КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2018 р. Справа№ 910/1614/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Сітайло Л.Г.

Буравльова С.І.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача : не з»явився,

від відповідача : Брацкова О.С. (дов. № 07-08/17 від 07.08.2017),

розглянувши апеляційну скаргу Васильківської міської ради

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.03.2018

у справі № 910/1614/18 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Васильківської міської ради

до Публічного акціонерного товариства "Концерн Галнафтогаз"

про стягнення 182 110,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.03.2018р. у справі №910/1614/18 в позові відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що договір сторонами укладено з узгодженням всіх істотних умов; договір виконано як зі сторони позивача так і зі сторони відповідача, жодних претензій та зауважень позивачем відповідачу заявлено не було.

Місцевий господарський суд зазначає й про те, що рішенням у справі №911/116/17 надано оцінку доводам позивача, а саме про обізнаність позивача стосовно кошторисної вартості об'єкта та розміру пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, що визначений у договорі, укладеному з Васильківською міською радою, а також необґрунтованості доводів позивача щодо надання відповідачем недостовірних відомостей, а саме: умисного заниження загальної кошторисної вартості будівництва АЗС по вул.Робкорівської, 1-а в м.Васильків (зазначивши суму 3909194,00 грн., замість реальної 5233000,00 грн.), що потягло за собою внесення неповних та недостовірних відомостей у договір про пайову участь у розвитку інженерно- транспортної інфраструктури міста Василькова від 27.10.2014р.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.03.2018 і прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позов Васильківської міської ради Київської області до ПАТ «Концерн Галнафтогаз».

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що упущена вигода позивача у сумі 182110,40 грн. виникла у зв'язку із тим, що відповідач у своєму зверненні до позивача вказав недостовірну інформацію щодо загальної кошторисної вартості об'єкту будівництва - АЗС по вул. Робкорівська, 1-а в м.Васильків, зазначивши суму 3909194 грн., замість реальної 5233000,00 грн., тим самим Васильківській міській раді були завдані збитки на суму 182110,40 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.05.2018р. відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу до 23.05.2018р.

23.05.2018р. від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить Київський апеляційний господарський суд залишити рішення Господарського суду міста Києва від 28.03.2018р. без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає про те, що в даному випадку відсутні необхідні елементи складу господарського правопорушення, оскільки поведінка відповідача, щодо проведення розрахунку пайової участі була правомірною, зобов'язання взяті на себе на підставі договору від 27.10.2014 перед позивачем, відповідач виконав на умовах визначених договором в повному обсязі, тобто, як зазначає відповідач, причинного зв'язку між діями відповідача та виникненням упущеної вигоди у позивача немає. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.

Відповідач зазначає й про те, що Васильківською міською радою в апеляційній скарзі не обґрунтовано пропуск строку позовної давності при зверненні до суду з позовною заявою, про який заявлялося відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2018р. розгляд апеляційної скарги призначено на 11.06.2018р.

04.06.2018р. від позивача надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу в якій позивач зазначає про те, що суд першої інстанції помилково вирішив не давати оцінку аргументам та доказам позивача, пославшись на норми ч.4 ст. 75 ГПК України та наперед визнав для себе вже встановленими, на його переконання, ті обставини, які нібито були встановлені рішенням суду в господарській справі, що набрала законної сили, оскільки на думку суду такі обставини вже не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті само особи, стосовно яких встановлено ці обставини.

В судове засідання апеляційного господарського суду 11.06.2018р. не з'явився представник позивача.

Враховуючи те, що про час та місце судового засідання позивач повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, явка учасників судового процесу не визнана обов'язковою, про причини неявки суд не повідомив, судова колегія ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності представника позивача, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача судова колегія встановила.

27 жовтня 2014 року між Васильківською міською радою та Публічним акціонерним товариство "Концерн Галнафтогаз" укладено договір №79 про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Василькова.

Як зазначає позивач, за наданим відповідачем проектом кошторисна вартість будівництва зазначена у сумі 3 411 896,00 грн. Згідно з поданого відповідачем кошторису між відповідачем та позивачем було укладено договір про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Василькова для здійснення будівництва АЗС по вул. Робкорівська, 1-а, в м. Васильків. Відповідно до п.1.1 договору відповідач здійснює пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Василькова шляхом перерахування коштів до міського цільового фонду створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Василькова, а позивач приймає дані кошти на окремий рахунок.

