УХВАЛА

21 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 908/1399/17

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Ткача І.В.,

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажснаб"

на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 17.04.2018

(головуючий – Стойка О.В., судді: Зубченко І.В., Попков Д.О.)

та рішення Господарського суду Запорізької області від30.08.2017

(суддя Смірнов О.Г.)

у справі №908/1399/17

за позовом Запорізької міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажснаб"

за участю третьої особи: Комунального підприємства "Паркування"

про розірвання договору оренди нерухомого майна від 08.09.2006 та усунення перешкод у користуванні нежитловими приміщеннями шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Будмонтажснаб" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 17.04.2018 (повний текст постанови складено та підписано 23.04.2018) та рішення Господарського суду Запорізької області від 30.08.2017 з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажснаб" зазначеним вимогам не відповідає.

Скаржник не зазначив норм матеріального чи процесуального права, які, на його думку, порушили суди попередніх інстанцій. Саме лише посилання на те, що відповідач вважає оскаржувану постанову такою, що прийнята в результаті неправильного застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, не є належним виконанням зазначено вище положення Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити про те, що межі розгляду справи судом касаційної інстанції передбачені у статті 300 ГПК України, згідно з якою переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".

Відповідно до підпункту 5 підпункту 2 пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, що діяла на момент звернення з касаційною скаргою) за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір встановлений у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з підпунктом 2 підпункту 2 пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, що діяла на момент звернення із позовом у даній справі) ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру складала 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 01.01.2017 прожитковий мінімум для працездатних осіб установлений у місячному розмірі 1600 гривень.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.08.2017, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 17.04.2018, позовні вимоги задоволено частково. Розірвано договір оренди нерухомого майна від 08.09.2006 нежитлових приміщень, укладений між Територіальною громадою м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будмонтажснаб". У задоволенні позовних вимог про усунення перешкод Запорізькій міській раді в користуванні нежитловими приміщеннями шляхом виселення з них Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажснаб" відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будмонтажснаб" у своїй касаційній скарзі просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Частиною 4 статті 6 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній з 15.12.2017) передбачено, що якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

За подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Будмонтажснаб" касаційної скарги у справі, з урахуванням оскарження рішення в частині задоволення позову про розірвання договору, судовий збір підлягав сплаті в сумі 3 200,00 грн (1 600,00 грн х 200%).

Товариством з обмеженою відповідальністю "Будмонтажснаб" до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017) у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

У зв’язку з тим, що судовий збір скаржником сплачено не у повному обсязі, Товариству з обмеженою відповідальністю "Будмонтажснаб" необхідно усунути недоліки касаційної скарги та сплатити судовий збір у сумі 3 200,00 грн.

Верховний Суд зазначає, що листом Державної казначейської служби України № 16-08/1082-20145 від 01.12.2017 повідомлено реквізити рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:

- Рахунок отримувача: 0007;

- Отримувач коштів: УК у Печерському р-ні,

- Банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві;

- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897;

- Код банку отримувача: 820019;

- Код класифікації доходів бюджету: 22030102.

Враховуючи викладене, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажснаб" залишається без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України для надання скаржнику можливості належно обґрунтувати те, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права судами попередніх інстанцій, що призвело до постановлення судових рішень, які ним оскаржуються; подання доказів сплати судового збору за подання касаційної скарги у справі.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, статтею 4 Закону України "Про судовий збір", Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтажснаб" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 17.04.2018 та рішення Господарського суду Запорізької області від 30.08.2017 у справі №908/1399/17 залишити без руху.

2. Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю "Будмонтажснаб" строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ткач