ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 908/4022/14

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, Баранець О.М., Мамалуй О.О.

розглянувши у порядку письмового провадження матеріали касаційної скарги Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

на ухвалу Господарського суду Запорізької області

(суддя - Корсун В.Л.)

від 30.10.2017

та постанову Донецького апеляційного господарського суду

(головуючий - Мартюхіна Н.О., судді: Будко Н.В., Дучал Н.М.)

від 29.11.2017

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Олівіас-04"

на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

у справі №908/4022/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" (правонаступником якого у виконавчому провадженні є Козда Віктор Павлович)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олівіас-04"

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Олівіас-04" звернулося до Господарського суду Запорізької області із скаргою на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання неправомірними дій заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області щодо винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника та постанови про передачу майна на зберігання іншому зберігачу від 25.07.2017 у ВП №50913466 та визнання цих постанов недійсними.

Скарга мотивована недотриманням державним виконавцем вимог ч. 5 ст. 56, ч.1 ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень при винесенні спірних постанов державним виконавцем, оскільки при здійсненні опису будівлі (комплексу нерухомості маслоцеху) державним виконавцем не було вказано ідентифікуючих ознак приміщень, не враховано, що ці приміщення задіяні у виробничій діяльності підприємства та не обґрунтовано потреби у вчиненні саме таких виконавчих дій.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 30.10.2017 у справі №908/4022/14 задоволено скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Олівіас-04" повністю.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 29.11.2017 ухвалу Господарського суду Запорізької області від 30.10.2017 у справі №908/4022/14 залишено без змін.

Місцевим та апеляційним господарськими судами встановлено такі обставини:

- рішенням Господарського суду Запорізької області від 12.11.2014 у справі №908/4022/14 стягнуто з ТОВ "Олівіас-04" на користь ПАТ "ПУМБ" заборгованість за кредитом в сумі 8 000 000 грн., заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом в сумі 428 562,45 грн.; заборгованість за непогашеною в строк адміністративною комісією в сумі 6794,51 грн., пеню за простроченим кредитом в сумі 388821,92 грн., пеню за відсотками за користування кредитом в сумі 10786,61 грн., пеню за адміністративною комісією в сумі 581,53 грн. та судовий збір в сумі 73080 грн.;

- на виконання рішення 25.11.2014 судом видано відповідний наказ;

- 07.10.2015 постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відкрито виконавче провадження ВП №48917908 та надано боржнику семиденний строк для самостійного виконання виконавчого документа;

- 21.10.2015 постановою заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ТОВ "Олівіас-04" та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна у межах суми звернення стягнення 8908627,02 грн.;

- 21.10.2015 постановою заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області накладено арешт на кошти, у межах суми 8908627,02 грн., що містяться на всіх рахунках відкритих в ПАТ "ПУМБ" та належать боржнику;

- у зв'язку із невиконанням боржником рішенням суду у справі №908/4022/14 у строк наданий для добровільного виконання, державним виконавцем винесено постанову від 08.12.2015 ВП №48917908 про стягнення з ТОВ "Олівіас-04" виконавчого збору в сумі 890862,70 грн.;

- ухвалою Господарського суду Запорізької області від 06.04.2016 замінено позивача - ПАТ "ПУМБ" на його правонаступника Козду В.В., якого визнано новим стягувачем за рішенням суду у справі №908/4022/14;

- 06.04.2016 стягувачем - Коздою В.П. була подана заява про повернення виконавчого документа без виконання;

- постановами державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 20.04.2016 замінено сторону виконавчого провадження на підставі ухвали суду та повернено виконавчий документ стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження";

- 20.04.2016 заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Юлдашевим А.А. на підставі ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову ВП №48917908 про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 890 862,70 грн., яка мотивована тим, що боржником заборгованість не погашена та не вчинено жодних дій по самостійному виконанню виконавчого документа (наказу Господарського суду Запорізької області від 25.11.2014 у справі №908/4022/14).

