КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2018 р. м.Київ Справа№ 910/19670/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Гончарова С.А.

Яковлєва М.Л.

за участю секретаря судового засідання : Цибульського Р.М.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання 24.05.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2018 (повний текст складено і підписано 23.03.2018) у справі №910/19670/17 (суддя Князьков В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Ворскла"

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання зобов'язань припиненими та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Ворскла" (надалі - ТОВ "ФК "Ворскла") звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (надалі - ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит") в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про:

- визнання припиненими зобов'язання ТОВ "ФК "Ворскла" перед ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" Валендюка В.С. за договором про відновлювальну кредитну лінію №1516v-14 від 06.08.2014 у зв'язку з їх виконанням;

- визнання припиненими зобов'язання ТОВ "ФК "Ворскла" перед ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" Валендюка В.С. за договором застави транспортних засобів №3625ТС/0814 від 28.08.2014 у зв'язку з припиненням основного зобов'язання, забезпеченого заставою;

- зобов'язання ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" Валендюка В.С. вчинити дії, направлені на припинення обтяження та виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису №14511432 від 28.08.2014 про обтяження об'єкта рухомого майна - автобуса пасажирського, марки "NEOPLAN", модель - N1216-HD, 2007 року випуску, номер шасі WAGP14ZZ774001718, білого кольору, реєстраційний номер ВІ2790ВО, що є предметом застави за договором застави транспортних засобів №3625ТС/0804 від 28.08.2014.

Позов обґрунтований тим, що позивач повністю виконав зобов'язання перед відповідачем, що виникли за договором про відновлювальну кредитну лінію №1516v-14 від 06.08.2014, в наслідок чого зобов'язання за договором застави транспортних засобів №3625ТС/0804 від 28.08.2014 має бути припинено. Обставина виконання позивачем зобов'язань за договором про відновлювальну кредитну лінію №1516v-14 від 06.08.2014 підтверджена рішенням Господарського суду Полтавської області від 16.02.2017 по справі №917/1634/16, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 26.09.2017, а також присуджені за вказаним рішенням кошти були сплачені відповідачем відповідно до платіжних доручень №977 від 04.07.2017 та №978 від 04.07.2017.

Узагальнені заперечення відповідача проти позову зводяться до того, що відповідач посилається на неможливість задоволення заяви позивача про зарахування зустрічних однорідних вимог з посиланням на п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зокрема з тих підстав, що зарахування однорідних вимог заборонені з пов`язаними з банком особами, а позивач, відповідно до рішення Банку, був визнаний пов`язаною з ними (банком) особою. Таким чином, позивач не в повному обсязі виконав всі зобов'язання до договору про відновлювальну кредитну лінію №1516v-14 від 06.08.2014 сплативши лише частину заборгованості у розмірі 805 297,15 грн.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб свою позицію по суті спору мотивував тим, що припинення зобов'язань за кредитним договором шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, які фактично є погашенням вимог кредитора в порушення порядку статті 52 Закону Україні "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", не допускається. Також неповне дослідження іншими судами всіх положень та умов кредитного договору з наступними змінами та доповненнями до нього, не дає можливості Фонду погодитись із висновками судів по справі №917/1634/16 про здійснення зарахування зустрічних вимог.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.03.2018 (повний текст складено і підписано 23.03.2018) у справі №910/19670/17 позов задоволено повністю:

- визнано припиненим зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Ворскла" перед Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" за договором про відновлювальну кредитну лінію №1516v-14 від 06.08.2014 у зв'язку з їх виконанням;

- визнано припиненими зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Ворскла" перед Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" за договором застави транспортних засобів №3625ТС/0814 від 28.08.2014 у зв'язку з припиненням основного зобов'язання, забезпеченого заставою;

- зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" вчинити дії, направлені на припинення обтяження та виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису №14511432 від 28.08.2014 про обтяження об'єкта рухомого майна - автобуса пасажирського, марки "NEOPLAN", модель - N1216-HD, 2007 року випуску, номер шасі WAGP14ZZ774001718, білого кольору, реєстраційний номер ВІ2790ВО, що є предметом застави за договором застави транспортних засобів №3625ТС/0814 від 28.08.2014;

- стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Ворскла" судовий збір в розмірі 4 800,00 грн.

Рішення суду про задоволення позову мотивовано тим, що оскільки рішенням Господарського суду Полтавської області від 16.02.2017 по справі №917/1634/16, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 26.09.2017 встановлено факт зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку ст. 601 Цивільного кодексу України на суму 2 065 453,52 грн., в рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ "ФК "Ворскла" перед банком, а також приймаючи до уваги платіжні доручення №977 від 04.07.2017 та №978 від 04.07.2017, суд першої інстанції дійшов висновку про повне погашення позивачем заборгованості за договором про відновлювальну кредитну лінію №1516v-14 від 06.08.2014, а тому вимоги позивача про визнання припиненими зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Ворскла" перед Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" за договором про відновлювальну кредитну лінію №1516v-14 від 06.08.2014 у зв'язку з їх виконанням, - задоволено судом першої інстанції у повному обсязі.

