поточні кредитори - це кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, у процедурах банкрутства боржника.
Судом встановлено, що 27.01.2017 року між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Саванді» та боржником по справі № 11/Б-1203 Державним підприємством «Зарубинський спиртовий завод» укладено Договір поставки № 27/01/17/1(надалі-Договір).
Відповідно до умов Договору Постачальник (ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Саванді») зобов'язався поставити і передати у власність Покупцю товар, а Покупець (ДП «Зарубинський спиртовий завод») зобовязався прийняти та оплатити Товар у порядку і на умовах, передбачених Договором.
На підставі додаткових угод до вказаного Договору від 27.01.2017 (№1) від 01.03.2017 (№2) від 14.03.2017 (№3) від 17.03.2017 (№4) Постачальник передав у власність, а Покупець прийняв Товар, а саме - 870 тонн сільськогосподарської продукції на загальну суму 3 131 286,90 грн. 90 коп. (три мільйона сто тридцять одна тисяча двісті вісімдесят шість гривень девяносто копійок), що підтверджується видатковими накладними № 15 від 27 січня 2017р., № 19 від 30.01.2017р., № 20 від 01.02.2017р., № 36 від 01.03.2017 року. № 37 від 02.03.2017р., № 42 від 03.03.2017р., № 43 від 06.03.2017р., № 44 від 06.03.2017р., № 49 від 11.03.2017р., № 53 від 15.03.2017 року., № 55 від 16.03.2017 р., № 57 від 17.03.2017р., № 58 від 18.03.2017р.
Пунктом 1.1. Договору передбачено, що постачальник зобовязується поставити у власність Покупцеві, а Покупець зобовязується прийняти (придбати) та оплатити на умовах і протягом дії цього Договору сільськогосподарську продукцію.
Згідно пункту 2.1. Договору, оплата вартості поставленого Товару проводиться Покупцем у безготівковій формі в національній валюті України шляхом банківського переказу грошових коштів на банківський рахунок Постачальника на протязі строків встановлених у відповідних додатках.
Кінцевим терміном оплати є виконання обовязків продавця щодо фактичної поставки товару /п.6 вищенаведених Додаткових угод до Договору поставки/.
Державним підприємством «Зарубинський спиртовий завод» здійснено часткову оплату в розмірі 479 289 грн. 50коп., що відображено у Акті звіряння взаємних розрахунків.
Товар прийнятий Покупцем в узгоджені строки, однак оплата зі сторони покупця в повному розмірі відсутня.
Так, згідно Акта звіряння розрахунків станом за період: 2017 рік між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Саванді» та Державним підприємством «Зарубинський спиртовий завод» існує заборгованість в сумі 2 881 286,90 грн. (два мільйони вісімсот вісімдесят одна тисяча двісті вісімдесят шість гривень девяносто копійок).
З метою досудового врегулювання спору 09.02.2018 року ТОВ «Саванді» було направлено ДП «Зарубинський спиртовий завод» Претензію з вимогою сплатити основну суму заборгованості у розмірі 2 881 286,90 грн. (два мільйона вісімсот вісімдесят одна тисяча двісті вісімдесят шість гривень девяносто копійок) , у разі повної чи часткової відмови в задоволенні вимоги у вказаний строк ТОВ «Саванді» буде змушений звернутися з позовною заявою до суду у встановленому законодавством порядку із вимогою про стягнення не лише розміру основного боргу, а й стягнення всіх штрафних санкцій передбачених умовами даного Договору.
Як вбачається з пояснень представника кредитора, з моменту направлення претензії та до моменту подання заяви про визнання поточних кредиторських вимог, ДП «Зарубинський спиртовий завод» не було вчинено жодних зустрічних дій, спрямованих на досудове врегулювання спору та забезпечення виконання зобов'язань щодо своєчасної та повної оплати заборгованості.
На дату звернення кредитора до господарського суду із заявою про визнання грошових вимог відносно боржника у справі про банкрутство вартість поставленої продукції ДП «Зарубинський спиртовий завод» в сумі 2 881 286,90 грн. (два мільйона вісімсот вісімдесят одна тисяча двісті вісімдесят шість гривень девяносто копійок) - не оплачена.
В силу ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами і у відповідності із ст. 11 цього кодексу - однією з підстав виникнення зобов'язань.
У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.
Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього кодексу, інших активів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України).
Пунктом 6.2. Договору поставки за недотримання Покупцем вимог Договору щодо строку оплати за Товар, він зобовязується сплатити Постачальнику пеню у розмірі облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення.
У зв"язку з невиконанням ДП "Зарубинський спиртовий завод" умов Договору поставки № 27/01/17/1 від 27.01.2017р., ТОВ "Саванді" нараховано пеню за період з 18.03.2017 року по 02.03.2018 року в сумі 406 972 грн. 33коп.
Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, ст. ст. 230-232 Господарського кодексу України одним із видів забезпечення виконання зобов'язання є неустойка у формі пені, яка сплачується боржником у разі порушення зобов'язання.
Частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України визначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Разом з цим, згідно ст. 3 наведеного Закону, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом, як граничний. Тобто, за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.
Перевіривши розрахунок пені наданий ТОВ "Саванді", судом встановлено, що нарахування пені здійснено поза межами шестимісячного строку, встановленого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. При цьому, іншій строк нарахування пені умовами Договору не передбачено.
Як зазначено в пункті 1.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.
Судом здійснено перерахунок розміру пені, взявши до уваги положення ст. 232 Господарського кодексу України. Сума пені, що підлягає задоволенню становить 187 402,05 грн.
Підстави для визнання поточних кредиторських вимог - пені в сумі 219 570,28грн. відсутні за наведених вище обставин.
Суд також звертає увагу на ту обставину, що у справі про банкрутство спір між сторонами не вирішується по суті, а лише встановлює грошові вимоги кредитора.
На підставі наведеного, керуючись Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, ст. ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
Черговість задоволення грошових вимог кредитора:
в сумі 2 881 286 грн. 90коп. четверта.
в сумі 187 402 грн. 05 коп. шоста.
в сумі 3 524 грн. 00коп. перша.
2. В задоволенні грошових вимог в сумі 219 570 грн. 28 коп. - відмовити.
Ухвали господарського суду, винесені у справі про банкрутство за наслідками розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Ухвали, прийняті господарським судом у справі про банкрутство, набирають законної силу з моменту їх прийняття.
Ухвалу підписано 18.06.2018р.
Суддя А.М. Сидорук