ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2018р. Справа №914/684/18

місто Львів

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЛАЙТ ГРУП»,

м. Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «АПК-ХМІЛЬНО», м. Львів,

про: стягнення заборгованості в сумі 2 951 967,51 грн.

Суддя Синчук М.М.

за участю секретаря судового засідання Карась Х.

Представники учасників процесу:

позивача: не з’явився;

відповідача: не з’явився.

На розгляді Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/684/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРОЛАЙТ ГРУП” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма “АПК-ХМІЛЬНО” про стягнення заборгованості в сумі 2 951 967,51 грн.

Ухвалою суду від 17.04.2017 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 03.05.2018 р. В судовому засіданні 03.05.2018 р. розгляд справи відкладено на 04.06.2018 р. Ухвалою суду від 04.06.2018 р. закрито підготовче провадження у справі №914/684/18. Розгляд справи призначено на 18.06.2018 р.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем, в порушення умов Договору поставки від 07.03.2017 р. №07/03-17 не належним чином виконано свої зобов’язання щодо поставки товару, наведене стало підставою для звернення позивача до суд з вимогою повернути передоплату за товар в сумі 2 587 000,00 грн. Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 77 333,51 грн та інфляційні втрати в розмірі 287 634,00 грн.

03.05.2018 р., до суду від представника позивача, надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача основну заборгованість в розмірі 2 587 000,00 грн. Судовий збір в сумі 38 902,44 грн покласти на відповідача. Повернути позивачу зайво сплачений судовий збір в розмірі 5 474,51 грн.

14.06.2018 р. на адресу суду від позивача надійшла телеграмою заява про розгляд справи 18.06.2018 р. за відсутності представника позивача в судовому засіданні, просить суд розглянути справу за наявними матеріалами з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Представник позивача в судове засідання не з’явився.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, незважаючи на те, що був належним чином та завчасно повідомлений про час та місце розгляду справи судом за адресою вказаною у Витязі з ЄДРПОУ на відповідача.

У відповідності до вимог ч.ч. 5, 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, копії ухвали про відкриття провадження у справі направлені сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресами, зазначеними позивачем у позовній заяві. При цьому, адреса відповідача, зазначена позивачем у позовній заяві, а саме: 79005, м. Львів, проспект Шевченка, 7, підтверджена витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Однак, поштовий конверт, яким на адресу відповідача направлялась копія ухвали про відкриття провадження у справі, повернувся з поштовою відміткою про невручення у зв'язку з закінченням терміну зберігання.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - документ у паперовій або електронній формі, що сформований програмним забезпеченням Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за зазначеним заявником критерієм пошуку та містить відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру (ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

Статтею 93 Цивільного кодексу України передбачено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до п. 10. ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", місцезнаходження юридичної особи належить до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як унормовано ч.ч. 1, 2, 4 ст. 10 вказаного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Таким чином, відомості про місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «АПК-ХМІЛЬНО», які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, є офіційним та достовірним підтвердженням зазначеної інформації.

Відповідно до п. 99 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку", рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату.

У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.

Відповідно до п.п. 116, 117 розділу "Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів" постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку", у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення. Поштові відправлення, поштові перекази повертаються також у разі неможливості вручити їх через неправильно зазначену адресу або її відсутність (змита, відірвана чи пошкоджена в інший спосіб) та з інших причин, які не дають змоги оператору поштового зв'язку виконати обов'язки щодо пересилання поштових відправлень, поштових переказів.

Враховуючи наведене вище, господарський суд вважає, що не отримання відповідачем кореспонденції, якою господарський суд з дотриманням вимог процесуального закону, надіслав копію судового рішення у даній справі за належною адресою є обставиною, яка зумовлена не об'єктивними причинами, а суб'єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу. На підставі викладеного, відповідач несе ризики такої своєї поведінки, що цілком залежала від його волі.

Варто зазначити також, що отримавши позовну заяву позивача, належні докази направлення якої відповідачу наявні в матеріалах даної справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «АПК-ХМІЛЬНО» не було позбавлено можливості отримати інформацію щодо зазначеного позову шляхом ознайомлення з відповідними судовими рішеннями в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Виходячи із викладеного, господарський суд вважає, що ним дотримано вимог чинного законодавства щодо вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі №914/684/18 від 17.04.2018.

Пунктами 4, 6 ч. 2 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов'язок учасників справи подавати всі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Статтею 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 74 ГПК України обов'язок доказування і подання доказів по справі покладено на сторони, суд, враховуючи ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, згідно ч.9 ст. 165 ГПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, суд зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «АПК-ХМІЛЬНО» своїм правом на подання відзиву не скористалось, у зв'язку з чим господарський суд вважає за можливе вирішити спір за наявними у справі матеріалами.

Фактичні обставини встановлені судом:

07 березня 2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОЛАЙТ ГРУП» – (покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «АПК-ХМІЛЬНО» - (постачальник, відповідач), укладено договір на поставку та виконання (далі - Договір) за № 07/03-2017 та Додаткову угоду №1 до Договору.

У відповідності до п. 1.1. Договору, постачальник зобов’язується поставити та передати у власність, а покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію врожаю українського походження, найменування, кількість, вартість та якість якої визначається Додатковою угодою.

