суддів Великої Палати Верховного Суду
ЛященкоН. П., Ситнік О. М.
справа № 910/9.010/17
провадження № 12-82гс18
У справі за адміністративним позовом Первинної профспілкової організації Державного науково-виробничого підприємства «Електронмаш» (далі - ДНВП «Електронмаш») в особі профспілкового комітету до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Фонду державного майна України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Державного підприємства «Електронмаш» (далі - ДП «Електронмаш»), про визнання недійсним рішення
за касаційною скаргою Фонду державного майна України на постанову Київського апеляційного господарського суду від 26 грудня 2017 року
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року залишено без змін постанову Київського апеляційного господарського суду від 26 грудня 2017 року, якою скасовано ухвалу Господарського суду міста Києвавід 17 жовтня 2017 року та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що згаданий спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки позовні вимоги стосуються визнання факту існування частки власності трудового колективу в майні підприємства, а не виділення в натурі кожному персонально члену трудового колективу, а також порушення органом управління підприємства прав трудового колективу на визначення частки в майні підприємства. Велика Палата Верховного Суду вказала, що позов заявлено в інтересах трудового колективу, а не в інтересах кожної окремої фізичної особи.
Однак із таким висновком не можна погодитися з огляду на таке.
Суди у справі встановили, що 28 вересня 2016 року Міністерство економічного розвитку і торгівлі України видало наказ № 1621 про збільшення статутного капіталу ДНВП «Електронмаш» на 65 065 000 грн; перейменування ДНВП «Електронмаш» на ДП «Електронмаш» і затвердження статуту ДП «Електронмаш». Оскільки в наказі немає жодного посилання на джерела формування (збільшення) статутного капіталу, на думку позивача, таке збільшення було здійснено за рахунок 64 675 000 грн, які є власністю трудового колективу ДНВП «Електронмаш», що є порушенням прав трудового колективу, від імені та в інтересах якого діє позивач.
Отже, позов подано Первинною профспілковою організацією ДНВП «Електронмаш» в інтересах захисту майнових прав трудового колективу ДНВП «Електронмаш».
Відповідно до вимог статті 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право звернення до господарського суду належить підприємствам, установам, організаціям, іншим юридичним особам (у тому числі іноземним), громадянам, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, для захисту своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.
Згідно з частиною першою статті 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами: 1) підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів; 2) державних та інших органів, які звертаються до господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України; 3) прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави; 4) Рахункової палати, яка звертається до господарського суду в інтересах держави в межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.
У частині першій статті 12 ГПК України закріплено, що господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, правами та обов'язками учасників (засновників, акціонерів, членів) такої особи, крім трудових спорів; 41) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю); 5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; 7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; 8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство; 9) справи у спорах, підвідомчих господарським судам, щодо порушення прав інтелектуальної власності з використанням мережі Інтернет.
За правилами частини другої статті 21 ГПК України позивачами є підприємства й організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.
Таким чином, питання поширення юрисдикції господарських судів на вирішення даної справи залежить від з'ясування статусу позивача - Первинної профспілкової організації та його повноважень на звернення за захистом майнових інтересів трудового колективу.
Особливості правового регулювання, засади створення, права та гарантії діяльності професійних спілок визначає Закон України від 15 вересня 1999 року № 1045-XIV «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» (далі - Закон № 1045-XIV).
Відповідно до статті 1 Закону № 1045-XIV професійна спілка (профспілка) - добровільна неприбуткова громадська організація, що об'єднує громадян, пов'язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання);
первинна організація профспілки - це добровільне об'єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі.
Метою створення професійної спілки є здійснення представництва та захист трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки (стаття 2 Закону № 1045-XIV).
Згідно з вимогами частин першої, другої статті 19 Закону № 1045-XIV профспілки, їх об'єднання здійснюють представництво і захист трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілок в державних органах та органах місцевого самоврядування, у відносинах з роботодавцями, а також з іншими об'єднаннями громадян. У питаннях колективних інтересів працівників профспілки, їх об'єднання здійснюють представництво та захист інтересів працівників незалежно від їх членства у профспілках.
