ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2018р. Справа №914/386/18

місто Львів

За позовом: Новороздільської міської ради Львівської області, м. Новий Розділ,
до відповідача:фізичної особи-підприємця Магерамової Марії Федорівни, с. Заріччя,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:товариства з обмеженою відповідальністю «Ладо-Мир», м. Самбір,
про: демонтаж тимчасової споруди (малої архітектурної форми).
СуддяБерезяк Н.Є., Секретар судового засідання Кравець О.І.
За участю представників:
позивача:ОСОБА_3 - представник (довіреність №02-13/06/641 від 03.05.2018),
відповідача:Магерамова М.Ф. - підприємець, ОСОБА_4 - представник (доручення від 20.06.2017),
третьої особи:ОСОБА_5 - представник (довіреність від 01.02.2018).

Суть спору: на розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Новороздільської міської ради Львівської області до фізичної особи-підприємця Магерамової Марії Федорівнипро демонтаж тимчасової споруди (малої архітектурної форми).

Ухвалою суду від 19.03.2018 позовну заяву прийнято та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.04.2018. Ухвалою суду від 02.04.2018 залучено до участі у справітовариство з обмеженою відповідальністю «Ладо-Мир» в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача. 23.04.2018 підготовче засідання відкладалось на 07.05.2018 та на 21.05.2018. Ухвалою суду від 231.05.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгулу по суті на 04.06.2018. В подальшому у судовому засідання оголошувались перерви до 11.06.2018 та до 21.06.2018.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що ФОП Магерамова М.Ф. здійснила будівництво тимчасової спору за адресою: м. Новий Розділ, пр. Шевченка, навпроти будинку 32А без будь-яких дозвільних документів. Листом від 13.07.2017 відповідача повідомлено про необхідність демонтажу тимчасової споруди у строк до 29.07.2017, однак, як зазначає позивач такий демонтаж проведено не було. Наявність порушення в діях відповідача щодо функціонування та розміщення тимчасової споруди підтверджується тим, що на відповідача накладено адміністративне стягнення, а також тим, що між позивачем та відповідачем укладено Договір про добровільне відшкодування втрат від недоотримання коштів за фактичне землекористування. Відтак, позивач звернувся до суду з вимога про демонтаж тимчасової споруди відповідача, розташованої за адресою: м. Новий Розділ, пр. Шевченка, навпроти будинку 32А.

Відповідач заперечуючи повністю проти позову з підстав, наведених у відзиві та наданих пояснення вказує про наступне.

07 листопада 2002 року Новороздільською міською радою прийнято рішення №328 «Про надання дозволу Магерамовій М.Ф. на збирання матеріалів погодження» для встановлення торгового кіоску по пр. Шевченка біля будинку 32А. На підставі даного рішення №328 постійно-діючою комісією складено акт вибору земельної ділянки для встановлення торгового кіоску підприємця Магерамової М.Ф. від 21.04.2003, яким комісія погодила встановлення торгового кіоску на вибраній земельній ділянці площею 25 м.кв., що знаходиться за адресою: м. Новий Розділ, пр. Шевченка, прибудинкова територія 32А.

Рішенням Новороздільської міської ради Львівської області №454 від 12.04.2005 ПП Магерамовій М.Ф. затверджено матеріали попереднього погодження на земельну ділянку площею 25,0 м.кв. для встановлення торгового кіоску в м. Новий розділ по пр. Шевченка, 32-А.

Рішенням Новороздільської міської ради №21 від 16.02.2016 погоджено пропозицію додаткового місця розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності по пр. Шевченка - біля будинку №32А. Відділу містобудування, архітектури та будівництва відобразити місце розміщення даної споруди у комплексній схемі розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в м. Новий Розділ.

Крім того, відповідач вказує про те, що Новороздільським міським управлінням земельних ресурсів видано довідку про присвоєння земельній ділянці за адресою м. Новий Розділ проспект Шевченка, 32_А, індексного кадастрового номера.

