ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 922/1173/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Мамалуй О.О., Стратієнко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Бойка В.С.,

представників учасників справи

позивача - не з'явилися,

відповідача - Вінниченко В.А.,

прокурора - Збарих С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 25.10.2017

(головуючий - Плахов О.В., судді - Здоровко Л.М., Шутенко І.А.)

у справі №922/1173/16 Господарського суду Харківської області

за позовом Первомайської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області, Петрівської сільської ради Красноградського району Харківської області

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія"

про стягнення 4 059 742,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.Короткий зміст позовних вимог

1.1. У березні 2016 року керівник Первомайської місцевої прокуратури Харківської області звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія" про стягнення 4 059 742 грн збитків, завданих державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства.

1.2. В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Мрія" (далі - СТОВ "Мрія") у період з 08.08.2011 по 20.11.2013 використовувало підземні води без отримання відповідного дозволу на користування надрами, що підтверджується Актом Державної екологічної інспекції у Харківській області № 1624/01-03/06-11 перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами від 21.11.2013 - 04.12.2013.

2.Короткий зміст рішення та постанови судів попередніх інстанцій

2.1. Справа слухалася судами неодноразово.

2.2. Рішенням Господарського суду Харківської області від 10.07.2017 позов задоволено повністю. Стягнуто з СТОВ "Мрія" на користь держави шкоду, заподіяну державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства в сумі 4 059 742,00 грн та судовий збір на користь прокуратури Харківської області у сумі 60 896,13 грн.

2.3. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції в агропромисловому комплексі" від 08.12.2015 №867-VIII розповсюджуються на діяльність відповідача та відповідно не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за самовільне користування надрами (підземні води), оскільки вказана норма може бути застосована до СТОВ "Мрія" лише у випадку, якщо товариство на момент набрання чинності Закону розпочало процес отримання спеціального дозволу на користування надрами (підземні води). Проте, за висновком суду, відповідач не надав документів, які б свідчили про початок процесу отримання ним спеціальних дозволів на користування надрами відповідно до вимог чинного законодавства.

2.4. Відтак, суд вважає, що протиправна поведінка відповідача полягає у здійсненні самовільного користування надрами (підземними водами) у спірний період, що існує прямий причинний зв'язку між такою поведінкою і заподіяними державі збитками. Розмір збитків становить 4 059 742,00 грн, який розрахований відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, яка затверджена наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України 20.07.2009 №389 та зареєстрована Мінюстом України 14.08.2009 №767/16783. Відповідачем не доведено суду відсутності своєї вини у завданні ним шкоди, а також не надано доказів щодо спростування доказів прокурора та позивача у справі.

2.5. За таких обставин, суд вважав позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

2.6. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.10.2017 рішення Господарського суду Харківської області від 10.07.2017 скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено позивачу у задоволенні позову повністю.

2.7. Постанова суду мотивована таким.

2.7.1. З акта перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами від 04.12.2013 №1624/01-03/06-11 слідує, що під час перевірки відповідно до наданого на дослідження журналу обліку водоспоживання (водовідведення) побічними методами (форма №ПОД-12) та звітів про використання води за формою № 2-ТП (водгосп), затверджених наказом Держкомстату України від 30.09.1997 №230, було встановлено, що у період з 08.08.2011 по 20.11.2013 СТОВ "Мрія" видобуто 82448,06 куб.м. води, а саме, за період з 08.08.2011 по 31.12.2011 використано 12980 куб.м. води, за 2012 рік використано 36360,06 куб.м. води, за період з 01.01.2013 по 20.11.2013 використано 33100 куб.м. води.

2.7.2. У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 27.09.2017 представником СТОВ "Мрія" було надано для огляду оригінали звітів про використання води за формою № 2-ТП (водгосп), затверджених наказом Держкомстату України від 30.09.1997р. №230 (за спірний період з 2011 по 2013 роки), які оглянуто судом.