Не погодившись з вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при винесенні рішення порушено норми матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції було прийнято при неповному дослідженні доказів та з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, що привело до неправильного вирішення спору.

Зокрема, скаржник в апеляційній скарзі посилався на те, суд першої інстанції при вирішенні спору неправильно застосував припис п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яка забороняє здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог з початку процедури ліквідації банку, яка була розпочата відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17.12.2015 № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Крім того, скаржник наголошував на тому, що судом першої інстанції при вирішенні спору безпідставно не було враховано, що позивач є пов'язаною особою банку, що підтверджено постановою Правління Національного банку України від 12.05.2015 № 315 «Про перелік пов'язаних з банком осіб станом на 01.09.2015», а також протоколом засідання правління АТ «Банк «Фінанси та Кредит» , яким затверджено перелік пов'язаних з банком осіб, до яких віднесено і позивача. Банк вважає, що позивачем не було виконано в повному обсязі основне зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим підстави для припинення відповідних зобов'язань та вчинення дій по виключенню з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису №14511432 від 28.08.2014 з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису №14511432 від 28.08.2014 - відсутні.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № №910/19670/17 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2018 (повний текст складено і підписано 23.03.2018) розподілено для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді Яковлєв М.Л., Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.04.2018 відкрито апеляційне провадження у справі №910/19670/17 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2018 (повний текст складено і підписано 23.03.2018), призначено справу до розгляду в судовому засіданні 24.05.2018.

18.05.2018 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від ТОВ "ФК "Ворскла" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, посилаючись на його відповідність нормам матеріального та процесуального права. Так, у відзиві наголошено на тому, що внаслідок виконання позивачем основного зобов'язання по договору про відновлювальну кредитну лінію № 151v-14 від 06.08.2014 шляхом повної сплати заборгованості, основне зобов'язання перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» по ньому та додаткове зобов'язання по договору застави транспортних засобів № 3625ТС/0804 від 28.08.2014 обгрунтовано визнано судом першої інстанції припиненими.

В судовому засіданні 24.05.2018 представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні 24.05.2018 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд у задоволенні апеляційної скарги - відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як таке, що винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними матеріалами справи, 06.08.2014 між АТ Банк "Фінанси та Кредит" та ТОВ "ФК "Ворскла" було укладено договір про відновлювальну кредитну лінію №1516v-14 з лімітом кредитування, який встановлюється згідно графіку встановлення ліміту кредитної лінії на загальну суму 471 000,00 доларів США.

28.08.2014 між сторонами укладено договір застави транспортних засобів №3625ТС/0814 за змістом якого позивач передав в заставу відповідачу наступний транспортний засіб: автобус пасажирський, марка "NEOPLAN", модель - N1216-HD, тип - Автобус - D, 2007 року випуску, номер шасі WAGP14ZZ774001718, колір - білий, реєстраційний номер ВІ 2790 ВО, об'єм двигуна 10518 см. куб. (надалі - предмет застави).

06.08.2015 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до договору про відновлювальну кредитну лінію №1516v-14 від 06.08.2014, за змістом якої загальна сума ліміту кредитування становить 161 000,00 доларів США. з кінцевим строком погашення до 05.11.2015 включно.

Позивач вказував на те, що ним виконано основне зобов'язання за договором про відновлювальну кредитну лінію №1516v-14 від 06.08.2014, внаслідок чого зобов'язання за договором застави транспортних засобів №3625ТС/0804 від 28.08.2014 має бути припинено.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписом ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно із ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення Суду у справах Христов проти України, no. 24465/04, від 19.02.2009, Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008).

Даний принцип пов'язаний з приписами ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь та самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Матеріалами справи підтверджується, що рішенням Господарського суду Полтавської області від 16.02.2017 по справі №917/1634/16, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 26.09.2017, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Валендюка В.С. до Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Ворскла" про стягнення грошових коштів у сумі 4 115 884,21 грн. задоволено частково, а саме: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Ворскла" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Валендюка В.С. заборгованість за договором про відновлювальну кредитну лінію №1516v-14 від 06.08.2014 в розмірі 805 297,15 грн. з яких: 24 187,09 доларів США борг по тілу кредиту, що за офіційним курсом НБУ на 05.09.2016 становить 644 174,19 грн., 1 715,82 доларів США сума прострочених відсотків за користування кредитними коштами, що за офіційним курсом НБУ на 05.09.2016 становить 45 697, 40 грн., 111 762,75 грн. пеня за прострочення заборгованості по основному боргу, 3 662,00 грн. пеня за прострочення повернення відсотків.

Рішення Господарського суду Полтавської області про відмову в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Валендюка В.С. на суму 2 065 453,52 грн. мотивовано відсутністю боргу за кредитним договором в сумі 2 065 453,52 грн. у зв'язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог в порядку ст. 601 Цивільного кодексу України на суму 2 065 453,52 грн., в рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ "ФК "Ворскла" перед банком (сума заборгованості становила 114 000,00 доларів США).

Тобто, в судовому рішенні, яке набрало законної сили, судом встановлено обставину, що позивач, з урахуванням проведення зарахування зустрічних однорідних вимог, має перед банком заборгованість за договором про відновлювальну кредитну лінію №1516v-14 від 06.08.2014 в розмірі 805 297,15 грн.

