РІШЕННЯ

м. Київ

12.06.2018Справа № 910/2584/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М., розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу № 910/2584/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфрутлогістик», м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Радія», м. Київ,

про стягнення 281 639,45 грн.,

за участю представників:

позивача - не з'явилися,відповідача - не з'явилися,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

05.03.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфрутлогістик» (далі - ТОВ «Укрфрутлогістик») до товариства з обмеженою відповідальністю «Радія» (далі - ТОВ «Радія») про стягнення: 216 504,60 грн. основного боргу, що утворився в зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки від 02.03.2015 №57/К (далі - Договір); 20 244,25 грн. втрат від інфляції; 5 409,65 грн. 3% річних та 39 480,95 грн. пені, а всього 281 639,45 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що:

- 02.03.2015 позивачем (постачальник) і відповідачем (замовник) було укладено Договір, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити і передати у власність покупцю, а покупець приймає та оплачує товар згідно замовленням покупця та товаросупровідною документацією;

- ТОВ «РАДІЯ» умови Договору не виконало належним чином і за поставлений позивачем товар не розрахувалося у повному обсязі;

- відповідач надіслав на адресу позивача гарантійний лист від 25.11.2016 №127, в якому визнав свої зобов'язання перед ТОВ «Укрфрутлогістик» за поставлений товар в рамках виконання договірних зобов'язань та підтвердив, що зобов'язання невиконані;

- ТОВ «РАДІЯ» частково погасило борг перед ТОВ «Укрфрутлогістик»;

- так, заборгованість відповідача перед позивачем складає 216 504,60 грн.;

- у зв'язку із простроченням оплати за Договором позивачем нараховано: 5 409,65грн. 3% річних, 20 244,25 грн. втрат від інфляції; 39 480,95 грн. пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.2018 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

26.03.2018 Товариство подало суду документи на виконання вимог ухвали суду від 12.03.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 15.05.2018; встановлено:

- позивачу строк у п'ятнадцять днів:

з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для надання суду: на підтвердження статусу юридичної особи і повного найменування належним чином засвідчені копії (для залучення до матеріалів справи) статуту; документів, що підтверджують повноваження представників (накази, довіреності, тощо), оригінали для огляду, належним чином засвідчені копії для залучення до матеріалів справи; оригіналів всіх документів, доданих до позовної заяви (для огляду);

з дня отримання від відповідача відзиву на позовну заяву для подання суду відповіді на відзив з доданням доказів, що підтверджують викладені обставини;

- відповідачу строк у п'ятнадцять днів:

з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для надання суду: відзиву на позов з доданням доказів, що підтверджують викладені обставини; на підтвердження статусу юридичної особи і повного найменування належним чином засвідчені копії (для залучення до матеріалів справи) статуту; документи, що підтверджують повноваження представників (накази, довіреності, тощо), - оригінали для огляду, належним чином засвідчені копії для залучення до матеріалів справи;

з дня отримання відповіді на відзив для подання суду заперечень на відповідь на відзив з доданням доказів, що підтверджують викладені обставини.

Позивач 03.05.2018 подав суду документи, підготовлені на виконання вимог ухвали суду від 10.04.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2018 відкладено підготовче засідання на 30.05.2018.

Позивач 25.05.2018 подав суду додаткові документи для доручення до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.05.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу №910/2584/18 до судового розгляду по суті 12.06.2018.

Представники учасників справи у судове засідання 12.06.2018 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Представника позивача про дату, час та місце проведення судового засідання було повідомлено у судовому засіданні 30.05.2018, що підтверджується протоколом судового засідання від 30.05.2018 та підписом представника ОСОБА_1 у розписці.

До матеріалів справи долучено конверти-повернення з адреси відповідача з відмітками відділення поштового зв'язку «за закінченням встановленого строку зберігання».

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідач, правом, передбаченим статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, відзиву на позовну заяву суду не подав.

Суд, у судовому засіданні 12.06.2018, дослідив в порядку статей 209-210 Господарського процесуального кодексу України докази у справі.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

02.03.2015 ТОВ «Укрфрутлогістик» (постачальник) і ТОВ «Радія» (покупець) укладено Договір, за умовами якого:

- постачальник постачає і передає у власність покупцю, а покупець приймає та оплачує товари згідно з замовленням покупця та товаросупровідною документацією; при цьому, покупець не бере на себе зобов'язання за період дії Договору купити у постачальника певну конкретну кількість товару; покупець надає замовлення постачальнику на підставі специфікації, узгодженої сторонами, в якій наведено список товарів, що можуть поставлятися за Договором, їх ціни, і яка складає невідємну частину Договору; специфікація складається за формою, наведеною в додатку №1 до Договору; вказані специфікації надаються покупцю в друкованому та електронному вигляді (файл в форматі .xls) (пункт 1.1 Договору);

