ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"04" червня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/37/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.

при секретарі судового засідання: Карагяур В.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Андрусєнко А.Б. (представник за довіреністю);

від відповідача: Дорбенко Д.Б. (представник за довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м.Київ, пр.-т Перемоги, 14) в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (68609, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Лукі Капікраяна, 4);

до відповідача: Державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт" (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Портова, 7)

про стягнення 69997,12 грн.

ВСТАНОВИВ:

СУТЬ СПОРУ: позивач - Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" (надалі - ДП „АМПУ") в особі Ізмаїльської філії ДП "АМПУ" звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача - Державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт" (надалі - ДП "ІЗМ МТП"), в якій просив суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 69997,12 грн., з яких: 55385,56 грн. основний борг, 9465,61 грн. - пеня, 1101,64 грн. - 3% річних, 4044,31 грн. - інфляційні, а також покласти на відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на несплату відповідачем вартості послуг із забезпечення доступу до причалів, що перебувають у господарському віданні ДП "АМПУ" за період з 10.01.2017 року по 25.02.2017 року. Водночас, позивач посилається на порушення відповідачем, укладеного між сторонами у справі умов договору №36 П-ІЗФ-15/219/1-Р про забезпечення доступу портового оператору до причалів від 30.12.2015р., зокрема, в частині не надання документів, що підтверджують кількість вантажу переваленого за спірний період, що унеможливлює для позивача виставлення відповідного рахунку за надані послуги та складання акту наданих послуг. Разом з тим, розрахунок суми основного боргу у розмірі 55385,56 грн., здійснено позивачем на підставі відомостей зазначених у довідках Головної диспетчерської адміністрації Ізмаїльського морського порту №2195/15/10-17 від 28.12.2017 року та Служби капітана морського порту Ізмаїл №704/07/79 від 28.12.2017 року. Як зазначає позивач, 24.04.2017 року Ізмаїльською філією ДП "Адміністрація морських портів України" було надіслано ДП "ІЗМ МТП" відповідну вимогу вих. №607/11/10-17 про надання документів, передбачених договором №36 П-ІЗФ-15/219/1-Р від 30.12.2015 року та сплату заборгованості, між тим, зазначена вимога була залишена без задоволення, що стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Крім того, в прохальній частині позовної заяви, позивач просив суд, через складність та специфічність спору, розгляд справи здійснити в порядку загального позовного провадження із викликом представників сторін.

Водночас, додатком 3 до позовної заяви, відповідно до ст. 90 Господарського процесуального кодексу України, позивачем оформлено письмове опитування відповідача, як свідка (а.с.14). Також, додатком 4 до позовної заяви позивачем, оформлено клопотання в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України (а.с 15-16) про витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.01.2018р. за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/37/18 за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання.

29.01.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. ГСОО №1872/18), згідно якого ДП "ІЗМ МТП" просить суд у задоволені позову відмовити та зазначає, що твердження позивача є хибними, оскільки навантажувальні роботи відповідачем не проводились, а у ході льодової кампанії було здійснено внутрішньопортове переміщення вантажу силами і засобами портового оператора в межах порту зі складських майданчиків ВПК-2 та ВПК-3, з урахуванням недостатності для навантаження морських суден глибинами у причалів порту, на баржі-склади СИП-1, СИП-2 не залишаючи зони митного контролю для подальшого здійснення навантаження на борт морського перевізника за схемою „трюм-трюм". Враховуючи вищевикладене, відповідач стверджує, що виконуючи зазначені операції ним не надавались послуги з перевезення вантажу, в зв'язку з чим він не є перевізником, а отже, перевізні документи з даного приводу не оформлювались, вантаж перевізнику не передавався, а був переміщений в межах порту. Отже, відповідач наполягає на тому, що внутрішньопортове транспортне переміщення вантажу, яке було проведено ДП "ІЗМ МТП" через причали №12, 13, 16, 21, 24, 25, 26, відповідає наказу Міністерства інфраструктури України від 05.06.2013р. №348. При цьому, відповідач наполягає на тому, що у позивача відсутні підстави для нарахування додаткової плати за договором №36 П-ІЗФ-15/219/1-Р від 30.12.2015 року, оскільки він належно виконує свої зобов'язання по оплаті вартості наданих послуг. Разом з тим, відповідач заперечує також щодо вірності здійсненого позивачем розрахунку розміру позовних вимог, як непідтвердженого належними доказами та правомірності періоду нарахування пені. З огляду на викладене відповідач вважає позовні вимоги ДП "АМПУ" в особі Ізмаїльської філії ДП "АМПУ" необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