Пунктом 2.1.1 договору передбачено, що сторона 1 (позивач) зобов'язана виконати розрахунок розміру пайової участі до оплати замовником (відповідачем) у відповідності до ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Згідно з п.2.2.2 договору сторона 2 (відповідач) зобов'язується сплатити кошти пайової участі згідно з розрахунком пайової участі у розвиток інфраструктури міста до Фонду частинами за графіком не пізніше листопада 2014р. у сумі триста сорок одна тисяча сто вісімдесят дев'ять грн. 60 коп.

Васильківською об'єднаною Державною фінансовою інспекцією в Київській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності виконавчого комітету Васильківської міської ради за період з 01.07.2010 року по 01.07.2015 року, за результатами якої 29.09.2015 складено акт №16-23/13, відповідно до якого будівництво АЗС на 250 заправлень на добу, м. Васильків, вул. Робкорівська, 1а, введено в дію 04.11.2014 (сплата не в повному обсязі), забудовник - ПАТ "Концерн Галнафтогаз", кошторисна вартість будівництва - 5 233 000,00 грн., договір про пайову участь у розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури від 27.10.2014 №9, в якому визначено величину пайової участі в сумі 341189,60 грн., тоді як 10% від кошторисної вартості будівництва становить 523 300,00 грн., отже, як зазначає позивач, оскільки ПАТ "Концерн Галнафтогаз" сплачено коштів пайової участі в сумі 341 189,60 грн., різниця становить - 182 110,40 грн.

Позивач направив на адресу відповідача претензію вих. №834/09.03-10 від 17.11.2017 року, в якій пропонував негайно сплатити пайову участь у розвитку інфраструктури міста Василькова в сумі 182 110,40 грн., яка залишена відповідачем без відповіді та без задоволення.

Відповідно до ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Господарського суду м. Києва від 13.06.2017 у справі № 911/116/17 за позовом Васильківської міської ради до Публічного акціонерного товариства "Концерн Галнафтогаз" про визнання укладеною додаткову угоду та стягнення 182 110,40 грн. у позовних вимогах позивачу відмовлено в повному обсязі.

В зазначеному рішенні суду встановлено що рішенням двадцять третьої сесії шостого скликання Васильківської міської ради Київської області від 04.04.2012 року затверджено Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Васильків.

Відповідно до п.1.2 Порядку, замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні інфраструктури м. Васильків.

Пайова участь (внесок) в розвитку інфраструктури м. Васильків полягає у перерахуванні замовником після прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію до міського бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Згідно з п.2.1 Порядку, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з Васильківською міською радою (відповідно до встановленого Васильківською міською радою розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням кошторисної вартості будівництва об'єкта будівництва, визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати з придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Пунктом 2.2 Порядку передбачено, що розмір пайової участі у розвиток інфраструктури м. Васильків з урахуванням інших передбачених законом відрахувань, становить:

- 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд;

- 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для житлових будинків.

Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації Васильківською міською радою звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об'єкта, з техніко-економічними показниками (п.4.1 Порядку).

Відповідно до п.4.2 договору пайовий внесок сплачується на підставі договору про пайову участь у створенні інфраструктури м. Васильків, що укладається між замовником та Васильківською міською радою в особі Васильківського міського голови (п.4.2 Порядку).

В матеріалах справи наявний акт готовності об'єкта до експлуатації від 22.10.2014 року ("Будівництво АЗУ на 250 заправлень на добу по вул. Робкорівська, 1-А в м. Васильків, Київської області") в п.10 якого зазначено, що кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією на будівництво 5233 тис. гривень, у тому числі: витрати на будівельно-монтажні роботи 3071 тис. гривень, витрати на машини, обладнання та інвентар 1047 тис. гривень.

Позивачем надано лист від 10.10.2014 року підписаний директором відповідача, в якому зазначено, що сума пайової участі розраховується від вартості будівництва, яка вказується в зведеному кошторисному розрахунку вартості будівництва, а саме в пунктах 1-9 включно і становить 2909,194 тис. грн. А також, надано Розрахунок пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Василькова (підписаний головою правління відповідача) в якому зазначено, що розмір пайової участі у розвитку інфраструктури м. Васильків з урахуванням інших передбачених законом відрахувань становить 341189 грн. 60 коп.