2.7.3. За результатами оцінки цих документів суд встановив, що обсяг видобутих СТОВ "Мрія" підземних вод за спірний період відповідно до вказаних звітів не суперечить об'єктивним характеристикам артезіанської свердловини, що є власністю відповідача, та не перевищує 300 м.куб/добу. Проте господарським судом першої інстанції при винесенні рішення зазначених обставин досліджено не було.

2.7.4. Суд також зазначив, положення абзацу 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції в агропромисловому комплексі" від 08.12.2015 про зворотну дію цього закону та звільнення землекористувачів від відповідальності за видобування підземних вод до набрання ним чинності узгоджуються з приписами статті 58 Конституції України та правовою позицією, викладеною в Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999р. у справі № 1-7/99. Відтак, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для притягнення СТОВ "Мрія" до відповідальності у вигляді стягнення збитків за порушення вимог природоохоронного законодавства, оскільки в силу прямої вказівки в законі відповідач не несе відповідальності за видобування до набрання чинності цим Законом підземних вод без спеціальних дозволів, з урахуванням встановленого апеляційним господарським судом факту видобування відповідачем підземних вод в межах обсягів, передбачених частиною першою статті 23 Кодексу України про надра, тобто 300 м.куб. на добу.

2.7.5. Апеляційний господарський суд вважає також необґрунтованим висновок місцевого господарського суду щодо того, що виданий СТОВ "Мрія" наказ № 46 від 02.06.2015 про початок процедури отримання спеціального дозволу на користування ділянкою надр не є належним та допустимим доказом початку процесу отримання спеціальних дозволів на користування надрами відповідно до вимог чинного законодавства, як це передбачено Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції в агропромисловому комплексі".

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

3.1. Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, заступник прокурора Харківської області звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову суду апеляційного господарського суду скасувати та залишити в силі рішення місцевого господарського суду.

3.2. В обґрунтування вимог своєї касаційної скарги скаржник зазначає таке.

3.2.1. Судом апеляційної інстанції неправильно застосовано ст.23 Кодексу України про надра.

3.2.2. Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2014 має преюдиціальне значення під час вирішення спору у цій справі, у зв'язку з чим законність припису Державної екологічної інспекції у Харківській області від 05.12.2013 не потребує повторного доказування. Відтак, акт перевірки є належним та допустимим доказом на підтвердження факту порушення відповідачем вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища.

3.2.3. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази початку процесу отримання спеціальних дозволів на користування надрами відповідно до вимог законодавства, як це передбачено Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції в агропромисловому комплексі" від 08.12.2015.

3.2.4. Суд апеляційної інстанції невірно застосував ст.1166 Цивільного кодексу України та дійшов хибного висновку про відсутність повного складу господарського правопорушення через не доведення протиправної поведінки відповідача.

3.3. У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить залишити постанову Харківського апеляційного господарського суду без змін. Загалом позиція СТОВ "Мрія" та доводи, якими обґрунтований відзив, співпадають з висновками апеляційного господарського суд

3.4. Склад судової колегії, що розглядала справу у суді касаційної інстанції було змінено відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями у зв'язку із відрядженням судді Вронської Г.О.

Крім того, під час розгляду справи у суді касаційної інстанції в межах строків розгляду справи, визначених ГПК України, оголошувалися перерви до 16.05.2018 та до 06.06.2018 (ухвали Верховного Суду від 18.04.2018 та від 16.05.2018 відповідно).

4. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

4.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

4.1.1. Відповідно до частини 1 ст. 300 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність за стосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

4.1.2. За приписами частини 2 ст.300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

4.2. Щодо суті касаційної скарги

4.2.1. Відносини в галузі охорони навколишнього природного середовища України регулюються Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.

4.2.2. Відповідно до ст. 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

4.2.3. Приписами ч. 1 ст. 149, ст. 151 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів. Суб'єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах). Порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.

4.2.4. Відповідно до Водного кодексу України підземні води та джерела належать до водного фонду України (п. 2 ч. 2 ст. 3), а згідно з Кодексом України про надра вони є частиною надр (ст.ст. 1, 6).

Отже, підземні води - це природний ресурс із подвійним правовим режимом, а тому, використовуючи підземні води, слід керуватися і водним законодавством, і законодавством про надра.

