ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19 червня 2018 р. Справа № 903/129/18

Господарський суд Волинської області у складі судді Костюк С. В., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали по справі

за позовом Заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Дармовиса Сергія Анатолійовича

про зобов'язання повернути земельну ділянку водного фонду

за участю представників-учасників справи:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність б/н від 26.03.2018р., ОСОБА_3, довіреність б/н від 23.05.2016 року;

від відповідача: ОСОБА_4, довіреність №801 від 28.04.2016 року.

від прокуратури: ОСОБА_5, службове посвідчення №036264 від 12.11.2015 року.

Права та обов'язки учасникам судового процесу роз'яснені відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть: Заступник прокурора Волинської області звернувся з позовом в інтересах держави в особі Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області до Фізичної особи-підприємця Дармовиса Сергія Анатолійовича, з врахуванням заяви від 16.04.2018 року, про зобов'язання повернути земельну ділянку водного фонду площею 10,4373, кадастровий номер - НОМЕР_2, розташовану на території Городищенської сільської ради..

На обґрунтування позовних вимог посилається на невиконання відповідачем умов договору від 21.02.2006 року про оренду водних об'єктів та земель водного фонду в частині повернення земельної ділянки водного фонду, в зв'язку з припиненням дії договору.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 28.02.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27.03.2018 року і зобов'язано відповідача надати відзив на позов, прокурора та позивача - відповідь на відзив.

22.03.2018р. на адресу суду від відповідача поступив відзив вх.№01-55/3010/18, в якому вимогу прокурора заперечує, вказуючи, що 17.11.2005 року між Луцькою районною державною адміністрацією та ФОП Дармовисом С.А. було укладено договір оренди земельної ділянки водного фонду, 01.11.2012 року укладено додаткову угоду до договору оренди, якою внесено зміни до п.2.1 договору та вказано орендодавцем Городищенську сільську раду, що змінює предмет договору, а відповідно і предмет спору, оскільки саме між відповідачем та Луцькою РДА було укладено договір оренди водних об'єктів та земель водного фонду, тобто правовідносини по договору оренди існували між Луцькою РДА та підприємцем (відповідачем), тому належним позивачем є - Луцька РДА, а зазначений в позові позивач не є власником майна, що перебуває в користуванні відповідача, а тому не може вимагати його повернення; інших договорів оренди між відповідачем та Городищенською сільською радою не укладалося.

Вважає, що додаткова угода, якою змінено орендодавця, суперечить вимогам законодавства, та не є угодою про зміну сторони в зобов'язанні. На момент підписання додаткової угоди від 01.11.2012 року відповідачу було відомо про наявність в Городищенської сільської ради повноважень на підписання таких угод згідно існуючого доручення, в зв'язку з чим і додаткова угода від 01.11.2012 року підписувалась відповідачем із Городищенською сільською радою, як із представником орендодавця-Луцької РДА.

Згідно вимог законодавства додаткові угоди укладаються за тими ж правилами, що і основний договір. Додана до позову додаткова угода від 01.11.2012 р. містить лише підписи сторін, при цьому наявний тільки підпис орендаря, який не завірений печаткою підприємця (як в основному договорі); дана угода не погоджена з жодним із державних органів, до компетенції яких станом на 01.11.2012 р. відносились повноваження щодо погодження договорів оренди водних об'єктів, тому Городищенською сільською радою при реєстрації додаткової угоди були порушені вимоги щодо форми та змісту угоди, оскільки реєстрація повинна відбуватись після отримання всіх погоджень.

За договором оренди в оренду передавався водний об'єкт площею 7,4174 га та прибережна смуга площею 3,02 га, а не сама земельна ділянка. Разом з тим, позивач не вказує про те, що даний водний об'єкт має загальнодержавне значення, як встановлено судами у справі № 903/909/16, а відповідно і перебуває в державній власності, а тому не може бути переданий в комунальну власність.

До позову не додано жодних документів про реєстрацію за позивачем права власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3, а акт приймання - передачі про повернення земельної ділянки, надісланий відповідачу також не містить кадастрового номера даної земельної ділянки.

Рішення Волинської обласної ради від 27.12.2011 року, на яке посилається позивач, не є за правовою природою рішенням, що встановлює межі земельної ділянки.