Також, в матеріалах справи наявний зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва ("Будівництво АЗУ на 250 заправлень на добу по вул. Робкорівська, 1-А в м. Васильків, Київської області"), відповідно до якого всього по зведеному кошторисному розрахунку вартість становить 5233,180 тис. грн.

Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Приймаючи рішення у справі № 911/116/17 від 13.06.2017 суд зазначив про те, що на момент укладання договору позивачу було відомо про кошторисну вартість об'єкта, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначений у договорі, укладеному з Васильківською міською радою (відповідно до встановленого Васильківською міською радою розміру пайової участі у розвитку інфраструктури) з урахуванням інших передбачених законом відрахувань, а тому вимога позивача щодо визнання укладеною додаткову угоду від 01.12.2016 року до договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Василькова від 27.10.2014 року є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Дане рішення залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2017р.

За таких обставин, у справі № 911/116/17 надано оцінку доводам позивача, зокрема: про обізнаність позивача стосовно кошторисної вартості об'єкта та розміру пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, що визначений у договорі, укладеному з Васильківською міською радою (відповідно до встановленого Васильківською міською радою розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), необґрунтованості доводів позивача щодо наданням відповідачем недостовірних відомостей, а саме: умисне заниження загальної кошторисної вартості будівництва - АЗС по вул. Робкорівської, 1-а в м. Васильків (зазначивши суму 3909194,00 грн., замість реальної 5233000,00 грн), що потягло за собою внесення неповних та недостовірних відомостей у договір про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної інфраструктури міста Василькова від 27.10.2014. та через дії відповідача позивачу завдано збитки на суму 182110,40 грн.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що упущена вигода позивача у сумі 182110,40 грн. виникла у зв'язку із тим, що відповідач у своєму зверненні до позивача вказав недостовірну інформацію щодо загальної кошторисної вартості об'єкту будівництва - АЗС по вул. Робкорівська, 1-а в м.Васильків, зазначивши суму 3909194 грн., замість реальної 5233000,00 грн., тим самим Васильківській міській раді були завдані збитки на суму 182110,40 грн., не можуть бути покладені в основу рішення з огляду на те, що при укладенні договору про пайову участь сторонами погоджено всі істотні його умови; договір виконано як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача, жодних претензій та зауважень позивачем відповідачу не заявлено.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною першою статті 225 Господарського кодексу України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Таким чином, стягнення збитків є видом цивільно-правової відповідальності.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини.

Слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Враховуючи те, що, як встановлено, між позивачем та відповідачем існують договірні правовідносини, посилання на висновок перевірки Васильківської об'єднаної державної фінансової інспекції ДФІ в Київській області, як на підставу для задоволення позовних вимог, є неправомірними, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договору і не можуть їх змінювати. Крім того, акт №16-23/13 від 29.09.2015р. Васильківської об'єднаної Державної фінансової інспекції в Київській області може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє позивача процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами в межах укладення та виконання договору.

Зі змісту правовідносин сторін вбачається, що відповідач здійснює пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Василькова шляхом перерахування коштів до міського цільового фонду створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Василькова, а позивач приймає дані кошти на окремий рахунок.

Таким чином, доводи позивача, викладені ним у позові та в апеляційній скарзі, є безпідставними та такими, що не відповідають приписам чинного законодавства України, спростовуються матеріалами та встановленими обставинами справи.

Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, то суд зазначає наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 Цивільного кодексу України). Статтею 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (стаття 261 Цивільного кодексу України).

Пунктами 3 та 4 статті 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України від 01.12.2004 N 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

З урахуванням наведеного, оскільки прав та охоронюваних законом інтересів позивача щодо спірних правовідносин, відповідачем не порушено, і в позові місцевим господарським судом обґрунтовано відмовлено, питання порушення строку позовної давності (за даних обставин) не впливає на суть винесеного рішення і відповідно, строк позовної давності, як спосіб захисту саме порушеного права, при вирішенні даного спору застосуванню не підлягає.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 28.03.2018р. не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Васильківської міської ради залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.03.2018р справі № 910/1614/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/1614/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови підписано 13.06.2018р.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді Л.Г. Сітайло

С.І. Буравльов