Також, рішенням Господарського суду Полтавської області від 16.02.2017 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Ворскла" на користь банку витрати зі сплати судового збору в сумі 12 079,46 грн.

Відповідно до платіжних доручень №977 від 04.07.2017 та №978 від 04.07.2017, які наявні в матеріалах справи (т. 1 а. с. 76-77), позивачем було сплачено на рахунок відповідача 805 297,15 грн. та 12 079,46 грн. відповідно, що сторонами не заперечувалось.

У зв'язку зі сплатою заборгованості за договором про відновлювальну кредитну лінію №1516v-14 від 06.08.2014, позивач листом №337 від 06.07.2017 звернувся до відповідача із вимогою про надання документів, що підтверджують вказані обставини та виведення із застави об'єкта, який був зазначений в якості забезпечення кредитних зобов'язань. Проте, будь-якої відповіді від банку позивачем отримано не було.

Враховуючи рішення Господарського суду Полтавської області від 16.02.2017 по справі №917/1634/16, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 26.09.2017, а також приймаючи до уваги платіжні доручення №977 від 04.07.2017 та №978 від 04.07.2017, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про повне погашення позивачем заборгованості за договором про відновлювальну кредитну лінію №1516v-14 від 06.08.2014, а тому вимоги позивача про визнання припиненими зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Ворскла" перед Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" за договором про відновлювальну кредитну лінію №1516v-14 від 06.08.2014 у зв'язку з їх виконанням, підлягають задоволенню.

Доводи скаржника про те, що суд першої інстанції при вирішенні спору неправильно застосував припис п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яка забороняє здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог з початку процедури ліквідації банку, яка була розпочата відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17.12.2015 № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит», а також не враховано, що позивач є пов'язаною особою банку, що підтверджено постановою Правління Національного банку України від 12.05.2015 № 315 «Про перелік пов'язаних з банком осіб станом на 01.09.2015», а також протоколом засідання правління АТ «Банк «Фінанси та Кредит» , яким затверджено перелік пов'язаних з банком осіб, до яких віднесено і позивача - судом апеляційної інстанції відхиляються як безпідставні та необґрунтовані, оскільки вказані обставини були предметом розгляду та є встановленими у справі № 917/1634/16, в межах розгляду якої їм надана оцінка судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій в контексті спірних правовідносин сторін стосовно наявності обумовлених законом підстав для здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог. Таким чином, в межах розгляду даної справи відповідні встановлені в межах розгляду справи № 917/1634/16 обставини, - є такими, що не доводяться в силу п. 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд апеляційної інстанції також враховує і те, що у справі № 917/1634/16 судами трьох інстанцій в контексті спірних правовідносин зроблено висновки про те, що АТ «Банк «Фінанси та Кредит» не подано належних та допустимих доказів в підставу своїх заперечень щодо неможливості та непроведення заліку зустрічних однорідних вимог на суму 2 065 453,52 грн. згідно поданої ТОВ «ФК «Ворскла» заяви від 24.12.2015. Отже, виходячи із змісту виниклих спірних правовідносин, так і з урахуванням п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суди не вважали, що таке зарахування є неможливим. Крім того, належні докази в підтвердження пов'язаності АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Ворскла» - не були надані.

Пунктом 1 частини 1 статті 593 Цивільного кодексу України передбачено, що право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 №830 "Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна" відомості про припинення обтяження реєструються на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більше як на п'ять років. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру.

Враховуючи зміст ст. 593 Цивільного кодексу України, а також приймаючи до уваги припинення зобов'язання позивача перед відповідачем за договором про відновлювальну кредитну лінію, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про визнання припиненими зобов'язання ТОВ "ФК "Ворскла" перед ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" Валендюка В.С. за договором застави транспортних засобів №3625ТС/0804 від 28.08.2014 у зв'язку з припиненням основного зобов'язання забезпеченого заставою, а також зобов'язання ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" Валендюка В.С. вчинити дії, направлені на припинення обтяження та виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису №14511432 від 28.08.2014 про обтяження об'єкта рухомого майна - автобуса пасажирського, марки "NEOPLAN", модель - N1216-HD, 2007 року випуску, номер шасі WAGP14ZZ774001718, білого кольору, реєстраційний номер ВІ2790ВО, що є предметом застави за договором застави транспортних засобів №3625ТС/0804 від 28.08.2014.

За приписами статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, за визначенням частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ч. 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції у оскаржуваному рішенні, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2018 (повний текст складено і підписано 23.03.2018) у справі №910/19670/17 - у суду апеляційної інстанції відсутні.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, господарський суд першої інстанції під час вирішення спору вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, а тому, рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 240, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2018 (повний текст складено і підписано 23.03.2018) у справі №910/19670/17 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2018 (повний текст складено і підписано 23.03.2018) у справі №910/19670/17 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги покласти на Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит".

4. Матеріали справи №910/19670/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано: 14.06.2018.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді С.А. Гончаров

М.Л. Яковлєв