02.02.2018 року від відповідача, надійшла заява свідка (вх. ГСОО №2211/18), згідно якої відповідач повідомляє про відсутність можливості надати відповідь на поставлені запитання, в порядку ст. 90 Господарського процесуального кодексу України, оскільки внутрішньопортове транспортне переміщення вантажу не врегульовано нормами наказу Міністерства інфраструктури України № 541 від 18.12.2015р. та договором №36 П-ІЗФ-15/219/1-Р від 30.12.2015 року.

Ухвалою суду від 05.02.2018р., в порядку ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, підготовче засідання було відкладено на 05.03.2018 року.

У своїй відповіді на відзив (вх. ГСОО № 4105/18 від 21.02.2018 року) ДП "АМПУ" в особі Ізмаїльської філії ДП "АМПУ" щодо наведених обставин відповідачем у відзиві на позов заперечує та, зокрема, вказує, що погодні умови не можуть бути підставою для звільнення відповідача від виконання зобов'язань, визначених договором №36 П-ІЗФ-15/219/1-Р, а фактичні рівні глибин біля причалів відповідають оголошеним глибинам в порту з урахуванням сезонних коливань рівня води в р. Дунай. При цьому, зазначає, що відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 05.06.2013р. №348 вчинені відповідачем дії є вантажними роботами, а вартість перевалки вантажу за контрактами з клієнтами відповідача включено у вартість наданих послуг, відтак таке перевезення здійснено ДП "ІЗМ МТП" в їх інтересах і на їх замовлення. Разом з тим, позивач наполягає, що відповідачем як портовим оператором, в порушення умов договору №36 П-ІЗФ-15/219/1-Р, не надано документів, підтверджуючих кількість вантажу, перевантаженого протягом періоду з 10.01.2017 року по 25.02.2017 року через належні позивачу на праві господарського відання причали. Отже, ДП "АМПУ" вважає, що доводи викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву жодним чином не спростовують викладеного у позові та не спростовують позовних вимог, а дії відповідача щодо ненадання витребуваних доказів та відповідей на поставлені питання свідчать про умисне затягування розгляду спору та перешкоджають повному, об'єктивному вирішенню справи. Відтак, позивач на задоволені позову наполягає.

26.02.2018 року від ДП "ІЗМ МТП" до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. ГСОО № 4432/18), згідно яких відповідач зазначає про належне виконання ним своїх зобов'язань за договором №36 П-ІЗФ-15/219/1-Р, а позов ДП "АМПУ", з урахуванням наявної судової справи №916/1255/17, вважає поданим з порушенням п. 3 ч.2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 05.03.2018 року, за клопотанням позивача в порядку ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, строк підготовчого провадження у справі №916/37/18 було продовжено на 30 днів. Крім того, даною ухвалою суду, за клопотання позивача в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України було зобов'язано відповідача надати до суду належним чином завірені копії актів виміру осадки судна, здавальних актів, тальманських розписок та/або інших документів за період з 10.01.2017 року по 25.02.2017 року в межах хронології, викладеної в довідці Головної диспетчерської Адміністрації Ізмаїльського морського порту № 704/07/79 від 28.12.2017р. та Служби капітана морського порту Ізмаїл №2195/15/10-17 від 28.12.2017р., навантаження несамохідного флоту СИП-1, СИП-2, УДП-С-457, УДП-С-407, ДМ-2424 за схемою „склад-трюм" із використанням належних ДП "АМПУ" на праві господарського відання причалів №21, 13, 16, 25, 21, 12, 16, 24, 26.

