ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
УХВАЛА

23 червня 2018 року Справа № 912/1569/18

Суддя Господарського суду Кіровоградської області Коваленко Н.М., розглянувши заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Кіровоградській області № 184-24 від 20.06.2018 (код ЄДР 13747462, 25009, м. Кропивницький, вул. Глинки, 2) про видачу судового наказу в порядку наказного провадження,

ВСТАНОВИВ:

22.06.2018 на адресу господарського суду надійшла заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по Кіровоградській області № 184-24 від 20.06.2018" про видачу судового наказу про стягнення з Приватного підприємства "Аліса" заборгованості з орендної плати з урахуванням інфляції у розмірі 4643, 34 грн, 3% річних у розмірі 21,49 грн, 457,42 грн штрафу, 437,46 грн пені, всього 5559,71 грн.

Вказана заява обґрунтована неналежним виконанням Приватним підприємством "Аліса" умов договору оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності № 90-34 від 16.11.2009, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Кіровоградській області та Приватним підприємством "Аліса", в частині несвоєчасної та повної сплати орендних платежів.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до частини першої статті 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Згідно ч. 1, 2 ст. 154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п'яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Розглянувши подану Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Кіровоградській області заяву про видачу судового наказу, суд вважає вказану заяву такою, що не підлягає задоволенню, оскільки вимоги заявника не є вимогами в розумінні ч. 1 ст. 148 ГПК України.

Так, господарським судом встановлено, що 16.11.2009 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Кіровоградській області (Орендодавець) та Приватним підприємством "Аліса" (Орендар) укладено договір оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності № 90-34, за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуального визначене майно: частину приміщення їдальні площею 132,9 кв. м (далі - Майно), розміщене за адресою: м. Олександрія, пр-т Леніна, 62.

Згідно п. 10.1. Договору оренди, вказаний Договір укладено строком на 1 рік, що діє з 16.11.2009 до 15.11.2010 включно.

Додатковою угодою від 14.11.2013, укладеною між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Кіровоградській області та Приватним підприємством "Аліса", сторони домовились п. 10.4. Договору оренди викласти в наступній редакції:

" У разі відсутності заяви однієї із Сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід'ємною частиною Договору при обов'язковій наявності дозволу органу, уповноваженого управляти об'єктом оренди.".

14.10.2016 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Кіровоградській області та Приватним підприємством "Аліса" було підписано Додаткову угоду до Договору оренди, відповідно до якої п. 10.1. Договору оренди № 90-34 від 16.11.2009 викладено у наступній редакції:

" Цей укладено строком на 1 рік, що діє з 16.11.2009 до 15.11.2010 включно.

Цей договір продовжено на 2 (два) роки: з 16.11.2010 по 15.11.2012 року включно.

Цей договір продовжено на 1 (один) рік: з 16.11.2012 по 15.11.2013 року включно.

Цей договір продовжено на 2 (два) роки 11 місяців: з 16.11.2013 по 15.10.2016 року включно.

Цей договір продовжено на 1 (один) рік: з 16.10.2016 по 15.10.2017 року включно.".

Відповідно до приписів ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до п. 10.6. Договору, чинність цього Договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; загибелі орендованого майна; достроково за згодою сторін або за рішенням суду; банкрутства Орендаря; ліквідації Орендаря - юридичної особи.

Однак, не дивлячись на положення п. 10.4. Договору оренди (в редакції Додаткової угоди від 14.11.2013) заявником не подано до суду відомостей щодо оформлення додаткового договору стосовно пролонгації Договору оренди.

Тобто, Договір оренди № 90-34 від 16.11.2009 припинив свою дію 16.10.2017.

Разом з цим, заявник просить видати судовий наказ про стягнення з ПП "Аліса" заборгованість зі сплати орендної плати, з урахуванням інфляції та 3% річних за період з грудня 2017 по квітень 2018, оскільки орендоване майно до цього часу не повернуто орендарем із користування за актом приймання-передачі.

Господарський суд звертає увагу заявника, наслідки невиконання наймачем зобов'язання по поверненню орендованого майна встановлені приписами ст. 785 Цивільного кодексу України.

Таким чином, оскільки Договір оренди №90-34 від 16.11.2009 припинився 16.10.2017, вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати з урахуванням інфляції у розмірі 4643,34 грн, 3% річних у розмірі 21,49 грн за період з грудня 2017 по квітень 2018 суд знаходить необґрунтованими та відмовляє в задоволенні заяви про видачу судового наказу в цій частині.

Стосовно вимог про стягнення пені та штрафу, суд зазначає наступне.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Вимога про сплату пені хоча й має грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобовязанням, а є заходом відповідальності за порушення зобовязань (п. 1.14 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань" №14 від 17.12.2013).

Як вбачається з поданої Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Кіровоградській області заяви, до складу заборгованості за Договором оренди № 90-34 від 16.11.2009, окрім суми основного боргу, заявником включено пеню та штраф, які за своєю правовою природою не є основним зобовязанням, а є штрафними санкціями за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання та заходом відповідальності за порушення зобовязання.

За приписами ст. 152 ГПК України cуддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу; 4) наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для предявлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємоповязані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Розглянувши подані Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Кіровоградській області матеріали, суд зазначає, що в заяві про видачу судового наказу міститься вимога про стягнення пені та штрафу, яка за своєю правовою природою не є вимогою про стягнення грошової заборгованості за договором та не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

За наведених обставин, суд відмовляє у видачі судового наказу в частині вимог про стягнення 437,46 грн пені та 457,42 грн штрафу.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Розяснюючи дану норму закону, суд звертає увагу заявника, що для захисту своїх законних прав та інтересів, останній має право звернутись до суду в позовному порядку, адже обраний спосіб звернення у даному випадку є безпідставним.

Згідно з частиною другою статті 151 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 148, 152, 153, 154 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Кіровоградській області у видачі судового наказу про стягнення з Приватного підприємства "Аліса" заборгованості з орендної плати з урахуванням інфляції у розмірі 4643, 34 грн, 3% річних у розмірі 21,49 грн, 457,42 грн штрафу, 437,46 грн пені, всього на загальну суму 5559,71 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 Господарським процесуальним кодексом України.

Копії ухвали направити Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Кіровоградській області за адресою: 25009, м. Кропивницький, вул. Глинки, 2 та Приватному підприємству "Аліса" за адресою: 28000, АДРЕСА_1.

Суддя Н.М. Коваленко

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про веб-адресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно - телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.