ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 911/1362/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Жукова С.В., Ткаченко Н.Г.

за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

представники сторін:

скаржника - Коновал Р.О.

заявника - адвокат Раілко С.В.

арбітражний керуючий - Менчак В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В.

на постанову Київського апеляційного господарського суду

від 26.02.2018

у складі колегії суддів: Пантелієнка В.О. (головуючого), Верховця А.А., Доманської М.Л.

та на ухвалу Господарського суду Київської області

від 29.11.2017

у складі судді: Лопатіна А.В.

у справі № 911/1362/15

за заявою публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

до 1. товариства з обмеженою відповідальністю "Ерфольг-Україна", 2. арбітражного керуючого Менчака Вячеслава Володимировича, 3. Української універсальної біржі, 4. товариства з обмеженою відповідальністю "Інлімітед", 5. товариства з обмеженою відповідальністю "Байнер груп"

про визнання результатів аукціону недійсними

в межах справи № 911/1362/15

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародні інвестиційні технології"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Ерфольг-Україна"

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

1. Ухвалою господарського суду Київської області від 28.04.2015 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ерфольг-Україна".

2. Постановою господарського суду Київської області від 15.10.2015 ТОВ "Ерфольг-Україна" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

3. ПАТ "Дельта Банк" звернувся до суду з позовом про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута від 27.06.2017.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

4. Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.11.2017 у справі

№ 911/1362/15 заяву ПАТ "Дельта Банк" від 04.07.2017 до ТОВ "Ерфольг-Україна", Арбітражного керуючого Менчака В.В., Української універсальної біржі, ТОВ "Інлімітед", ТОВ "Байнер груп" про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна ТОВ "Ерфольг-Україна", проведеного 27.06.2017, залишено без задоволення.

5. Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ПАТ "Дельта Банк" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило ухвалу господарського суду Київської області від 29.11.2017 скасувати повністю і прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву ПАТ "Дельта Банк" та визнати недійсними результати другого повторного аукціону з продажу майна ТОВ "Ерфольг-Україна", проведеного 27.06.2017 Українською універсальною біржею.

6. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2018 апеляційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Київської області від 29.11.2017 - без змін.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

7. 03.03.2018 публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою вих. № 23.1/1056 від 03.03.2018 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2018 та на ухвалу Господарського суду Київської області від 29.11.2017 у справі № 911/1362/15, підтвердженням чого є відбиток штампу відділення поштового зв'язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

8. 15.03.2018, на підставі підпункту 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, справа № 911/1362/15 Господарського суду Київської області разом з вказаною касаційною скаргою публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. передана до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

9. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 911/1362/15 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Ткаченко Н.Г., судді - Жукова С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 19.03.2018.

10. Ухвалою Верховного Суду від 21.05.2018 відкрито касаційне провадження у справі № 911/1362/15 за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. вих. № 23.1/1056 від 03.03.2018 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2018 та на ухвалу Господарського суду Київської області від 29.11.2017; розгляд скарги призначено на 14.06.2018 о 10:30 год.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

11. Не погодившись із постановою суду апеляційної інстанції публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. подано касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2018 та на ухвалу Господарського суду Київської області від 29.11.2017 у справі, в якій скаржник просить скасувати оскаржувані рішення судів повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву ПАТ "Дельта Банк" та визнати недійсними результати другого повторного аукціону з продажу майна ТОВ "Ерфольг-Україна", проведеного 27.06.2017 Українською універсальною біржею.

12. Касаційну скаргу мотивовано тим, що оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанції прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

13. 04.05.2018 Арбітражним керуючим Менчаком В.В. подано відзив на касаційну скаргу, в якому останній просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Позиція Верховного Суду

14. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

15. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

16. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

17. Судами попередніх інстанцій при розгляді справи було встановлено наступне.