4.2.5. Відповідно до положень ст.ст. 46, 48 Водного кодексу України водокористування може бути загальним або спеціальним. Спеціальне водокористування - це збір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється фізичними та юридичними особами для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу (п. 9 ч. 1 ст. 44 Водного кодексу України).

4.2.6. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Кодексу України про надра надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Згідно з ст. 21 Кодексу України про надра надра у користування для видобування прісних підземних вод і розробки родовищ торфу надаються без надання гірничого відводу на підставі спеціальних дозволів, крім випадків, передбачених ст. 23 цього Кодексу, що видаються після попереднього погодження з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

4.2.7. Отже, господарськими судами правильно зазначено про те, що чинним законодавством передбачено обов'язок отримання господарюючими суб'єктами як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування ділянкою надр. При цьому спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування - право на їх використання.

4.2.8. Статтею 23 Кодексу про надра закріплено право землевласників і землекористувачів у межах наданих їм земельних ділянок без спеціальних дозволів видобувати, зокрема, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови, що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 м3 на добу.

4.2.9. Суд апеляційної інстанції дослідив інформацію, зазначену у дозволі на спеціальне водокористування від 07.02.2011 Укр. №5001 А/Хар., виданого Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Харківській області відповідачу, а саме, що метою водокористування є водопостачання для власних господарських потреб та водопостачання населенню. Ліміт використання води для своїх потреб з розрахунку на добу, встановлено в Дозволі на спеціальне водокористування від 07.02.2011 Укр. №5001 А/Хар. становить 256,3м.куб/добу; 93,5 тис.м.куб/рік в тому числі на особисті потреби 129,3м.куб/добу тис.м.куб/рік. (підпункт н) пункту 6).

Отже, суд встановив, що обсяг видобутих СТОВ "Мрія" підземних вод за спірний період не суперечить об'єктивним характеристикам артезіанської свердловини, що є власністю відповідача, та не перевищує 300м.куб/добу.

4.2.10. Згідно зі ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні, зокрема у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

4.2.11. Як вірно зазначив суд апеляційної інстанції, 01.01.2016 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції в агропромисловому комплексі" від 08.12.2015 №867-VIII, яким скасовано низку дозвільних процедур.

Відповідно до положення абзацу 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції в агропромисловому комплексі" від 08.12.2015р. №867-VIII, землевласники і землекористувачі, які на момент набрання чинності цим Законом розпочали відповідно до вимог законодавства процес отримання спеціальних дозволів та гірничного відводу, не потребують з моменту набрання чинності цим Законом таких спеціальних дозволів та гірничного відводу для видобування підземних вод (крім мінеральних), а також не несуть відповідальності за видобування до набрання чинності цим Законом підземних вод (крім мінеральних) без таких спеціальних дозволів та гірничого відводу у разі, якщо таке видобування здійснювалося в обсягах, передбачених частиною першою статті 23 Кодексу України про надра.

4.2.12. Положення зазначеної норми містять вказівку на зворотну дію цього закону щодо звільнення землекористувачів від відповідальності за видобування підземних води до набрання ним чинності.

4.2.13. Встановивши, що відповідач до набрання чинності цього закону розпочав процедуру отримання спеціального дозволу на користування ділянкою надр, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що СТОВ "Мрія" звільняється від відповідальності за порушення, встановлені Актом Державної екологічної інспекції у Харківській області №1624/01-03/06-11.

4.2.14. Доводи прокуратури про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази початку процесу отримання спеціальних дозволів на користування надрами відповідно до вимог законодавства (п.4.2.3 постанови) до уваги судом касаційної інстанції не приймаються, оскільки їх оцінка виходить за межі встановленої законом компетенції суду касаційної інстанції відповідно до вимог ст.300 ГПК України.

5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

5.2. З огляду на зазначене у розділі 5 цієї постанови, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови суду апеляційної інстанції - без змін.

6. Судові витрати

6.1. Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов'язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення.

2. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 25.10.2017 у справі №922/1173/16 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Ткач

Судді О. Мамалуй

Л. Стратієнко