ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2018 р.Справа № 922/1279/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Закопайло О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Харківської міської ради, м. Харків
до Фізичної особи - підприємця Стельмах Наталії Дмитрівни, смт. Козача Лопань
про стягнення 15347,32 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Сінька Ю.Ю., дов. № 08-21/39/2-18 від 04.01.2018 року

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Харківська міська рада, м. Харків звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Фізичної особи - підприємця Стельмах Наталії Дмитрівни, смт. Козача Лопань про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 15347,32 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16 травня 2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/1279/18; призначено розгляд справи в судовому засіданні на 13 червня 2018 року на 11 годин 30 хвилин; про розгляд справи повідомлено сторін.

Згідно частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засіданні.

Враховуючи пункт 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд починає розгляд справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення поштових відправлень та повністю узгоджується з приписами пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України. Судом перевірено адресу відповідача: згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місце проживання відповідача - АДРЕСА_1, саме на цю адресу судом надсилались процесуальні документи, а позивачем - копія позовної заяви з доданими до неї документами. Відповідно до вимог частини 1 та частини 4 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, з'ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08 травня 2018 року № 123204729 нежитлове приміщення № 0-1 в літ. "А-1" площею 12,6 кв.м. по Білгородському шосе, 10 у м. Харкові з 09 квітня 2004 року зареєстровано за Стельмах Наталією Дмитрівною на підстав договору купівлі-продажу від 31 березня 2004 року № 494.

Згідно інформаційної довідки з єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Стельмах Наталія Дмитрівна з 21 червня 1999 року зареєстрована як фізична особа - підприємець.

Матеріали справи свідчать про те, що Фізична особа - підприємець Стельмах Наталія Дмитрівна з 09 квітня 2004 року по теперішній час використовує земельну ділянку, площею 0,00126 га. по Білгородському шосе, 10 у м. Харкові без виникнення права власності, користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до статтей 125, 126 Земельного кодексу України.

Відповідно до вказаної інформаційної довідки, листа Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 27 грудня 2017 року № 8475/0/225-17 речові права відповідача на земельну ділянку по Білгородському шосе, 10 у м. Харкові не зареєстровані.

Отеже, враховуючи відсутність зареєстрвоаних за будь-якими юридичними або фізичними особами прав на земельну ділянку та з урахуванням статтей 12, 80, 83 Земельного кодексу України земельна ділянка площею 0,00126 га. перебуває у власності територіальної громади міста Харкова.

Таким чином відповідач у період з 01 травня 2015 року по 30 квітня 2018 року не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберіг у себе майно - грошові кошти.

08 травня 2018 року провідним спеціалістом відділу самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Соколовим Сергієм Сергійовичем проведено обстеження земельної ділянки та встановлено, що відповідач використовує земельну ділянку площею 0,00126 га. по Білгородському шосе, 10 у м. Харкові для експлуатації та обслуговування нежилого приміщення № 0-1, право власності на які зареєстровано за Фізичною особою - підприємцем Стельмах Наталією Дмитрівною.

За результатами обстеження складено акт огляду земельної ділянки.

Таким чином, Фізична особа - підприємець Стельмах Наталія Дмитрівна набувши право власності на об'єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином не оформила правовідносини щодо користування земельною ділянкою.

Правовий механізм переходу прав на землю, пов'язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, визначено у статті 120 Земельного кодексу України.

Виходячи зі змісту зазначеної статті, норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі.

Як вбачається із положень статті 120 Земельного кодексу України, виникнення права власності на об'єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.

Водночас за змістом статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Судом встановлено, що відповідач правомірно володіє нежитловою будівлею, розташованою на земельній ділянці по Білгородському шосе, 10 у м. Харкові. Проте відповідне право щодо вказаної земельної ділянки за відповідачем не зареєстровано.

Згідно статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об*єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що платою за землю є обов*язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідач не є ані власником ані постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб*єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (стаття 14.1.147 Подактового кодексу України).

Податковим кодексом України визначено, що оренда плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов'язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (стаття 14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України).

Відповідач у період з 01 травня 2015 року по 30 квітня 2018 року не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до статті 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Матеріали справи свідчать, що відповідач користується спірною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, а тому відповідно до положень статтей 1212-1214 Цивільного кодексу України повинен відшкодувати позивачу всі доходи, які він одержав або міг одержати від цього майна.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України досить широко визначає підстави виникнення зобов'язань у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Втім, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, що виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

За змістом пункту 4 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовується також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно загальних положень законодавства про відшкодування завданої шкоди таке відшкодування є мірою відповідальності. Разом з тим обов'язок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно потерпілому не належить до заходів відповідальності, оскільки боржник при цьому не несе жодних майнових втрат - він зобов'язується повернути тільки майно, яке безпідставно утримував (зберігав). На відміну від зобов'язань, які виникають із завдання шкоди, для відшкодування шкоди за пунктом 4 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України вина не має значення, оскільки важливий сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Відповідно до статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762,00 грн. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 1-5, 10, 11, 12, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 165, 196, 201, 208-210, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Стельмах Наталії Дмитрівни (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7, ідентифікаційний номер 04059243, розрахунковий рахунок 0002, Банк: ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011, , код платежу 24062200) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 15347,32 грн. та 1762,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статтей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 15.06.2018 р.

Суддя П.В. Хотенець