17.1 27.06.2017 Українською універсальною біржею було проведено другий повторний аукціон з продажу майна ТОВ "Ерфольг-Україна" (банкрут) частинами з початковою вартістю лоту № 1 (заставне майно) зменшеною на 20 % від початкової вартості попереднього аукціону, продаж здійснювався з можливістю зменшення початкової вартості у відповідності до частини четвертої статті 66 Закону. Проведенню вказаного аукціону передувало: проведення першого аукціону з продажу майна банкрута у вигляді цілісного майнового комплексу з початковою вартістю сукупною всіх визнаних судом грошових вимог кредиторів 920 196 956,88 грн. без можливості зниження початкової вартості (28.04.2017, не відбувся, у зв'язку з відсутністю заяв на участь), проведення повторного аукціону з продажу майна банкрута у вигляді цілісного майнового комплексу з початковою вартістю зменшеною на 20 % від початкової вартості попереднього аукціону 736 157 565,50 грн. (11.05.2017, не відбувся у зв'язку з відсутністю заяв на участь); проведення другого повторного аукціону з продажу майна банкрута у вигляді цілісного майнового комплексу з початковою вартістю зменшеною на 20 % від початкової вартості попереднього аукціону 558 926 052,00 грн. (18.05.2017, не відбувся у зв'язку з відсутністю заяв на участь); проведення аукціону з продажу майна банкрута частинами з початковою вартістю згідно оцінки майна згідно якої лот № 1 (заставне майно) 21 515 012,05 грн. без можливості її зниження (30.05.2017, не відбувся у зв'язку з відсутністю заяв на участь); проведення повторного аукціону з продажу майна банкрута частинами з початковою вартістю зменшеною на 20 % від початкової вартості попереднього аукціону лот № 1 (заставне майно) 17 212 009,64 грн. без можливості зниження (08.06.2017, не відбувся у зв'язку з відсутністю заяв на участь).

17.2 Згідно з оголошенням на сайті Вищого господарського суду України про проведення другого повторного аукціону 27.06.2017, замовником аукціону є арбітражний керуючий ліквідатор ТОВ "Ерфольг-Україна" Менчак В.В. (далі - арбітражний керуючий, ліквідатор), статус аукціону другий повторний.

17.3 Відповідно до протоколу № 1 про проведення другого повторного аукціону з продажу майна від 27.06.2017 об'єктом продажу, зокрема лот № 1, є майно, яким забезпечено вимоги ПАТ "Дельта Банк", переможцем аукціону ТОВ "Інлімітед", ціна продажу лоту № 13 442 401,96 грн.

17.4 Як вбачається із заяви про визнання недійсними результатів аукціону, заявник посилався на порушення вимог Закону саме арбітражним керуючим Менчаком В.В. ліквідатором банкрута (замовник аукціону) під час підготовки до проведення аукціону, що полягають в здійсненні продажу майна без згоди заставного кредитора; здійснення продажу за заниженою вартістю; встановлення початкової вартості згідно недійсного звіту про оцінку майна.

17.5 З матеріалів справи вбачається, що ухвалою місцевого суду від 26.06.2017 скаргу ПАТ "Дельта Банк" від 21.10.2016 № 18.5/2280 на дії ліквідатора банкрута Менчака В.В. було залишено без задоволення, заяву ПАТ "Дельта Банк" від 15.06.2017 № 23.1/375 про скасування аукціону залишено без задоволення, заяву ПАТ "Дельта Банк" від 15.06.2017 № 23.1/374 про забезпечення вимог кредитора залишено без задоволення, клопотання ПАТ "Дельта Банк" від 26.06.2017 № 23.1/400 про рецензування залишено без задоволення, клопотання ПАТ "Дельта Банк" від 26.06.2017 № 23.1/399 про оцінку залишено без задоволення, заяву ПАТ "Дельта Банк" про оскарження звіту про оцінку майна залишено без задоволення. Дана ухвала місцевого суду була залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.11.2017 та є такою, що набрала законної сили.