Враховуючи наведене, відповідач вказує про необґрунтованість поданого позову та просить у задоволення такого відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача підтримуючи позовні вимоги вказує про таке. Між позивачем та ТзОВ «Ладо-Мир» 10.12.2017 укладено договори №24-17 та №25-17 «На право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Новий Розділ», терміном на 5 років. Предметами даних Договорів є окремі елементи благоустрою на пр. Шевченка біля будинку №32-А вздовж пішохідної доріжки за місцями №53 (площа 35 кв.м.) та №54 (площа 40 кв.м.). Так, товариство вказує, що не може розпочати підприємницьку діяльність, у зв'язку з тим, що відповідач у справі займає площу, не маючи дозвільних документів на розміщення тимчасової споруди та на користування окремими конструктивними елементами благоустрою, які згідно з договорів долучених до матеріалів справи орендує ТзОВ «Ладо-Мир».

Крім того, третя особа вказує, що з аналізу рішення позивача №637 від 25.07.2014 «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових спору торгівельного, побутового, соціально-культурного та іншого призначення та іншого обладнання для провадження підприємницької діяльності в місті Новий Розділ» можна зробити висновок, що встановлення тимчасової споруди здійснюється на підставі укладених договорів, як до так і після прийняття Рішення №637. Так, ТзОВ вказує проте, що відповідачем не подано жодних договорів, щоб підтверджували правомірність розташування спірної ТС.

В судовому завданні 21.06.2018 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

07 листопада 2002 року Новороздільською міською радою Львівської області прийнято рішення №328 «Про надання дозволу Магерамовій М.Ф. на збирання матеріалів погодження». Даним рішенням надано дозвіл для збирання матеріалів попереднього погодження на земельну ділянку прощею 25 м.кв. для встановлення торгового кіоску по пр. Шевченка біля будинку 32А.

21 квітня 2003 року Актом вибору земельної ділянки для встановлення торгового кіоску підприємця Магерамової М.Ф. проведено обстеження та вибір земельної ділянки площею 25,0 м.кв. для встановлення торгового кіоску підприємця Магерамової, яка знаходиться в м. Новий Розділ по пр. Шевченка на землях загального користування міської ради (прибудинкова територія буд. №32-А).

26 травня 2003 року Державною екологічною інспекцією висновком №23 «Про попереднє погодження місця розташування торгового павільйону» підприємцю Магерамовій М.Ф. надано погодження на розміщення торгівельного павільйону площею 25,0 м.кв. по вул. Шевченка, 32А.

26 травня 2003 року листом №215 Миколаївський районний відділ земельних ресурсів погоджує вирбану земельнуділянку, яка знаходиться в м. Новий Розділ по вул. Шевченка площею 25,0 м.кв. для встановлення торгового кіоску на умовах оренди.

06 червня 2003 року Відділ містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Миколаївської РДА листом №38 погоджує вибрану земельну ділянку площею 25,0 м.кв. для встановлення торгового кіоску підприємця Магерамової М.Ф. на умовах оренди.

Рішенням №454 від 12.04.2005 Новороздільської міської ради «Про затвердження матеріалів попереднього погодження на земельну ділянку під кіоск ПП Магерамової М.Ф.» вирішено затвердити матеріали попереднього погодження на земельну ділянку площею 25,0 м.кв. для встановлення торгового кіоску в м. Новий Розділ по пр. Шевченка, 32А. Надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 25,0 м.кв. для встановлення торгового кіоску в м. Новий Розділ пр. Шевченка, 32А. Технічну документацію по проекту відведення земельної ділянки направити в міську раду для затвердження.

20 травня 2005 року Довідкою про присвоєння індексного кадастрового номера Новороздільське міське управління земельних ресурсів присвоєно кадастровий номер земельній ділянці за адресою: м. Новий розділ, пр. Шевченка, 32А. Землекористувач ПП Магерамова М.Ф.

До довідки долучено викопіювання з генплату м. Новий Розділ про вибір земельної ділянки площею 25 кв.м. в м. Новий Розділ по пр. Шевченка, 32А, для надання в оренду ПП Магерамовій М.Ф. під встановлення торгового кіоску.