Ухвалою господарського суду від 15.03.2018 року провадження у справі №916/37/18, в порядку п. 7 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України, було зупинено до закінчення перегляду Верховним Судом справи № 916/1255/17, яка пов'язана із справою №916/37/18 фактичними обставинами та характером правовідносин, що склались між сторонами.

21.03.2018 року на виконання вимог ухвали суду від 05.03.2018 року ДП "ІЗМ МТП" було надано витребувані судом документи.

Ухвалою суду від 23.04.2018 року, за відповідною заявою відповідача, враховуючи, що обставини, які зумовили зупинення провадження у справі усунено, судом, в порядку ст. 230 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справі № 916/37/18 поновлено та призначено продовження підготовчого засідання на 07.05.2018 року.

У судовому засіданні 07.05.2018р. представниками сторін надано до суду клопотання, відповідно до якого останні просили суд розпочати розгляд справи по суті на підставі ч.6 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на те, що під час підготовчого засідання були вирішені всі питання, визначені в ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, ухвалою господарського суду від 07.05.2018 року, підготовче провадження у справі № 916/37/18 було закрито та розпочато розгляд справи по суті в той самий день після закінчення підготовчого судового засідання 07.05.2018 року.

У судовому засіданні від 07.05.2018 року, судом оголошено перерву, в порядку ст. 216 Господарського процесуального кодексу України до 04.06.2018 року о 12:00, оскільки спір не міг бути вирішений у даному судовому засіданні.

У судовому засіданні від 04.06.2018 р. представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні від 04.06.2018 року проти задоволення судом позову заперечував та просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні 04.06.2018р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено сторонам, що повне рішення буде складено 14.06.2018р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши належність, допустимість доказів, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об'єктивно з'ясувавши обставини справи, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Положеннями п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, а в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено під час розгляду справи, 30.12.2015 року між ДП "АМПУ" в особі Ізмаїльської філії ДП "АМПУ" (надалі - адміністрація) та ДП "ІЗМ МТП" (надалі - портовий оператор) укладено договір №36 П-ІЗФ-15/219/1-Р про забезпечення доступу портового оператору до причалів (надалі - договір), згідно умов якого, адміністрація зобов'язалась надати послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалів №4 (UAIZM005), №5 (UAIZM006), №6 (UAIZM007) №7(UAIZM008), №8 (UAIZM009), №12 (UAIZM012), №13 (UAIZM011), № 14 (UAIZM012), №19 (UAIZM013), №20 (UAIZM014), №21 (UAIZM015), №22 (UAIZM016), №16 (UAIZM017), №17 (UAIZM018), №18 (UAIZM019), №23 (UAIZM020), № 24 (UAIZM021), №25 (UAIZM022), №26 (UAIZM023), що перебувають у господарському віданні адміністрації (надалі - послуга), а портовий оператор зобов'язався сплатити адміністрації за надану послугу. Послуга надається з метою забезпечення виконання портовим оператором навантажувально-розвантажувальних робіт із використанням причалів у межах їх паспортних довжини та ширини як об'єктів нерухомого майна. Використання портовим оператором причалів для інших потреб, ніж передбачені в п. 1.1 цього договору, та/або отримання інших послуг від адміністрації є предметом іншого договору.

Умовами п.п. 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3 договору встановлено обов'язок адміністрації не перешкоджати портовому оператору у доступі до причалів, зазначених в п.1.1 договору; не втручатися у господарську діяльність портового оператора, якщо останній дотримується умов цього договору; складати у двох примірниках акти наданих послуг та рахунок за надані послуги за державними регульованими тарифами з урахуванням пунктів 3.2., 3.3. цього договору, на підставі інформації та документів, наданих портовим оператором. Акт наданих послуг та рахунок за надані послуги складаються щодекадно (І декада - з 1 по 10 число, ІІ декада - з 11 по 20 число, ІІІ декада - з 21 по 29/30/31 кожного календарного місяця року дії договору).