17.6 Як вбачається з ухвали господарського суду Київської області від 26.06.2017, під час розгляду скарги на дії ліквідатора банкрута в даній справі судом першої інстанції було встановлено наступне: ПАТ "Дельта Банк" відповідно до листа-погодження продажу заставного майна у вигляді цілісного майнового комплексу від 27.07.2016 № 18.5/1905 було надано згоду на продаж майна банкрута у вигляді цілісного майнового комплексу за початковою вартістю, що дорівнює сукупності всіх визнаних судом грошових вимог до банкрута, без можливості пониження початкової вартості. Разом з тим, в зазначеному листі банком вказано, що у випадку якщо перші прилюдні торги з реалізації майна банкрута у вигляді цілісного майнового комплексу не відбудуться, здійснити продаж майна, що забезпечує вимоги АТ Дельта Банк окремими лотами за вартістю та на умовах, окремо погоджених письмово з заставним кредитором. Таким чином, банком було надано згоду на продаж майна, що є предметом забезпечення його вимог до ТОВ "Ерфольг-Україна", отже не є необхідним в повторному наданні такої згоди.

18. Згідно частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній до 15.12.2017, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

19. Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній з 15.12.2017, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

20. Судами попередніх інстанцій вірно встановлено те, що факт відсутності порушень Закону у вищевказаних діях ліквідатора, які на думку кредитора, є протиправними, і на які заявник посилається як на підставу для визнання результатів аукціону недійсними, встановлено рішенням суду, отже є преюдиціальним, тобто таким, що не потребує доказуванню.

21. Відповідно до частини 3 статті 55 Закону про банкрутство результати аукціону, проведеного з порушенням вимог Закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними. Визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу.

22. Статтею 49 Закону про банкрутство визначено, що продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів.

23. Згідно із статтею 51 Закону про банкрутство за договором про проведення аукціону організатор аукціону зобов'язується за свій рахунок провести аукціон та укласти договір з його переможцем, а замовник - сплатити організаторові аукціону обумовлену договором винагороду.

24. Частиною 5 статті 51 Закону про банкрутство визначено, що організатор аукціону виконує такі функції: опубліковує і розміщує повідомлення про продаж майна боржника і повідомлення про результати проведення торгів; приймає заявки на участь в аукціоні; укладає із заявниками договори про завдаток; визначає учасників торгів; здійснює проведення торгів; визначає переможця торгів і підписує протокол про результати проведення торгів; повідомляє учасників торгів про результати проведення торгів.

25. Отже, підставою для визнання результатів аукціону недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення аукціону, визначених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення аукціону; правил, які регулюють сам порядок проведення аукціону; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів аукціону.

26. Відповідно до частини четвертої статті 49 Закону про банкрутство, суб'єктами аукціону є його замовник, організатор та учасники: замовником є ліквідатор, призначений господарським судом у порядку, встановленому; організатором аукціону є визначена замовником фізична або юридична особа, що має ліцензію на проведення торгів і з якою замовник аукціону уклав договір на проведення аукціону; учасниками аукціону можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземні юридичні особи, які подали необхідні документи та пройшли процедуру реєстрації виконавцем аукціону відповідно до цього Закону.

27. Судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що повноваження ліквідатора банкрута та організатора аукціону відповідно до положень Закону про банкрутство не є тотожними. Дії ліквідатора при здійсненні ним своїх повноважень щодо оцінки майна банкрута, вчинені до призначення і проведення аукціону з продажу майна, не стосуються правил проведення аукціону, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання результатів аукціону недійсними.

28. Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

29. Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон) визначено в якій саме спосіб підлягають відновленню порушені під час продажу нерухомого майна банкрута права та законні інтереси зацікавлених осіб. В разі незгоди з організацією та проведенням аукціону, зацікавлена особа має право оскаржити до суду рішення організатора аукціону про скасування аукціону, про анулювання результатів аукціону, про визнання або про відмову у визнанні заявника учасником торгів, а також результати аукціону.