20 травня 2005 року Новороздільське міське управління земельних ресурсів погодило проект відведення та обслуговування торгового кіоску ПП Магерамової М.Ф. Копію проекту долучено до матеріалів справи.

10 січня 2012 року між позивачем (Землевласник) та відповідачем (Землекористувач) укладено Договір про добровільне відшкодування втрат від недоотримання коштів за фактичне землекористування суб'єктом підприємницької діяльності. За умовами цього Договору Землекористувач, що фактично користується земельною ділянкою за адресою: м. Новий розділ, пр. Шевченка, 32-а, площею 0,0040 га, зобов'язується сплатити до 20.01.2012 - 1971,18 грн. за період з 01.06.2009 по 01.06.2011.

16 лютого 2012 року відповідач звернувся до позивача із заявою про надання дозволу на місце для розташування тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності.

06 січня 2015 року листом №6/02-11 позивач повідомив відповідача про те, що заява було розглянута на сесії 30.12.2014, однак рішення з даного питання не прийнято.

18 лютого 2015 року відповідач повторно звернувся до позивача із заявою про надання дозволу на місце для розташування тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності. Додатком до якої додано рішення сесії від 12.04.2005.

04 березня 2015 року листом №248/02-16 позивача у відповідь на повторну заяву від 18.02.2015 повідомив відповідача, що попереднє звернення розглядало на засіданні сесії, рішення з якого не прийнято. Та проінформовано про те, що зміни до Комплексної схеми можуть вноситись не частіше одного разу на рік - це в грудні місяці. Таким чином, для розгляду даного питання відповідачу необхідно повторно звернутись до виконавчого комітету у листопаді поточного року.

16 лютого 2016 року рішення №21 «Про погодження пропозиції додаткового місця до комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності» вирішено: 1). Погодити пропозицію додаткового місця розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності по пр. Шевченка - біля житлового будинку №32А, вздовж пішохідної ділянки. 2). Відділу містобудування, архітектури та будівництва відобразити місце розміщення даної споруди у комплексній схемі розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності в м. Новий Розділ. Додатком до даного рішення є схема розміщення.

23 травня 2017 року між позивачем (Землевласник) та відповідачем (Землекористувач) укладено Договір про добровільне відшкодування втрат від недоотримання коштів за фактичне землекористування. За умовами цього Договору Землекористувач, що фактично користується земельною ділянкою за адресою: м. Новий Розділ, пр. Шевченка, 32-а, площею 0,0020 га, зобов'язується сплатити до 25.05.2017 - 414,83 грн. за період з 01.01.2015 по 31.12.2016.

18 грудня 2017 року постановою адміністративної комісії при виконавчому комітету Зарічанської сільської ради накладено адміністративне стягнення в сумі 850,00 грн. на громадянину Магерамову М.Ф. за встановлення торгового кіоску без правовстановлюючих документів.

Відповідач дану постанову оскаржив до Жидачівського районного суду Львівської області, однак, станом на дату прийняття рішення у даній справі рішення щодо скасування постанови не прийнято.

Так, позивач вважаючи неправомірними дії відповідача, що полягають у користування тимчасовою спорудою торгівельного призначення, яка знаходиться за адресою: м. Новий Розділ, пр. Шевченка, 32А, власником якою ї Магерамова М.Ф. звернувся до суду з даним позовом про демонтаж вказаної тимчасової споруди.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представниківпозивача, відповідача та третьої особи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтовані тане підлягають до задоволення.

При ухваленні рішення, суд виходив з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів. Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Як установлено судом, між сторонами у справі виникли взаємні права та обов'язки (зобов'язання) з приводу розміщення тимчасової споруди (малої архітектурної форми), що розміщена за адресою: м. Новий Розділ, пр. Шевченка, 32А, власником якої є ФОП Магерамова М.Ф.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частинами 1 та 2 статтею4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 16 Цивільного кодексу України закріплено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно з яким кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Дана норма кореспондується з положеннямистатті 20 Господарського кодексу України, якою визначено способи захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів.