Згідно п. 1 Додаткової угоди сторони домовились про поставку партії сільськогосподарської продукції, відповідно до Договору, а саме врожаю 2016 року, загальної кількості 300,00 тон +/- за вибором покупця. Якість товару має відповідати вимогам ДСТУ 4946:2008, при цьому вологість не більше 12,00%, сміттєва домішка не більше – 2,0% (відсоткова знижка 1:0,15) олійна домішка – базис 15,0% максимум 20,0% (відсоткова знижка 1:1), вміст масла 18% мінімум, білок (як є) базис 33% мінімум 32% (відсоткова знижка з ціни 1:1), пошкоджені зерна – макс. 5,0% (відсоткова знижка з ціни 1:1), без амброзії.

Вартість товару складає 11 350,00 грн за тонну, у тому числі ПДВ, яка сплачується постачальником відповідно до умов Договору.

На виконання умов Договору, відповідач здійснив поставку товару, а саме сої, в кількості та по цінам, зазначеним в Додаткові угоді №1 до Договору, що підтверджується накладними №26 від 09.03.2017 р. на суму 3 404 998,80 грн та №36 від 09.03.2017 р. на суму 340,50 грн.

Позивач на виконання умов Договору здійснив оплату поставленого товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, що підтверджується платіжними дорученнями №1980 від 10.03.2017 р. на суму 2 000 000,00 грн та №2013 від 20.03.2017 р. на суму 1 405 000,00 грн.

У зв’язку з невідповідністю поставленого товару вимогам викладеним в Додатку №1 до Договору, позивач повернув отриманий товар відповідачу, що підтверджується накладною №4 від 31.03.2017 р. на суму 3 404 998,80 грн та накладною №5 від 31.03.2017 р. на суму 340,50 грн.

14.03.2017 р. позивач скерував на адресу відповідача вимогу про повернення передоплати за товар №13/14/1 від 13.04.2017 р.

23.03.2018 р. позивач повторно скерував на адресу відповідача вимоги про повернення передоплати в розмірі 2 587 000,00 грн.

Відповідачем проведено часткове повернення передоплати в розмірі 818 000,00 грн, що не заперечується позивачем.

Станом на час розгляду справи судом, відповідач передоплату в розмірі 2 587 000,00 грн не повернув, доказів зворотнього суду не надано.

03.05.2018 р., до суду від представника позивача, надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача основну заборгованість в розмірі 2 587 000,00 грн. Судовий збір в сумі 38 902,44 грн покласти на відповідача. Повернути позивачу зайво сплачений судовий збір в розмірі 5 474,51 грн.

Норми права застосовані судом.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

В силу положень ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений іншій строк оплати товару.

Як встановлено судом, на виконання умов Договору, відповідач здійснив поставку товару, а саме сої, в кількості та по цінам, зазначеним в Додаткові угоді №1 до Договору, що підтверджується накладними №26 від 09.03.2017 р. на суму 3 404 998,80 грн та №36 від 09.03.2017 р. на суму 340,50 грн.

Позивач на виконання умов Договору здійснив оплату поставленого товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, що підтверджується платіжними дорученнями №1980 від 10.03.2017 р. на суму 2 000 000,00 грн та №2013 від 20.03.2017 р. на суму 1 405 000,00 грн.

У зв’язку з невідповідністю поставленого товару вимогам викладеним в Додатку №1 до Договору, позивач повернув отриманий товар відповідачу, що підтверджується накладною №4 від 31.03.2017 р. на суму 3 404 998,80 грн та накладною №5 від 31.03.2017 р. на суму 340,50 грн. Відповідачем проведено часткове повернення передоплати в розмірі 818 000,00 грн, що не заперечується позивачем.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги (з врахуванням заяви позивача від 03.05.2018 р. про зменшення розміру позовних вимог) підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судові витрати у розмірі 38 805,00 грн слід покласти на відповідача.

Відповідно до частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

03.05.2018р. Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОЛАЙТ ГРУП» подано заяву про зменшення позовних вимог та повернення зайво сплаченого судового збору. Заяву обґрунтовує тим, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 44 376,95 грн згідно з платіжним дорученням № 4037 від 06.04.2018р. (оригінал платіжного доручення знаходиться в матеріалах справи). Проте, у звязку із зменшенням позовних вимог просить повернути зайво сплачений судовий збір.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, п. 1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», суд,

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «АПК-ХМІЛЬНО» (79005, м. Львів, проспект Шевченка, 7, ідентифікаційний код 40623710) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЛАЙТ ГРУП» (03150, м. Київ, вул. Предславинська, б. 34-Б, кім. 214, ідентифікаційний код 39345149) 2 587 000,00 грн основного боргу, 38 805,00 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Повернути з Державного бюджету України - Товариству з обмеженою відповідальністю «АГРОЛАЙТ ГРУП» (03150, м. Київ, вул. Предславинська, б. 34-Б, кім. 214, ідентифікаційний код 39345149) 5 571,95 грн зайво сплаченого судового збору згідно платіжного доручення №4037 від 06.04.018 р.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Синчук М.М.