- на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, 20.04.2016 заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відкрито виконавче провадження №50913466 про стягнення з ТОВ "Олівіас-04" на користь держави 890862,70 грн. виконавчого збору, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника в межах суми боргу, про що винесено відповідні постанови від 20.04.2016;

- постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 20.04.2016 про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 890862,70 грн. ВП №48917908, про відкриття виконавчого провадження № 50913466 (щодо стягнення з ТОВ "Олівіас-04" виконавчого збору в сумі 890862,70 грн.), про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони його відчуження є чинними;

- 25.07.2017 заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Юлдашевим А.А. при примусовому виконанні виконавчого провадження №50913466 з виконання постанови Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 20.04.2016 ВП №48917908 про стягнення з боржника (ТОВ "Олівіас-04") 890862,70 грн. виконавчого збору на підставі ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника;

- також 25.07.2017 заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Юлдашевим А.А. на підставі ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову №50913466, якою призначено зберігачем описаного й арештованого майна боржника, описаного постановою про опис та арешт майна боржника від 25.07.2017 Козду Віктора Павловича (директора ТОВ "Олівіас-04");

- 17.08.2017 до Господарського суду Запорізької області надійшла скарга ТОВ "Олівіас-04" на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, в якій боржник посилається на незаконність рішення державного виконавця в частині встановлення обмежень користування арештованим та описаним нерухомим майном в межах виконавчого провадження №50913466. Скарга мотивована тим, що при винесені постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника та постанови про передання майна боржника на відповідальне зберігання, державним виконавцем не обґрунтовано потреби у вчинені саме таких виконавчих дій; державним виконавцем не враховано, що оскаржуваною постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника, а також заборону використовувати нежитлову будівлю маслоцеху з переробки насіння у будь-який спосіб, фактично було заблоковано здійснення всієї господарської діяльності підприємства; також державним виконавцем при здійсненні опису будівлі (комплексу нерухомості маслоцеху) не було вказано ідентифікуючі ознаки приміщень. У зв'язку з цим, ТОВ "Олівіас-04" просить визнати неправомірними дії заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області з винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника та постанови про передачу майна на зберігання іншому зберігачу від 25.07.2017 у ВП №50913466 та визнати ці постанови недійсними.

Задовольняючи скаргу суди попередніх інстанцій погодилися з доводами скаржника про недотримання державним виконавцем вимог ч. 5 ст. 56, ч.1 ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень при винесені постанови від 25.07.2017 про опис та арешт майна (коштів) боржника ВП №50913466 та постанови від 25.07.2017 №50913466 про передачу майна на зберігання Козді В.П.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Запорізької області від 30.10.2017 та постановою Донецького апеляційного господарського суду від 29.11.2017 у справі №908/4022/14, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області подав касаційну скаргу, в якій просить вказані судові рішення скасувати.

Обґрунтовуючи підстави звернення з касаційною скаргою, скаржник посилається на те, що державним виконавцем з метою забезпечення реального виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору №48917908 від 20.04.2016 постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника та оголошення заборони на його відчуження №50913466 від 25.07.2017 було правомірно накладено арешт на нерухоме майно боржника. Також з метою недопущення зниження вартості арештованого майна та його пошкодження державним виконавцем було використано захід примусового виконання, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження", а саме встановлено заборону на користування нерухомим майном. Крім того, на виконання ч. 5 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень державним виконавцем в постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника від 25.07.2017 зазначено складові частини комплексу, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Більмацький район, с. Новоукраїнка, вул. Леніна, буд. 136а, вказана їх площа та відповідні літери будівель та споруд арештованого комплексу, їх відмінні ознаки (позначення на плані та площа кожної складової частини), а також вказане функціональне призначення: комплекс нежитлових приміщень масло цеху з переробки насіння. Отже, при здійсненні виконавчих дій державним виконавцем дотримані вимоги Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, а задоволення судами попередніх інстанцій скарги боржника є неправомірним.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Студенця В.І. - головуючого, Баранця О.М., Вронської Г.О. від 26.03.2018 касаційну скаргу прийнято до письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Розпорядженням Заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 19.04.2018, у зв'язку з відрядженням судді Вронської Г.О., призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №908/4022/14.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 19.04.2018 для розгляду справи №908/4022/14 визначено колегію суддів Касаційного господарського суду у складі: Студенця В.І. - головуючого, Баранця О.М., Мамалуя О.О.

