ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"15" червня 2018 р. Справа № 922/4587/13

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Здоровко Л.М., суддя Фоміна В. О.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№1169 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 18.05.2018 у справі №922/4587/13

за заявою Mramor LLP, Wales

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.05.2018 у справі №922/4587/13 (суддя Усатий В.О.) призначено заяву ліквідатора (вх. № 2707/17 від 11.08.2017) про визнання договору купівлі-продажу від 06.04.2017 недійсним до розгляду на 19.06.2018. Зобовязано ліквідатора надати відзив на заяву попереднього ліквідатора.

ОСОБА_1 з вказаною ухвалою не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить визнати нечинним судове рішення - ухвалу господарського суду Харківської області від 18.05.2018 у справі №922/4587/13 про призначення до розгляду заяви ліквідатора (вх. № 2707/17 від 11.08.2017) про визнання договору купівлі-продажу від 06.04.2017 недійсним та закрити провадження за заявою ОСОБА_3, вх. №2707/17 від 11.08.2017, про визнання правочину недійсним. Одночасно заявник апеляційної скарги просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали.

Розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає таке.

За приписами ст. 129 Конституції України встановлені основні засади судочинства, до яких віднесено, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ст. 14 Закону України Про судоустрій та статус суддів учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Крім того, доступ до правосуддя в контексті п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Так, зокрема, відповідно до п. 37 рішення від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" Європейський суд з прав людини нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання боржника банкрутом провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно положень ст. 8 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання боржника банкрутом в апеляційному порядку можуть бути оскаржені постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, усі ухвали місцевого господарського суду, прийняті у справі про банкрутство, крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України та цим Законом.

Відповідно до ст. 254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обовязки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Пунктом 17 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалу про призначення до розгляду заяви ліквідатора згідно положень ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України не включено до переліку ухвал місцевого господарського суду, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення місцевого господарського суду.

Відповідно ч. 2, 3 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції можуть подавати учасники справи відповідно до цього Кодексу та Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Колегія суддів зазначає, що під час провадження у справі про банкрутство господарським судом виносяться не тільки ухвали, які спрямовані на забезпечення судового процесу (наприклад, про призначення судового засідання, відкладення розгляду справи, витребування необхідних документів від сторін та учасників провадження тощо), але й ухвали, які визначають майнові права та обов'язки сторін, інших учасників провадження у справі про банкрутство (ухвали про визнання чи відхилення кредиторських вимог, затвердження змін до плану санації, відмова у призначенні розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора, відсторонення керівника тощо).

Проте, вказаним Законом не передбачено можливості оскарження ухвали щодо призначення до розгляду заяви ліквідатора про визнання недійсними правочину.

Оскаржувана ухвала була постановлена в межах розгляду заяви ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 06.04.2017, укладеного між ліквідатором ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим №747, з моменту його реєстрації.

Тому всі заперечення щодо даного судового рішення заявник апеляційної скарги не позбавлений права викласти, наприклад, у відповідній апеляційній скарзі на судове рішення, яке може бути прийняте за наслідками розгляду такої заяви ліквідатора.

Згідно ч. 5 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, зокрема, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 234, 260 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

УХВАЛИЛА:

Повернути апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Харківської області від 18.05.2018 у справі №922/4587/13.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку статей 286 289 Господарського процесуального кодексу України.

Додаток: апеляційна скарга з додатками на 23 арк. та конверт на 1 арк., всього документів на 24 арк.

Головуючий суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Здоровко Л.М.

Суддя Фоміна В. О.