- постачальник поставляє товари разом з усією відповідною документацією (товарні, товарно-транспортні, видаткові накладні; сертифікати якості, ветеринарні сертифікати, сертифікати відповідності, гігієнічні сертифікати (висновки), інструкції з використання, гарантійні сертифікати тощо), яка вимагається відповідно до законодавства України для роздрібної реалізації товару, а також видає покупцю податкові накладні, складені та зареєстровані згідно з вимогами статті 201 Податкового кодексу України (пункт 2.3 Договору);

- ціна товару визначається на підставі узгодженої та підписаної сторонами специфікації товару, що є невід'ємною частиною Договору, і може бути замінена за попереднім узгодженням сторін шляхом підписання нової редакції специфікації (пункт 3.1 Договору);

- покупець здійснює вчасний розрахунок за товари; оплата виконується шляхом банківського переказу на рахунок постачальника, зазначений у пункті 9.2 Договору протягом 10 календарних днів з дня отримання товарів у супермаркеті «Абсолют» за умови, що постачальник надасть належним чином оформлені транспортні, видаткові накладні на адресу покупця, яка вказана у пункті 9.2 Договору та податкові накладні, складені і зареєстровані згідно з вимогами статті 201 Податкового кодексу України та надані покупцю відповідно до вимог, передбачених в преамбулі Договору (пункт 3.2 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача - представником ОСОБА_2, який діяв на підставі генеральної довіреності від 08.12.2014, та від відповідача - директором ОСОБА_3, який діяв на підставі статуту, та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не розірваний, не визнаний недійсним.

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частин першої і другої статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивачем на виконання умов Договору було поставлено відповідачу товар на загальну суму 590 467,46 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними.

Гарантійним листом від 25.07.2016 №127 відповідач зобов'язався погасити наявну заборгованість за поставлений товар на суму 590 467,46 грн. до 28.02.2018.

Разом з тим, відповідач зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі.

Станом на дату подання позовної заяви до суду сума заборгованості за поставлений товар становить 216 504,60 грн.

Листом-вимогою від 12.12.2017 №12/12 позивач вимагав сплатити 216 504,60 грн. заборгованості.

Відповідач відповіді на вказаний лист-вимогу не надіслав, заборгованість не сплатив.

Листом-вимогою від 12.01.2018 №12/01 позивач вимагав сплатити 216 504,60 грн. заборгованості, 17 900,20 грн. втрат від інфляції, 5 053,75 грн. 3% річних та 43 793,25 грн.

Відповідач відповіді на зазначений лист-вимогу не надіслав, заборгованість не сплатив.

Таким чином, станом на день прийняття рішення з даної справи заборгованість відповідача перед позивачем становить 216 504,60 грн.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими і підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 216 504,60 грн. заборгованості.

Крім основної суми заборгованості позивач просить стягнути з відповідача 20 244,25 грн. втрат від інфляції та 5 409,65 грн. 3% річних.

За приписами статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок сум втрат від інфляції і 3% річних та періодів їх нарахування, судом встановлено, що розрахунок суми 3% річних та періодів їх нарахування правильний, період нарахування суми втрат від інфляції правильний, проте сума втрат від інфляції розрахована відповідачем неправильно.

Так, за перерахунком суду сума втрат від інфляції становить 23 795,48 грн.

Разом з тим, частиною другою статті 237 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 20 244,25 грн. втрат від інфляції та 5 409,65 грн. 3% річних за розрахунком позивача.

Що ж до стягнення 39 480,95 грн. пені, то слід зазначити таке.

У частині першій статті 546 Цивільного кодексу України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Проте, сторонами не укладено договір, який би передбачав нарахування суми пені, а тому у стягненні 39 480,95 грн. пені слід відмовити.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Радія» (04209, м. Київ, вул. Богатирська, буд. 6-А; ідентифікаційний код 39546099) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфрутлогістик» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 5; ідентифікаційний код 39286911): 216 504 (двісті шістнадцять тисяч п'ятсот чотири) грн. 60 коп. заборгованості; 20 244 (двадцять тисяч двісті сорок чотири) грн. 25 коп. втрат від інфляції; 5 409 (п'ять тисяч чотириста дев'ять) грн. 65 коп. 3% річних і 3 632 (три тисячі шістсот тридцять дві) грн. 38 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 14.06.2018.

Суддя І.Д. Курдельчук