ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2018 р.Справа № 922/886/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Яковенко Ю.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовомФізичної особи - підприємця Артамонова Миколи Васильовича, 61067, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1
доПриватного акціонерного товариства "Харківський хлібокомбінат "Слобожанський", 61029, м. Харків, Салтівське шоссе, 129, код 00381870
про стягнення 483 975,33 грн.
за участю представників:

позивача - Артамонов М.В. особисто, Зінченко С.Г. за довіреністю від 13.02.2018

відповідача - не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа - підприємець Артамонов Микола Васильович звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Харківський хлібокомбінат "Слобожанський" 340 827,70 грн. заборгованості за договором №116 від 01.09.2017 та 143 147,63 грн. пені.

Ухвалою суду 10.04.2018 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 15.05.2018 суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, ч.2 ст.178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 14.06.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи 01 вересня 2017 року між фізичною особою-підприємцем Артамоновим Миколою Васильовичем (перевізник) та Приватним акціонерним товариством «Харківський хлібокомбінат «Слобожанський» (замовник) було укладено Договір № 116 на перевезення хлібобулочних виробів.

Згідно п.1.1. вищевказаного Договору, «В порядке и на условиях, определенных настоящим договором, Перевозчик берет на себя обязательства доставлять автомобильным транспортом вверенный ему Заказчиком груз, наименование, качество, количество и другие характеристики которого, отмеченные в товарно-транспортных накладных, с места отправления к пункту назначения указанному в сопроводительных документах, и выдать груз уполномоченному на то лицу, а Заказчик обязуется уплатить за перевозку Перевозчику установленную настоящим Договором плату.

Товарно-транспортні накладні, у відповідності до п. 2.8 Договору, «Окончание маршрута перевозки Грузов осуществляется путем сдачи водителям всех надлежащим образом оформленных ТТН в отдел экспедиции Заказчика».

Як вказує позивач в своїй позовній заяві, виконуючи обов'язки за договором, Перевізник виконав перевезення Грузу та передав Замовнику ТТН на суму 340 827 (триста сорок тисяч вісімсот двадцять сім) гривень, 70 копійок станом на 09.01.2018 року (згідно актів звірки розрахунків), а відповідач, в свою чергу, не здійснив оплату наданих послуг.

Надаючи оцінку зазначеним обставинам, суд виходив з наступного.

Згідно Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфін України 24.05.1995, № 88: «2.1. Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

Як зазначається в п.4.1. Договору №18 від 01.09.2017 р., «Оплата услуг по перевозке Грузов по маршрутам, обеспечивающим доставку продукции в торговые точки, оплачивается Заказчиком на основании Актов выполненных работ и счета-фактуры, которые после их подписания являются неотъемлимой частью договора».

Тобто, суд зазначає, що згідно умов договору, сторони встановили, що оплата вартості наданих послуг здійснюється саме на підставі актів виконаних робіт та рахунків - фактур.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка набула чинності 15.12.2017р.) встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції. Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Статтею 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно ч. 1, ч. 2, ч. 5 та ч. 6 до ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Отже, обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Позивач в своїй позовній заяві зазначає, що виконав свої зобов'язання за договором №116 від 01.09.2017, на підтвердження чого посилається на акти надання послуг від 31 жовтня 2017 року, від 19 листопада 2017 року, від 26 листопада 2017 року, від 30 листопада 2017 року, від 10 грудня 2017 року на 142035,30 грн., від 10 грудня 2017 року на 123112,50 грн., від 24 грудня 2017 року, від 31 грудня 2017 року, від 08 січня 2018 року, які ніби то підписані з боку ПАТ «Харківський хлібокомбінат «Слобожанський» в особі Татаринової О.В. та ФОП Артамоновим Миколою Васильовичем.

П. 4.3. спірного договору встановлено наступне: "Оплата оказанных услуг Перевозчика за прошедшую календарную неделю осуществляется Заказчиком в течение 5 (пяти) банковских дней с момента передачи по реестру Сторонами Акта приема-передачи оказанных услуг, который является неотъемлемой частью настоящего Договора и получения от Перевозчика оригинала счета фактуры для оплаты".

Суд зазначає, що самих актів виконаних робіт (їх копій) позивачем до матеріалів справи надано не було, будь-яких клопотань про витребування цих доказів у відповідача позивачем під час розгляду справи, також, не заявлялося.

Доказів направлення або передачі у будь-який інший спосіб цих первинних документів відповідачу, з яких суд міг би дійти висновку про існування цих документів, також не надані позивачем до матеріалів справи.

Дослідивши усі обставини та наявні у справі докази, суд визнав недоведеним позивачем належними і допустимими доказами факт надання відповідачу послуг за спірним договором та наявності у відповідача заборгованості за надані послуги згідно спірного договору.

При цьому, судом було оцінено надані позивачем, в підтвердження своїх вимог, акти звірки взаєморозрахунків (а.с. 29-31), які не є первинними документами, що підтверджують факт надання позивачем послуг відповідачеві, часткове виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором на перевезення №116 від 01.09.2017, а відтак не доводять і обов'язку останнього сплатити заявлену суму.

Суд зазначає, що акт звірки взаєморозрахунків не вважається документом, що підтверджує здійснення господарської операції між сторонами чи наявність зобов'язання за господарським договором, оскільки він не відповідає вимогам, що ставляться до первинних документів.

Акт звіряння взаємних розрахунків доводить лише обставини про звіряння сторонами розрахунків між собою за певний період часу чи на конкретну дату. Правильність (достовірність) показників дебіторської чи кредиторської заборгованості цим актом не підтверджується. Тому він не являється доказом про визнання боржником своїх грошових зобов'язань перед кредитором.

Враховуючи викладене суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судові витрати, відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на позивача.

Керуючись статтями 2, 73-74, 76-79, 86, 126, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач - Фізична особа - підприємець Артамонов Микола Васильович (61067, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1).

Відповідач - Приватне акціонерне товариство "Харківський хлібокомбінат "Слобожанський" (61029, м. Харків, Салтівське шоссе, 129, код 00381870).

Повне рішення складено 21.06.2018 р.

Суддя С.А. Прохоров