Перелік способів захисту прав та інтересів, зазначений у вказаних нормах, не є вичерпним; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Так, позивач звернувся до суду з позовною вимогою про демонтаж встановленої тимчасової спорудиза адресою: Новий Розділ, пр. Шевченка, 32А.

Відповідно до пункту в) частини першої статті 12 Земельного кодексу України (чинного станом на дату виникнення відповідних правовідносин) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки (ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращення мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Частинами 1 та 4 статті 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом; рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов'язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Впродовж 2002 - 2005 років відповідачем було виготовлено та отримано низку документів нормативно-правового характеру, які надавали останньому право на розміщення тимчавої споруди торгівельного призначення, зокрема: рішення Новороздільської МР №328 «Про надання дозволу Магерамовій М.Ф. на збирання матеріалів погодження»; Акт вибору земельної ділянки для встановлення торгового кіоску підприємця Магерамової М.Ф. проведено обстеження та вибір земельної ділянки площею 25,0 м.кв. для встановлення торгового кіоску; висновок №23 Державною екологічною інспекцією «Про попереднє погодження місця розташування торгового павільйону»; лист №215 Миколаївського районного відділу земельних ресурсів та листом №38 Відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Миколаївської РДА щодо погодження вибраної земельної ділянки для встановлення торгового кіоску на умовах оренди; рішенням Новороздільської МР №454 від 12.04.2005 «Про затвердження матеріалів попереднього погодження на земельну ділянку під кіоск ПП Магерамової М.Ф.»

Довідкою від 20.05.2005 про присвоєння індексного кадастрового номера Новороздільське міське управління земельних ресурсів присвоєно кадастровий номер земельній ділянці за адресою: м. Новий розділ, пр. Шевченка, 32А. Землекористувач ПП Магерамова М.Ф. До довідки долучено викопіювання з генплату м. Новий Розділ про вибір земельної ділянки м. Новий Розділ по пр. Шевченка, 32А, для надання в оренду ПП Магерамовій М.Ф. під встановлення торгового кіоску.

20 травня 2005 року Новороздільське міське управління земельних ресурсів погодило проект відведення та обслуговування торгового кіоску ПП Магерамової М.Ф. Копію проекту долучено до матеріалів справи.

Згідно з статтею 161 Земельного кодексу України, рішення відповідних органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів, органів місцевого самоврядування вступає в силу з моменту його прийняття.

Частиною 1 статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної в місті ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Так, відповідачем підтверджено та долучено до матеріалів справи докази, на підтверджують правомірність встановлення тимчасової спорудина земельній ділянці за адресою: м. Новий Розділ, пр. Шевченка, 32Ау відповідні періоди.

Дане також підтверджується судовими рішеннями у справі 5015/7483/11 між тими ж сторонами, що іншого предмету (іншої малої архітектурної форми).

Щодо правомірності спірного використання тимчасової споруди після 2011 року, суд вказує про наступне.

17 лютого 2011 року набрав законної сили Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності». Цей Закон встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до статті28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - це одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Міністерством регіонального розвитку, будівництва, та житлово-комунального господарства України Наказом № 244 від 21.10.2011 «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності» затверджено відповідний порядок (надалі - Порядок).

Згідно з п. 2.1 Порядку підставою для розміщення ТС є паспорт прив'язки ТС.

Пунктами 2.2. та 2.3. Порядку встановлено, що Замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС. 2.3. До заяви додаються:графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування ТС, виконані замовником у довільній формі на топографо-геодезичній основі М 1:500 кресленнями контурів ТС з прив'язкою до місцевості;реквізити замовника (найменування, П. І. Б., адреса, контактна інформація).Цей перелік документів є вичерпним.

Так, як встановлено із матеріалів справи, відповідач неодноразово звертався до Виконавчих органів Новороздільської міської ради з відповідною заявою.