Верховний Суд, переглядаючи у касаційному порядку оскаржувані судові рішення, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України, викладено його у новій редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017.

Оскільки місцевий та апеляційний господарські суди при ухваленні оскаржуваних судових рішень керувалися нормами Господарського процесуального кодексу України в редакції до 15.12.2017, отже Верховний Суд, переглядаючи у касаційному порядку оскаржувані судові рішення, перевіряє правильність застосування господарськими судами процесуальних норм, які були чинними на момент прийняття оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до статті 115 Господарського процесуального кодексу України в редакції до 15.12.2017, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

У ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" у редакції закону, який діяв на момент відкриття спірного виконавчого провадження, визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно частини першої до статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" у редакції закону, який діяв на момент відкриття виконавчого провадження, держаний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

05.10.2016 набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016. У частині 7 Розділу ХІІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" цього Закону передбачено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

У частині п'ятій статті 56 Закон України "Про виконавче провадження" в редакції чинній на момент вчинення спірних виконавчих дій, передбачено, що про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов'язковим. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов'язково зазначаються: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; 3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об'єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо. Із зазначеними положеннями кореспондуються і вимоги пункту 10 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802 та розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження", інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що оскаржувана постанова про опис та арешт майна ТОВ "Олівіас-04" від 25.07.2017 Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області не містить передбачених Законом та Інструкцією обов'язкових відомостей щодо майна боржника, яке описується та на яке накладається арешт, а саме: не вказано кількість кімнат (приміщень), їх призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення, не зазначено інформації про підсобні приміщення та споруди та які саме предмети, приміщення, сховища чи інші об'єкти були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування.

Згідно з частиною першою статті 58 Закону України "Про виконавче провадження" майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону (цінні папери, ювелірні та інші побутові вироби із золота, срібла, платини і металів платинової групи, дорогоцінного каміння і перлів, а також лом і окремі частини таких виробів), передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов'язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що комплекс нежитлових приміщень маслоцеху з переробки насіння, загальною площею 4458,1 кв. м., що розташований за адресою: Запорізька область, Куйбишевський район, с. Новоукраїнка, вул. Леніна, буд. 136а, який було описано та арештовано згідно із постановою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 25.07.2017 про опис та арешт майна не було передано на зберігання директору ТОВ "Олівіас-04" Козді В.П. Відповідних доказів суду надано не було. Тобто, державним виконавцем при винесені оскаржуваних постанов не було дотримано вимог ч. 1 ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження".

Враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи, колегія суддів вважає обґрунтованим їх висновок про те, що державним виконавцем не було дотримано вимог Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень при винесені постанови від 25.07.2017 про опис та арешт майна (коштів) боржника ВП №50913466 та постанови від 25.07.2017 №50913466 про передачу майна на зберігання Козді В.П., а тому наявні правові підстави для визнання неправомірними дій державного виконавця щодо винесення постанови від 25.07.2017 про опис та арешт майна (коштів) боржника та постанови від 25.07.2017 (ВП №50913466) про передачу майна на зберігання, а також про наявність підстав для визнання їх недійсними (незаконними).

Відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що за своєю суттю зводяться переоцінки доказів, а суд касаційної інстанції з урахуванням вимог частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Крім того, статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації"), у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації", повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Відповідно до частини 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені судами попередніх інстанцій на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів в їх сукупності, висновки судів відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень.

Керуючись статтями 236, 238, 240, 300, 301, 308, 309, 314 - 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Запорізької області від 30.10.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 29.11.2017 у справі № 908/4022/14 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий В. Студенець

Судді О. Баранець

О. Мамалуй