Згідно з п.п. 2.3.1, 2.3.9 договору, портовий оператор зобов'язаний забезпечити планування та складання графіку обробки суден відповідно до зводу звичаїв морського порту Ізмаїл; здійснювати оплату за забезпечення доступу до причалів в порядку та на умовах визначених цим договором та чинним законодавством України.

Положеннями п. 3.1 договору визначено, що нарахування плати за послуги із забезпечення доступу портового оператору до причалів, що перебувають у господарському віданні адміністрації, здійснюється за державними регульованими тарифами відповідно до чинного законодавства України. Для нарахування плати портовий оператор надає адміністрації протягом 2 робочих днів після завершення кожної декади інформацію та документи, передбачені додатком №2 до цього договору, щодо обробки кожної суднової партії в такому періоді.

За змістом п. 3.5 договору, акт наданих послуг складається на підставі наданих портовим оператором коносаментів, маніфестів, генеральних актів та актів-повідомлень, тощо.

Умовами п. 6.4 договору передбачено, що за порушення портовим оператором строків оплати, вказаних у цьому договорі, адміністрація має право стягнути з портового оператора пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, враховуючи день сплати. Оплата пені та штрафу не звільняє портового оператора від обов'язку сплатити суму заборгованості.

В силу п. 7.1 договору в редакції додаткової угоди №1 від 17.11.2016р. договір набирає чинності з моменту підписання, розпочинає свою дію з 01.01.2016 р. та діє до 31.12.2017р. включно, але в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами зобов'язань за ним.

За змістом ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України господарські зобовязання, що виникли на основі договору, існують впродовж його строку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов'язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

За твердженням позивача, з 10.01.2017р. по 25.02.2017р. відповідачем здійснено та не оплачено вантажні операції з перевалки вугілля в орієнтовному обсязі 26197,00 тонн через причали морського порту Ізмаїл, що знаходяться в господарському віданні позивача. При цьому, зазначені вантажні операції відбувалися поетапно:

1-й етап - несамохідний флот (СИП-1, СИП-2, УДП-С-457, УДП-С-407, ДМ-2424) за схемою „склад-трюм", із використанням причалів №№ 21, 13, 16, 25, 21, 12, 16, 24, 26 (розташовані в межах виробнично-перевантажувальних комплексів 2 та 3, м. Ізмаїл, вул. Дунайська, 2) був навантажений вугіллям та відбув в напрямку іншого терміналу порту (виробнично-перевантажувальний комплекс 1, м. Ізмаїл, вул. Портова, 16) для подальших операцій;

2-й етап - на виробнично-перевантажувальному комплексі 1 зазначені плаводиниці, за схемою „трюм-трюм", із використанням належних позивачу на праві господарського відання причалів №№ 5, 6, 8, були розвантажені, із переміщенням вантажу на інші судна, що видали відповідні вантажні документи.

Зазначене вбачається із відповідних довідок Головної диспетчерської адміністрації Ізмаїльського морського порту №2195/15/10-17 від 28.12.2017 року та Служби капітана морського порту Ізмаїл №704/07/79 від 28.12.2017 року (а.с.91-96).

Так, предметом спору є несплата відповідачем отриманої послуги за використання причалів під час 1-го технологічного етапу.

За приписами ст. 19 Закону України „Про морські порти України", у морських портах надаються послуги з обслуговування суден, здійснення операцій з вантажами, у тому числі проведення вантажно-розвантажувальних робіт, послуги з обслуговування пасажирів та інші послуги, передбачені законодавством.

В силу ст. 21 Закону України „Про морські порти України" тарифи на спеціалізовані послуги, що надаються у морському порту суб'єктами природних монополій, та послуги, які оплачуються у складі портових зборів, підлягають державному регулюванню національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту. Перелік спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб'єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню, визначає Кабінет Міністрів України. Тарифи на інші послуги, крім визначених у частині першій цієї статті, є вільними та визначаються договором між суб'єктом господарювання, який надає відповідні послуги, та їх замовником.