16 лютого 2012 року відповідач звернувся до Виконавчого комітету Новороздільської міської ради із заявою про надання дозволу для розміщення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності додатком до якої долучив схему розташування. Дану заяву зареєстровано 16.02.2012 про що свідчить штам Виконкому Новороздільської МР на вказаній заяві.

Відповіді на вказаний лист до матеріалів справи не долучено.

Листом №6/02-11 від 06.01.2015 Виконавчий комітет Новороздільської міської ради надав відповідь відповідачу на заяву від 17.12.2014 щодо можливості передбачення додаткового місяця у Комплексній схемі розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в м. Новий Розділ, та повідомив що рішення з даного питання не прийнято.

18 лютого 2015 року відповідач повторно звернувся до позивача з заявою про можливості передбачення додаткового місяця у Комплексній схемі розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності. До заяви долучив рішення сесії від 12.04.2005 та документи попереднього погодження місця під кіоск.

04 березня 2015 року листом №248/02-16 відповідачу надано відповідь про те, що рішення про внесення змін до Комплексної схеми буде приймається в грудні поточного року. Та повідомлено, що 30.12.2014 рішення за аналогічного заявою відповідача не прийнято.

Згідно з пунктом 2.4. Порядку відповідність намірів щодо місця розташування ТС комплексній схемі розміщення ТС (у разі її наявності), будівельним нормам визначає відповідний орган з питань містобудування та архітектури, який утворено у складі виконавчого органу відповідної сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації, протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви.У разі відсутності у складі відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради органу з питань містобудування та архітектури відповідність намірів щодо місця розташування ТС на території сільської, селищної, міської ради визначає орган з питань містобудування та архітектури відповідної районної державної адміністрації за територіальною належністю. У такому випадку строк розгляду заяви становить п'ятнадцять робочих днів.

Відповідно до п. 2.5.Порядку відповідність намірів замовника щодо місця розташування ТС комплексній схемі розміщення ТС (у разі її наявності), будівельним нормам замовник повідомляється відповідним органом з питань містобудування та архітектури письмово протягом трьох робочих днів з дня такого визначення відповідності намірів або замовнику надається аргументована відмова щодо реалізації намірів розміщення ТС.

Неприйняття Новороздільською міською радою рішення за клопотаннями відповідача у визначений законом строк, ставить його у правову невизначеність, що є недопустимим у відповідності до змісту та сутності принципів верховенства права та законності, а також порушує його конституційні права щодо розгляду його звернення органом місцевого самоврядування.

16 лютого 2016 року позивачем прийнято рішення №21«Про погодження пропозиції додаткового місця до комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності», яким вирішено: 1). Погодити пропозицію додаткового місця розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності по пр. Шевченка - біля житлового будинку №32А, вздовж пішохідної ділянки. 2). Відділу містобудування, архітектури та будівництва відобразити місце розміщення даної споруди у комплексній схемі розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності в м. Новий розділ. Додатком до даного рішення є схема розміщення.

Однак, відповідно до п. 2.35 Порядку, Документація щодо встановлення ТС, видана до набрання чинності цим Порядком, дійсна до закінчення її терміну дії.

Як встановлено із матеріалів справи, рішенням №454 від 12.04.2005 Новороздільської міської ради «Про затвердження матеріалів попереднього погодження на земельну ділянку під кіоск ПП Магерамової М.Ф.» вирішено затвердити матеріали попереднього погодження на земельну ділянку площею 25,0 м.кв. для встановлення торгового кіоску в м. Новий Розділ по пр. Шевченка, 32А. Надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 25,0 м.кв. для встановлення торгового кіоску в м. Новий Розділ пр. Шевченка, 32А. Технічну документацію по проекту відведення земельної ділянки направити в міську раду для затвердження.

Крім того, 20 травня 2005 року Новороздільське міське управління земельних ресурсів погодило проект відведення та обслуговування торгового кіоску ПП Магерамової М.Ф. Копію проекту долучено до матеріалів справи.