Згідно ст.20 Закону України "Про земельний кадастр", саме з 01.03.2017 року було змінено межі населеного пункту Городище-2, і лише з 01.03.2017 року спірна земельна ділянка (частина об'єкту оренди) була включена в межі с.Городище-2, в той час додаткова угода укладена 01.11.2012 року, тобто до включення об'єкту оренди в межі с. Городище.

Тому вважає, що спірна земельна ділянка на момент проведення розмежування перебувала за межами населеного пункту Городище-2 до 28 лютого 2017 року, а отже висновок про набуття зазначеною земельною ділянкою (частиною об'єкта оренди) статусу землі комунальної власності при розмежуванні земель державної та комунальної власності, суперечить законодавству.

З врахуванням вищенаведеного у відзиві, вважає твердження позивача про зміну форми власності земельної ділянки, яка є частиною об'єкта оренди, в процесі розмежування земель державної та комунальної власності, такими, що суперечать вимогам законодавства, оскільки позивач не міг набути права комунальної власності на об'єкт оренди при розмежуванні земель.

Вважає, твердження позивача щодо порушення відповідачем порядку поновлення договорів оренди за ст.33 ЗУ "Про оренду землі" безпідставним, так як Городищенська сільська рада не є орендодавцем згідно договору оренди від 17.11.2005 року, а тому останній не звертався до зазначеної з клопотанням про поновлення договору.

Згідно довідки Луцької ОДПІ №7135/Д-09-18-13-04 від 30.03.2016 року у відповідача відсутня заборгованість за спірний об'єкт оренди.

Щодо посилання в позові на подані громадянами скарги, то зазначені вже були предметом перевірки прокуратури Волинської області в 2011 році, за результатами перевірки не було встановлено порушення вимог законодавства в діях відповідача.

Вказує, що надсилання акту прийому-передачі земельної ділянки разом із рішенням позивача про відмову в продовженні договору оренди, як заходів досудового врегулювання, суперечать вимогам процесуального права, а інших доказів досудового врегулювання спору позивачем не надано.

Також зазначає, що спір є майновим і підлягає грошовій оцінці, тому позовна заява має бути залишена без руху до визначення ціни позову та сплати в повному обсязі судового збору.

26.03.2018 року на адресу суду від відповідача поступило доповнення до відзиву (вх.№01-55/3160/18) з наступними додатками: копія листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №Д-3166/0-0.21-2006/6-17 від 10.05.2017 року; копія висновку по факту здійснення перевірки правомірності проведення вечорів відпочинку на ставковому господарстві "Городище" орендарем Дармовисом Сергієм Анатолійовичем від 05.07.2011 року; копія листа Головного державного санітарного лікаря м. Луцька та Луцького району №5.1/1505 від 24.05.2011 року; копія листа Державної екологічної інспекції у Волинській області №1715/1-10-10 від 01.08.2011 року; копія листа Волиньдержрибоохорони №3/804 від 05.08.2011 року. Дані документи долучено до матеріалів справи.

27.03.2018 року на адресу суду від прокуратури Волинської області надійшла відповідь на відзив №05-1832-18 від 27.03.2018 року, в якій зазначено слідуюче.

Згідно постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 21.02.2018 року у справі № 903/909/16, на яку посилається відповідач у відзиві, залишено без змін рішення господарського суду Волинської області від 07.12.2017 року, яким було відмовлено в задоволенні позову Дармовиса С.А. щодо визнання протиправним та скасування рішення Городищенської сільської ради №7/2 від 16.03.2016 року "Про розгляд клопотання Дармовиса С.А", відповідно до якого відмовлено орендарю (відповідачу) у продовженні договору оренди водних об'єктів та земель водного фонду від 21.02.2006 року; доводи відповідача, зазначені у відзиві на позов досліджувались апеляційним судом у даній справі.

Вказує, що позовна вимога прокуратури про зобов'язання повернути земельну ділянку водного фонду повністю відповідає вимогам, як земельного так і водного законодавства, оскільки з аналізу вказаних норм випливає, що в оренду передається саме земельна ділянка водного фонду з розташованим на ній водним об'єктом.

Згідно з рішенням Волинської обласної ради від 27.12.2011 року за №8/30 "Про встановлення (зміну) меж населених пунктів" затверджено проект землеустрою щодо встановлення та зміни меж населених пунктів, відповідно до якого в межі села Городище включено земельні ділянки площею 184,15га, куди входить спірна земельна ділянка, що була надана позивачу в оренду; доказів визнання даного рішення недійсним матеріали справи не містять.

У відповідності до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 26.10.2016 року у справі № 6-805цс16, за положеннями п. "а" ч. 2 ст. 83 ЗК України з дати затвердження проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж населеного пункту, земельна ділянка може перебувати у комунальній власності, тобто належати відповідній територіальній громаді.

А тому Городищенська сільська рада має право приймати рішення про відмову у продовження договору, оскільки спірна земельна ділянка стала належати до об'єктів комунальної власності та ввійшла в межі населеного пункту с. Городище.

Згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна земельна ділянка площею 10,4373 га комунальної форми власності за кадастровим номером НОМЕР_2 зареєстрована 08.08.2016 року за територіальною громадою с. Городище в особі Городищенської сільської ради, а та обставина, що земельна ділянка площею 10,4374 га в різні проміжки часу мала різні кадастрові номери, не впливає на розгляд даної справи; інша земельна ділянка площею 10,4374 га відповідачу не передавалась.

Статтею 163 Господарського процесуального кодексу України визначено вичерпні випадки у яких визначається ціна позову, а саме у позовах про стягнення грошових коштів та у позовах про визнання права власності на майно або його витребування, предметом даного спору є повернення земельної ділянки за припиненим договором, дана вимога відсутня в переліку, визначеному ст. 163 ГПК України і є немайновою. Зазначене підтверджується Верховним Судом в ухвалах від 02.01.2018 (справа №551/843/16-ц) та від 05.01.2018 (справа №282/355/17-ц)).

З врахуванням наведеного у відповіді на відзив прокуратура просить відхилили доводи відповідача та прийняти рішення про задоволення позову.

13.04.2018 року позивач - Городищенська сільська рада подав відповідь на відзив, в якій просить позов заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Городищенської сільської ради до ФОП Дармовиса С. А. задоволити повністю. При цьому вказує, що спірна земельна ділянка стала належати до об'єктів комунальної власності з моменту прийняття рішення Волинської обласної ради № 8/30 від 27.12.2011 року "Про встановлення (зміну) меж населених пунктів", на підставі якого 07.12.2012 року було укладено додаткову угоду до договору оренди з ФОП Дармовисом С. А., яка зареєстрована в управлінні Держкомзему у Луцькому районі за № 02436, є чинною, ніким не оскаржена та не скасована. За даною угодою орендодавцем спірної земельної ділянки є Городищенська сільська рада.

На виконання вимог ухвали суду від 27.03.2018 року позивачем подано копію технічної документації, яка приєднана до матеріалів справи.

16.04.2018 року прокуратурою подано відповідь на доповнення до відзиву № 05-1832-18 від 12.04.2018 року, де вказано, що подані відповідачем до відзиву докази були предметом дослідження при розгляді справи № 903/909/16 за позовом Дармовиса С. А. до Городищенської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення № 7/2 від 16.03.2016 року, яким сільська рада відмовила орендарю у продовжені договору оренди водних об'єктів та земель водного фонду. Рішенням суду, яке набрало законної сили, підтверджено факт припинення орендних відносин між Городищенською сільською радою та Дармовисом С. А. Щодо посилання відповідача на невідповідність кадастрового номера земельної ділянки № НОМЕР_3, то дане є безпідставним, оскільки рішенням суду по справі № 903/909/16 встановлено, що в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про реєстрацію земельної ділянки за таким кадастровим номером.

17.04.2018 року відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив прокуратури, де вказано, що рішення, на яке посилається прокурор у відповіді на відзив, на даний час оскаржується в касаційному порядку, що підтверджено ухвалою Верховного Суду від 10.04.2018 року, яка додана до заперечення. З підстав наведених у відзиві, доповненні до відзиву та запереченнях на відповідь на відзив, просить позов залишити без розгляду, а провадження у справі закрити.

03.05.2015 року відповідачем подано суду пояснення з урахуванням відповіді прокурора на доповнення до відзиву та відповіді на відзив та пояснення позивача, в якому, зокрема, зазначено, що рішення судів по справі № 903/909/16 стосуються виключно наявності чи відсутності у Городищенської сільської ради повноважень щодо прийняття рішення про відмову у продовженні договору оренди водних об'єктів та земель водного фонду, тому підтвердження факту припинення орендних відносин між сільською радою та підприємцем не встановлено даним рішенням, оскільки таких орендних відносин не існувало; позивачем не подано жодних доказів, що підтверджують право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3, яка перебуває у користуванні відповідача.

Вказує, що право повернення об'єкта оренди виникло саме у Луцької районної державної адміністрації, яка жодних претензій до орендаря не має; ні зміна меж населеного пункту, ні звернення громадян, ні правові позиції Верховного суду України не є підтвердженням права власності Городищенської сільської ради на об'єкт оренди, а тому вимоги його повернути є безпідставними.

В судовому засіданні прокурор, представники позивача підтримали позовну вимогу, з врахуванням заяви від 13.04.2018 року № 05-1832-18 та просять її задоволити, представник відповідача підтримав зазначене у відзиві на позов, додаткових поясненнях та просить в позові відмовити за безпідставності.

З матеріалів справи, пояснень представників сторін, судом встановлено наступне.

27.09.2004 року розпорядженням Луцької РДА за № 195 "Про погодження надання в оренду водних об'єктів місцевого значення" гр. Дармовису С.А. погоджено надання в оренду водного об'єкта місцевого значення площею 10,4374 га (в тому числі, 7,4174 га водного плеса на території Городищенської сільської ради, орендна плата 100 грн. за один гектар в рік за водне плесо та 30 грн. за один гектар в рік за прибережну смугу). Пунктом 2 цього розпорядження вирішено клопотати перед обласною радою про надання в оренду водного об'єкта місцевого значення.

Рішенням Волинської обласної ради за № 19/44 від 29.03.2005 року "Про надання в оренду водних об'єктів місцевого значення" надано, в тому числі, гр. Дармовису С.А., в оренду водний об'єкт місцевого значення - ставок площею водного плеса 7,4174га, який знаходиться на території Городищенської сільської ради, Луцького району, за межами населеного пункту, пунктом 2 доручено голові Луцької РДА укласти договір оренди, зокрема, з гр. Дармовисом С.А.

Розпорядженням Луцької РДА за № 152/1.2. "Про погодження проекту землеустрою щодо передачі в оренду земельної ділянки гр.Дармовису С.А." від 28.11.2005 року погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду гр.Дармовису С.А. загальною площею 10,4374га для риборозведення на території Городищенської сільської ради за межами населених пунктів, пунктом 2 надано згоду на передачу в довгострокову оренду на десять років гр.Дармовису С.А. земельної ділянки водного фонду загальною площею 10,4374га, в т.ч. під водою - 7,4174га, прибережною смугою - 3,02 га для ведення рибного господарства із земель водного фонду на території Городищенської сільської ради.

17.11.2005 року між громадянином Дармовис С.А. та Луцькою районною державною адміністрацією укладено договір оренди водних об'єктів та земель водного фонду, даний від імені Орендаря скріплений печаткою підприємця Дармовиса С. А. (а.с.19-21).

Згідно з п. 1.1. договору орендодавець надає орендареві в користування на умовах оренди для ведення рибного господарства земельну ділянку водного фонду, яка знаходиться на території Городищенської сільської ради, Луцького району (за межами населеного пункту), з прибережною смугою терміном на 10 років.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що орендар приймає в оренду на вказаний термін вищенаведену земельну ділянку водного фонду загальною площею 10,4374га, в т.ч., 7,4174га водного плеса, прибережну смугу площею 3,02га із земель водного фонду на території Городищенської сільської ради.

Відповідно до п. 8.5. договору оренди договір набирає чинності після підписання його сторонами та державної реєстрації у відповідності до чинного законодавства.

21.02.2006 року договір оренди зареєстрований Державним підприємством "Центр державного земельного кадастру" Державного комітету України по земельних ресурсах за № 11.

В свою чергу, розділом 6 договору передбачено, що зміни до умов договору здійснюються за взаємною згодою сторін ( п.6.1.); договір оренди може бути розірваний за взаємною згодою сторін (п.6.3.); на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду (п.6.4.).

Додатковою угодою до договору оренди земельної ділянки від 01.11.2012 року внесено зміни щодо орендної плати, а орендодавцем зазначено Городищенську сільську раду (а.с. 27).

Договір оренди від 17.11.2005 року, ні додаткова угода від 01.11.2012 року у встановленому законом порядку не розірвані, не визнані недійсними.

16.02.2016 року підприємець звернувся до Городищенської сільської ради з листом, у якому повідомив про свій намір продовжити оренду водних об'єктів та земель водного фонду відповідно до договору від 17.11.2005р. та скористатися переважним правом на переукладення договору до закінчення терміну його дії.

16.03.2016 року Городищенська сільська рада у листі №4Д повідомила позивача про те, що розглянула на сьомій позачерговій сесії його звернення з висловленим наміром продовжити договір оренди водних об'єктів та земель водного фонду від 21.02.2006 року та рішенням №7/2 від 16.03.2016 року відмовила у продовженні договору та у переукладенні його на новий строк. Також зазначила, що у попередньому листі позивачу було пояснено причини припинення договору оренди та надіслала два примірники акту прийому-передачі щодо повернення орендованої земельної ділянки для підпису.

Рішення Городищенської сільської ради від 16.03.2016 року оскаржувалось підприємцем Дармовисом С. А. в судовому порядку. Рішенням господарського суду Волинської області від 07.12.2017 року у справі № 903/909/16, яке залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 21.02.2018 року та набрало законної сили, в позові відмовлено.

При прийнятті даного рішення суди дійшли висновку, що у Городищенської сільської ради були всі правові підстави для винесення рішення від 16.03.2017 року № 7/2 про відмову в продовженні договору оренди водних об'єктів та земель водного фонду Дармовису С. А.

Тобто, на момент розгляду зазначеної справи договір оренди земельної ділянки водного фонду загальною площею 10,4373 га на території Городищенської сільської ради є припиненим.

В силу положень ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 Конституції України, земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди.

Відповідно до п.2 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

У відповідності до п.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Як встановлено ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

В силу ст.792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них.

Статтею 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Згідно ст.ст.2, 3 ЗК України, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

За змістом ч.1 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з ч.1 ст.124, ч.5 ст.126 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст.125 ЗК України, право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

У відповідності до ст.1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про оренду землі", передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

У відповідності до ст.598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За приписами ст.31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до п."а" ч.1 ст.12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад.

Згідно ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

До виключної компетенція сільських, селищних, міських рад належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин (п.38. ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування").

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: делеговані повноваження, зокрема здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів (ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування").

У відповідності до ст122 ЗК України, районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини шостої цієї статті, крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті.

Відповідно до ст.34 Закону України "Про оренду землі", у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

Матеріалами справи доведено, що договір водних об'єктів та земель водного фонду від 17.11.2015 року, з врахуванням державної реєстрації 22.02.2016 року та додаткової угоди від 01.11.2012 року, припинив свою дію, вимога прокурора про повернення земельної ділянки водного фонду відповідає чинному законодавству, а тому позов підлягає задоволенню.

Оскільки спір до розгляду доведено з вини відповідача, сплачений позивачем судовий збір в силу ст.129 ГПК України, слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.67,174 Господарського кодексу України, ст.ст. 3, 6, 11, 12, 15, 16, 202, 203, 598, 626, 627, 792 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 93, 116, 122, 124, 126, 126 Земельного кодексу України, ст. ст. 74, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України , господарський суд України,-

вирішив:

1. Позов задоволити повністю.

2. Зобов'язати Фізичну особу - підприємця Дармовиса Сергія Анатолійовича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) повернути Городищенській сільській раді (Луцький район, с.Городище, вул. Шкільна,35, ) земельну ділянку водного фонду площею 10,4373 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану на території Городимщенської сільської ради по арку приймання-передачі у ситані придатному для подальшого використання.

3. Стягнути Фізичної особи - підприємця Дармовиса Сергія Анатолійовича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь прокуратури Волинської області (вул.Винниченка,15, м.Луцьк, 43025, , розрахунковий рахунок стягувача 4945 в Державній казначейській службі України, МФО 0820172) 1762,00 грн. витрат по судовому збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Рівненського апеляційного господарського суду.

Дата складення повного

судового рішення

26.06.2018 року.

Суддя С. В. Костюк