Статтею 243 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) закріплено, що держава визнає професійні спілки повноважними представниками працівників і захисниками їх трудових, соціально-економічних прав та інтересів в органах державної влади та місцевого самоврядування, у відносинах з власником або уповноваженим ним органом, а також з іншими об'єднаннями громадян.
У розумінні статті 2521 КЗпП України трудовий колектив підприємства утворюють усі громадяни, які своєю працею беруть участь у його діяльності на основі трудового договору (контракту, угоди), а також інших форм, що регулюють трудові відносини працівника з підприємством.
Отже, в основу поняття «трудовий колектив», представництво інтересів якого здійснюють саме профспілки, законодавець поклав форми, що засновані виключно на трудових та пов'язаних з ними соціально-економічних відносинах.
Можна зробити висновок, що профспілка виступає як представник інтересів найманих працівників, які створюють трудових колектив, а не суб'єктів корпоративних правовідносин, оскільки вказані правовідносини виходять за межі трудових та пов'язаних з ними соціально-економічними відносинами.
У розумінні Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), а саме згідно зі статтею 80, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована в установленому законом порядку.
За нормами статті 81 ЦК України юридична особа може бути створена шляхом об'єднання осіб та (або) майна. Юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів відповідно до статті 87 цього Кодексу. Юридична особа приватного права може створюватися та діяти на підставі модельного статуту в порядку, визначеному законом. Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Цим Кодексом встановлюються порядок створення, організаційно-правові форми, правовий статус юридичних осіб приватного права. Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцією України та законом. Юридична особа може бути створена шляхом примусового поділу (виділу) у випадках, встановлених законом.
Згідно зі статтею 1 розділу І статуту Первинної профспілкової організації ДНВП «Електронмаш», затвердженого VI з'їздом Професійної спілки працівників радіоелектроніки та машинобудування України 14 квітня 2016 року, професійна спілка є всеукраїнською неприбутковою самоврядною громадською організацією, що об'єднує на добровільній основі громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, що використовують найману працю чи забезпечують себе роботою самостійно та зайняті у виробництві радіоелектронного, електричного та оптичного устаткування, електро- та радіокомпонентів, виробів з металу та інших матеріалів, машин і устаткування загального та спеціального призначення, наданні сервісних послуг, та громадян, які навчаються або працюють в навчальних закладах різних рівнів акредитації.
Відповідно до статей 11, 12 розділу ІІ зазначеного статуту профспілка створена та виконує свою діяльність з метою представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки.
Головними завданнями профспілки, зокрема, є: взаємодія з органами законодавчої, державної влади й органами місцевого самоврядування та організаціями роботодавців, їх об'єднаннями для захисту прав працівників - членів профспілки; представництво інтересів членів профспілки при регулюванні трудових, економічних та соціальних відносин; представництво інтересів працівників в органах, що розглядають індивідуальні трудові спори, при вирішенні колективних трудових спорів, а також в судових органах (т. 2, а. с. 27 зворот).
Даних про те, що трудовий колектив ДНВП «Електронмаш» набув статусу юридичної особи, матеріали справи не містять.
При цьому суб'єктами майново-правових відносин щодо прибутку, який передавався у власність членів трудового колективу, можуть бути виключно працівники підприємства, що також підтверджується наданим позивачем витягом з особових рахунків працівників ДНВП «Електронмаш», на яких обліковуються частки доходу, що передавалися у власність.
Наведене свідчить про те, що фактично позов подала Первинна профспілкова організація ДНВП «Електронмаш» не як суб'єкт господарських правовідносин, а як представник трудового колективу, тобто найманих працівників, в інтересах захисту майнових, тобто соціально-економічних, які пов'язані і витікають з трудових, прав фізичних осіб, які, як вважає позивач, є власниками частини прибутку ДНВП «Електронмаш».
З огляду на викладене вважаємо, що спір за позовом Первинної профспілкової організації ДНВП «Електронмаш» в особі профспілкового комітету про визнання недійсним рішенняпідлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Касаційну скаргу Фонду державного майна України слід задовольнити, постанову Київського апеляційного господарського суду від 26 грудня 2017 року скасувати, а ухвалу Господарського суду м. Києва від 17 жовтня 2017 року - залишити в силі.
Судді: Н. П. Лященко