Відтак, з матеріалів справи не встановлено, а позивачем та третьою особою не подано відповідних доказів про те, що затверджені документи на щодо встановлення тимчасової споруди в м. Новий Розділ пр. Шевченка, 32А втратили свою чинність.

Доводи позивача та третьої особи щодо відсутності паспорта прив'язки на спірну ТС, не беруться судом до уваги, адже суперечать п. 2,35 Порядку.

Відповідно до статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Місцеві органи виконавчої влади, підприємства, установи та організації, а також громадяни несуть встановлену законом відповідальність перед органами місцевого самоврядування за заподіяну місцевому самоврядуванню шкоду їх діями або бездіяльністю, а також у результаті невиконання рішень органів та посадових осіб місцевого самоврядування, прийнятих у межах наданих їм повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Частиною 1 статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, у зв'язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Суду з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні.

Так, за обставинами справи «Стретч проти Сполученого Королівства», вирішуючи питання про те, чи був дотриманий сторонами справедливий баланс між інтересами суспільства та правами заявника, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 24.06.2003 відзначив, що особа, на користь якої органом влади прийняте певне рішення, має повне право розумно очікувати, що якщо місцевий орган влади вважає, що в нього є певна компетенція, то така компетенція дійсно існує, а тому визнання незаконності дій органу влади не повинно змінювати відносини прав, які виникли внаслідок такої дії органу влади.

При цьому, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд» та інші проти Ірландії» від 23.10.1991 Європейський суд з прав людини зазначив, що статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту «правомірних очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. З наведеного слідує висновок про те, що по-перше, особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою, набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення, по-друге, після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку. При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (права оренди), є об'єктом правового захисту згідно з ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України.

Так судом встановлено, що відповідач (станом на момент отримання дозвільних документів, зокрема 2005 рік) дотримався вимог законодавства, які регламентують його поведінку, необхідну для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, тобто, відповідач може вважатись таким, що набув права «правомірного очікування».

Європейський суд з прав людини особливу увагу звертає на важливості застосування принципу «належного урядування» у правовідносинах, що виникають з державними органами. Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії», заява №55555/08, п.74, від 20.05.2010р., «Тошкуце та інші проти Румунії», заява №36900/03, п. 37, від 25.11.2008р.) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (зокрема рішення у справі «Беєлер проти Італії», п. 119). Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі «Москаль проти Польщі», п. 73).

Так, дані твердження ЄСПЛ вказують проте, що позивач укладаючи з ТзОВ «Ладо-Мир» 10.12.2017 договори №24-17 та №25-17 «На право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Новий Розділ», предметами яких є окремі елементи благоустрою на пр. Шевченка біля будинку №32-А вздовж пішохідної доріжки за місцями №53 (площа 35 кв.м.) та №54 (площа 40 кв.м.), що частково входять до земельної ділянки, на якій розміщено ТС відповідача, порушив принцип «належного урядування», адже не враховував неодноразових звернень відповідача, про надання дозволу для розміщення ТС та надання такого дозволу рішенням від 16.02.2016 №21 і тим самим надав перевагу одному субєкту господарювання перед іншим.

Також ЄСПЛ зазначає, що повноваження державних органів з перегляду власних рішень, включаючи випадки виявлення помилки, які не обмежено жодними часовими рамками, мають суттєвий негативний вплив на юридичну визначеність у сфері особистих прав і цивільних правовідносин, що шкодить принципу «належного урядування» та вимозі «законності», закріпленим у статті 1 Першого протоколу до Конвенції (Справа «Рисовський проти України»(заява №29979/04), п.70, 71, 73).

Відтак, суд розглянувши позовні вимоги позивача, з'ясувавши обставини справи та докази в їх сукупності, вважає такі вимоги безпідставними та такими, в задоволенні яких слід відмовити.

Частиною 1 статті74Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76Господарського процесуального кодексуУкраїни обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею86Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак судовий збір залишається за позивачем.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, керуючись 10, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240Господарського процесуального кодексу України, суд , -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ЙV Господарським процесуальним кодексом України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 25.06.2018.

Суддя Березяк Н.Є.