30. Аналіз норм Закону та вимога, яка була заявлена в заяві ПАТ "Дельта Банк", зміст самої заяви, свідчать про обрання позивачем способу захисту порушеного права шляхом подачі заяви про визнання результатів проведеного Українською універсальною біржею 27.06.2017 аукціону з продажу майна ТОВ "Ерфольг-Україна" недійсними. До предмету доказування недійсності результатів аукціону з продажу майна банкрута входять встановлення обставин недотримання організатором аукціону вимог, які ставляться Законом до його проведення, зокрема, щодо порядку оприлюднення оголошення про проведення аукціону певного змісту, письмового повідомлення про проведення аукціону власника майна, замовника та інших осіб, визначених замовником (статті 58, 59 Закону); допуску до участі в аукціоні (стаття 61 Закону); допуску до місця проведення аукціону (стаття 63 Закону); порядку проведення аукціону (статті 64-68 Закону).

31. Відповідно до вимог частини четвертої статті 42 Закону майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

32. У відповідності із частинами першою та другою статті 44 Закону після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута наступними способами: проведення аукціону, продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі. Вибір способів продажу майна банкрута здійснюється ліквідатором з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною. Ліквідатор організовує проведення аукціону з продажу майна банкрута з урахуванням вимог цього Закону.

33. Згідно зі статтею 43 Закону майно, яке підлягає реалізації у ліквідаційній процедурі, оцінюється ліквідатором. Початковою вартістю цілісного майнового комплексу є сукупність визнаних у встановленому цим Законом порядку вимог кредиторів. Під час продажу майна банкрута на аукціоні вартість майна, що визначається ліквідатором, є початковою вартістю.

34. Відповідно до вимог частини першої статті 57 Закону початкова вартість майна визначається арбітражним керуючим.

35. Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що оцінка майна боржника здійснюється відповідно до Закону, виключно ліквідатором боржника, а згода забезпеченого кредитора на реалізацію майна, передбачена статтею 42 Закону не пов'язана із наданням заставному кредитору права обирати порядок і умови реалізації даного майна.

36. Правила проведення прилюдних торгів визначено Тимчасовим положенням.

37. Прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (пункт 2.2 Тимчасового положення).

38. Тимчасовим положенням передбачено вимоги щодо проведення таких торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розділ 3) по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4), і по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6).

39. Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином.

40. Цей висновок узгоджується і з нормами статей 650, 655 та частини 4 статті 656 Цивільного кодексу України, що відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розділ 6 Тимчасового положення, стаття 34 Закону України "Про нотаріат").

41. Отже, відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами 1, 3, 6 статті 203 Цивільного кодексу України (частина 1 статті 215 цього Кодексу).

42. Оскільки за змістом частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням.

43. Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

44. Відповідно до висновків Верховного Суду України, викладених в постановах від 23.09.2014 № 3-112гс14 та від 29.06.2016 № 6-370цс16, підставами для визнання торгів недійсними є саме недотримання вимог Закону про банкрутство щодо процедури, порядку проведення торгів, в той час як, дії замовника торгів оскаржуються окремо, отже не є підставою для визнання результатів торгів недійсними.

45. З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій законно і обґрунтовано залишили без задоволення заяву ПАТ "Дельта Банк" про визнання результатів проведеного Українською універсальною біржею 27.06.2017 аукціону з продажу майна ТОВ "Ерфольг-Україна" недійсними.

46. Враховуючи викладене, доводи скаржника спростовуються вищевикладеним.

47. В силу приписів статті 300 Господарського процесуального кодексу України (у редакції від 15.12.2017), суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

48. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Рябих проти Росії", "Нєлюбін проти Росії"), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

49. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

50. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

51. Таким чином, посилання та доводи скаржника не знайшли свого підтвердження, в якості підстав скасування судових рішень під час касаційного провадження та спростовуються з містом оскаржуваних судових рішень.

52. Відповідно статті 309 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

53. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

54. Оскаржувані ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції таким вимогам закону відповідають.

55. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

56. Вказані вимоги судами попередніх інстанцій при винесенні оскаржуваних рішень були дотримані.

57. Оскільки підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції немає, то судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 Верховний Суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію

ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. на постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2018 та на ухвалу Господарського суду Київської області від 29.11.2017 у справі № 911/1362/15 залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2018 та ухвалу Господарського суду Київської області від 29.11.2017 у справі № 911/1362/15 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Білоус

Судді С.В. Жуков

Н.Г. Ткаченко