Згідно з п. 2.1 Правил надання послуг у морських портах України, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 05.06.2013р. №348, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.08.2013 р. за № 1401/23933 (далі - Правила) перевізник - фізична особа, фізична особа-підприємець чи юридична особа, що здійснює перевезення вантажів відповідним транспортом (водним, залізничним, автомобільним) за договором перевезення і надає пов'язані з таким перевезенням послуги; судновласник - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка експлуатує судно від свого імені, незалежно від того, чи є вона власником судна, чи використовує його на інших законних підставах.

Відповідно до п. п. 3.4, 8.3 Правил залежно від місця проведення вантажних операцій портові оператори (оператори терміналів) можуть здійснювати такі технологічні операції: складські, суднові, вагонні, автотранспортні, внутрішньопортові транспортні, передавальні, а також операції з навантаження (розвантаження) контейнерів.

У пункті 3 розділу І Тарифів на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015р. № 541, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22.12.2015 р. за № 1608/28053 (далі - Тарифи) передбачено, що розрахунок вартості послуг із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, здійснюється за кількістю вантажу, яка пройшла через причал у процесі навантаження або вивантаження на борт або з борту судна або плавучої споруди, із залученням засобів, що перебувають у власності або використовуються портовим оператором для виконання навантажувально-розвантажувальних робіт і які розміщено у межах причалу або над причалом (конвеєри, трубопроводи).

За змістом п. 1 п. 3 розділу ІІ Тарифів нарахування плати за послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, здійснюється при виконанні портовим оператором навантажувально-розвантажувальних робіт із використанням причалу в межах його паспортних характеристик (довжини та ширини). Кількість вантажу, завантажених та порожніх універсальних і спеціалізованих контейнерів для нарахування плати визначається за такими документами, зокрема, для вантажів, завантажених та порожніх універсальних і спеціалізованих контейнерів, які навантажуються на борт судна або плавучої споруди, кількість визначається за даними коносаментів, вантажних маніфестів або інших документів, виданих морським або річковим перевізником як доказ прийняття на борт судна або плавучої споруди для перевезення.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Між тим, в порушення вищезазначених вимог Господарського процесуального кодексу України, позивачем не надано жодного доказу, підтверджуючого, що під час 1-го етапу з використанням несамохідного флоту СИП-1, СИП-2, УДП-С-457, УДП-С-407, ДМ-2424 із використанням причалів №№ 21, 13, 16, 25, 21, 12, 16, 24, 26, розташованих в межах виробнично-перевантажувальних комплексів 2 та 3, м. Ізмаїл, вул. Дунайська, 2 у період з 10.01.2017р. по 25.02.2017р. ДП "ІЗМ МТП" було здійснено операції з перевезення вугілля в орієнтовному обсязі 26197 т, саме як перевізником вантажу у розумінні п. 2.1 Правил надання послуг у морських портах України, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 05.06.2013р. №348.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, згідно листа капітана морського порту Ізмаїл № 10/07/32 від 10.01.2017р. (а.с.110-111), що з 10.01.2017 року, в зв'язку з погодними умовами розпочато льодову кампанію, що цілком відповідає обставинам наведеним відповідачем щодо необхідності проведення внутрішньопортового переміщення вантажу силами і засобами портового оператора в межах порту зі складських майданчиків.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутній акт наданих послуг, складений між сторонами, який відповідно до п. 3.5. договору №36-П-ІЗФ-15/219/1-Р від 30.12.2015 року про забезпечення доступу портового оператора до причалів є підставою для розрахунку, а відтак нарахування позивачем відповідачу додаткової плати за надані послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалів, що перебуває в господарському віданні позивача, у розмірі 55385,56 грн. є необґрунтованим та безпідставними.

Водночас, суд не дає правову оцінку здійсненому позивачем розрахунку пені, 3% річних та інфляційних, з урахуванням того, що судом встановлено відсутність заборгованості на яку здійснені відповідні нарахування.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 69997,12 грн., в зв'язку з чим позовні вимоги ДП "АМПУ" в особі Ізмаїльської філії ДП "АМПУ" не підлягають задоволенню.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.У задоволені позову відмовити.

2.Судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. покладаються на позивача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 14 червня 2018 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська