ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" червня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/477/18

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі Б.П. Топольницькій

за участю представників:

від прокуратури ОСОБА_1, ОСОБА_2,

від позивачів ОСОБА_3,

від відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проммонтаж 31» про стягнення збитків в сумі 275983,68 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року Військовий прокурор Одеського гарнізону звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління до Товариства з обмеженою відповідальністю „Проммонтаж 31 про стягнення збитків в сумі 275983,68 грн., завданих внаслідок завищення вартості виконаних робіт за договором генерального підряду № 92/16 від 13.12.2016 року, посилаючись на наступне.

13.12.2016 року між Південним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Проммонтаж 31» (підрядник) укладено договір генерального підряду № 92/16 на «Капітальний ремонт будівлі казарми за ГП № 16, в/м №5, з внутрішніми інженерними мережами електрозабезпечення, водопроводу та каналізації, м. Миколаїв. Шифр-5/16-3», згідно умов якого підрядник зобовязується в межах динамічної ціни виконати на свій ризик власними та залученими силами комплекс робіт по капітальному ремонту «Капітальний ремонт будівлі казарми за ГП №16, в/м №5, з внутрішніми інженерними мережами електрозабезпечення, водопроводу та каналізації, м. Миколаїв. Шифр-5/16-3» та здати обєкт в експлуатацію замовнику, а замовник зобовязується прийняти і оплатити вказані вище роботи.

Відповідно до п. 19.1 договору останній набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє в частині виконання робіт на 2016 рік - до 31.12.2016 р.; в частині виконання робіт на 2017 рік - згідно затвердженого титульного списку на відповідний період по мірі надходження коштів на розрахунковий рахунок замовника, а в частині розрахунків - до повного виконання, але не пізніше 31.12.2017 р.

Закінчення терміну договору підряду не звільняє сторони від відповідальності за його порушення та обовязку усунення порушень, що мали місце під час дії даного договору (п. 19.3 договору).

Пунктом 3.1 договору визначено, що договірна ціна капітального ремонту обєкта становить 1090020,81 грн. на підставі розрахунків вартості робіт: договірної ціни та локальних кошторисів, які є невідємними частинами цього договору.

Відповідно до п. 3.2 договору договірна ціна обєкту визначається згідно з ДСТУ. Договірна ціна є динамічною та може бути уточнена на умовах цього договору та чинного законодавства України.

Пунктами 4.1, 4.2 договору визначено, що оплата виконаних робіт з капітального ремонту обєкту проводиться замовником в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника. Розрахунки за виконанні роботи проводяться в межах договірної ціни в межах фактичних витрат підрядника на проведений капітальний ремонт на підставі «Актів прийняття виконаних підрядних робіт» за формою КБ-2в та фактичних витрат на проведений капітальний ремонт на підставі «Довідок про вартість виконаних підрядних робіт» за формою КБ-3.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.13 договору підрядник гарантує відповідність якості будівельних матеріалів, що поставляються, специфікаціям, державним стандартам, технічним умовам і наявності необхідних сертифікатів, технічних паспортів або інших документів, що засвідчують їх якість. Виконання будівельно-монтажних робіт і організація виконання робіт повинні відповідати національному стандарту ДСТУ Б Д 1.1- 1:2013 «Правила визначення вартості будівництва».

Як вказує прокурор, на виконання вказаного договору між сторонами був складений та підписаний відповідний акт приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2в, а саме № 1 за грудень 2016 року на суму 498185,79 грн. за договором № 92/16 від 13.12.2016 року та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми № КБ-3 за грудень 2016 року.

У подальшому, за ствердженнями прокурора, згідно умов договору № 92/16 на підставі зазначених актів приймання виконаних підрядних робіт позивачем 20.12.2016 р. та 23.12.2016 р. було сплачено відповідачу грошові кошти на загальну суму 498294,21 грн.

Однак, як зазначає прокурор, зі складеного Південним територіальним Управлінням внутрішнього аудиту аудиторського звіту від 31.08.2017 р. № 234/3/2/68аз про результати комплексного аудиту Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління за період з 01 січня 2015 року по 30 грудня 2016 року та акту контрольного обміру № 2 від 01.06.2017 р., складеного позивачем, вбачається безпідставне завищення обсягів виконаних робіт по акту приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2в, а саме № 1 за грудень 2016 року за договором № 92/16 від 13.12.2016 року на суму 275983,68 грн.

Відтак, прокурор зазначає, що відповідачем в порушення вимог ДСТУ Д.1.1-1-2013 "Правил визначення вартості будівництва", затверджених наказом Мінрегіону України від 05.07.2013 р. № 293, та Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні", ст.ст. 173, 175, 179, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 629 Цивільного кодексу України безпідставно завищено обсяги виконання робіт на загальну суму 275983,68 грн., а замовником в свою чергу зайво сплачено підряднику кошти на вказану суму. З огляду на таке, прокурор стверджує, що державі в особі Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України заподіяні збитки на зазначену суму, що заявлена до стягнення прокурором.

Наразі прокурор зазначає, що з метою урегулювання досудового спору Південним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням 27.10.2017 р. на адресу відповідача була надіслана претензія з вимогою повернути на користь Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління кошти завищеної вартості виконаних робіт за договором № 92/16 від 13.12.2016 р. Проте, станом на березень 2018 року вказані кошти на адресу Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління від відповідача не надійшли, що стало підставою для звернення прокурора із заявленим позовом.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.03.2018 р. (суддя Никифорчук М.І.) позовну заяву Військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/477/18, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, підтовче засідання призначено на 18 квітня 2018 р.

У звязку зі звільненням ОСОБА_4 з посади судді Господарського суду Одеської області згідно рішення Вищої ради правосуддя від 03.04.2018 р. № 982/0/15-18, на підставі розпорядження керівника апарату суду № 127 від 10.04.2018 р. було проведено повторний автоматичний розподіл справи № 916/477/18, за результатами якого вказану справу передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Петрову В.С.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.04.2018 р. справу № 916/477/18 прийнято до провадження судді Петрова В.С., підготовче засідання призначено на 07.05.2018 р.

Разом з тим слід зазначити, що чинним процесуальним законодавством передбачено право прокурора на звернення до господарського суду в інтересах держави з позовною заявою, в якій прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно ч. 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача (ч. 5 ст. 53 ГПК України).

Згідно з ч. 1, 3 ст. 23 Закону України „Про прокуратуру представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

В ч. 4 ст. 23 вказаного Закону передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень.

Як зазначено в пункті 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року N 3-рп/99, поняття „орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, що міститься в частині другій статті 2 ГПК України, означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Із врахуванням того, що „інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає в чому саме полягає порушення інтересів держави в конкретних правовідносинах.

Також Конституційний суд у рішенні від 8 квітня 1999 року у справі N 3-рп/99 вказав, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарюючих товариств з частиною державної власності у статутному фонді. Разом з тим, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств. Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

Як зазначено прокурором у позові, відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру підставою представництва інтересів держави в суді є порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Так, прокурор вказує, що ТОВ «Проммонтаж 31 спричинило збитки державі в особі Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління, оскільки останнім на виконання умов договору генерального підряду № 92/16 на «Капітальний ремонт будівлі казарми за ГП № 16, в/м №5, з внутрішніми інженерними мережами електрозабезпечення, водопроводу та каналізації, м. Миколаїв. Шифр-5/16-3» зайво сплачено кошти ТОВ «Проммонтаж 31» на загальну суму 275983,68 грн. Вказані обставини стали підставою представництва військовою прокуратурою Одеського гарнізону в суді інтересів держави в особі Міністерства оборони України та Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління.

Враховуючи вищенаведене, прокурором належним чином обґрунтовано представництво інтересів держави в особі позивачів та підстави для звернення до суду із заявленим позовом. При цьому військовою прокуратурою Одеського гарнізону на виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомлено субєкт владних повноважень Міністерство оборони України про необхідність представництва військовою прокуратурою інтересів держави в особі Міністерства оборони України та Південного ТКЕУ у формі звернення до суду з цим позовом та участі в його розгляді.

Під час підготовчого провадження позивачем - Південним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням заявлялись клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Вказані клопотання позивача - Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління залишені судом без задоволення, про що судом було постановлено протокольні ухвали в підготовчому засіданні 07.05.2018 р. та 24.05.2018 р., оскільки прокурором та позивачем не доведено неможливість надати відповідні докази до моменту звернення до суду із заявленим позовом.

Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, також представник відповідача у підготовчі засідання не зявився, хоча про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся судом належним чином за юридичною адресою, яка значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Проте, надіслані судом копії ухвал суду були повернуті до суду без вручення разом з рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, що містяться в матеріалах справи, з позначкою «інші причини, що не дали змоги виконати обовязки щодо пересилання поштового відправлення».

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.05.2018 р. у справі № 916/477/18 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні суду на 12.06.2018 р.

Під час розгляду справи по суті прокурор та позивачі підтримали позов та просили задовольнити позовні вимоги.

З огляду на ненадання відповідачем відзиву на позов, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення прокурора та представника позивачів, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

13 грудня 2016 року між Південним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Проммонтаж 31» (підрядник) укладено договір генерального підряду № 92/16 на «Капітальний ремонт будівлі казарми за ГП № 16, в/м №5, з внутрішніми інженерними мережами електрозабезпечення, водопроводу та каналізації, м. Миколаїв. Шифр-5/16-3», відповідно до п. 1.1 якого відповідач як підрядник зобовязується в межах динамічної ціни виконати на свій ризик власними та залученими силами комплекс робіт по капітальному ремонту «Капітальний ремонт будівлі казарми за ГП №16, в/м №5, з внутрішніми інженерними мережами електрозабезпечення, водопроводу та каналізації, м. Миколаїв. Шифр-5/16-3», зазначені у п. 1.2 договору, та здати обєкт в експлуатацію замовнику, а замовник зобовязується прийняти і оплатити (при наявності коштів на рахунку) вказані вище роботи.

В п. 1.2 договору визначено найменування робіт: будівельні роботи з капітального ремонту будівлі навчального корпусу за ГП № 16, в/м № 5, з внутрішніми інженерними мережами електрозабезпечення, водопроводу та каналізації, м. Миколаїв. Шифр-5/16-3.

Обсяги закупівлі робіт можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків замовника, що відображається в додатковій угоді цього договору (п. 1.3 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору підрядник гарантує відповідність якості будівельних матеріалів, що поставляються, специфікаціям, державним стандартам, технічним умовам і наявності необхідних сертифікатів, технічних паспортів або інших документів, що засвідчують їх якість.

За умовами п. 2.2 договору підрядник попередньо повинен погодити у замовника ціни на матеріальні ресурси, які повинні бути не вище регіональних та надати замовнику відповідні документи, які підтверджують їх вартість.

В п. 2.2.1 договору вказано, що роботи та матеріальні ресурси, що використовуються для їх виконання, повинні відповідати вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів у галузі будівництва, проектній документації та договору підряду.

Згідно п. 2.12 договору у разі виявлення в процесі приймання-передачі закінчених робіт (об'єкта ремонту) недоліків, допущених з вини підрядника, він у визначений замовником строк зобов'язаний усунути їх і повторно повідомити замовника про готовність до передачі закінчених робіт (об'єкта ремонту). Якщо підрядник не бажає чи не може усунути такі недоліки, замовник може у порядку, передбаченому договором підряду, попередньо повідомивши підрядника, усунути їх своїми силами або із залученням третіх осіб. Витрати, пов'язані з усуненням недоліків замовником, компенсуються підрядником.

Пунктом 2.13 договору встановлено, що виконання будівельно-монтажних робіт і організація виконання робіт повинні відповідати національному стандарту ДСТУ Б Д 1.1- 1:2013 «Правила визначення вартості будівництва».

Відповідно до п. 3.1 договору договірна ціна капітального ремонту обєкта становить 1090020,81 грн., на підставі розрахунків вартості робіт: договірної ціни та локальних кошторисів, які є невідємними частинами цього договору.

Згідно п. 3.2 договору договірна ціна обєкту визначається згідно ДСТУБ Д 1.1-1:2013 та становить 1090020,81 грн. Договірна ціна є динамічною, та може бути уточнена на умовах цього договору та чинного законодавства України.

За умовами п. 3.5 договору вартість доручених підряднику робіт на 2016 рік складає 498294,21 грн. за рахунок загального фонду Державного бюджету України.

В п. 3.6 договору зазначено, що вартість доручених до виконання підряднику робіт на поточний або наступні роки визначається згідно затвердженого титульного списку на відповідний період по мірі надходження коштів на розрахунковий рахунок замовника та складає 591726,60 грн.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що оплата виконаних робіт з капітального ремонту обєкту проводиться замовником в безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника.

Відповідно до п. 4.2 договору розрахунки за виконані роботи проводяться в межах договірної ціни в межах фактичних витрат підрядника на проведений капітальний ремонт на підставі Актів прийняття виконаних підрядних робіт за формою КБ-2вта фактичних витрат на проведений капітальний ремонт на підставі Довідок про вартість виконаних підрядних робіт за формою КБ-3. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються підрядником та передаються замовнику одночасно з документами, що засвідчують приховані роботи, акти на випробування внутрішніх та зовнішніх мереж після проведення ремонтно-будівельних робіт узгоджених у відповідних установах та службах з висновком про придатність до використання, та документів, що підтверджують фактичні витрати підрядника на капітальний ремонт обєкта, а саме накладні, податкові накладні, табеля, наряди, акти, посвідчення товаротранспортних накладних, шляхові листи, наряди на роботу машин і механізмів та інші.

Пунктом 4.4 договору передбачено, що підрядник щомісячно не пізніше 01 числа місяця, наступного за звітнім, подає замовнику акт прийому виконаних будівельно-монтажних робіт (форма КБ-2в, КБ-3) попередньо підписаний посадовими особами, яким замовником доручено здійснювати приймання та інспекційний контроль обємів та якості виконаних підрядником робіт. До акту прийому виконаних будівельно-монтажних робіт (форма КЕ-2в, К-Б:3) також додається виконавча документація, завірена підрядником: копії документів, які підтверджують якість та вартість застосованих матеріалів (паспорти, сертифікати, виконавчі схеми, накладні, податкові накладні, акти, посвідчення, та інші документи, що підтверджують фактичні видатки підрядника на капітальний ремонт обєкта). Замовник зобовязаний перевірити й підписати надані підрядником документи, які підтверджують виконання робіт, або обґрунтувати причини відмови від їх підписання протягом семи робочих днів, перебіг терміну починається з наступного робочого дня після отримання цих документів.

За умовами п. 4.5 договору розрахунки проводяться шляхом оплати замовником протягом 30 банківських днів після підписання сторонами Актів прийняття виконаних підрядних робіт за формою КБ-2в та Довідок про вартість виконаних підрядних робіт за формою КБ-3. Терміни оплати можуть змінюватися по мірі надходження коштів на рахунок замовника, про що сторони укладають додаткову угоду.

За умовами п. 4.7.1 договору для забезпечення виконання підрядником покладених на нього за договором зобов'язань щодо вводу обєкта в експлуатацію, підрядник вносить забезпечення виконання договору в розмірі 54501,00 грн. на рахунок замовника.

В п. 4.7.1.1 договору зазначено, що забезпечення виконання зобовязань щодо вводу обєкта в експлуатацію повертається підряднику протягом 20 днів після оформлення ним декларації про закінчення капітального ремонту, акту вводу обєкту в експлуатацію та передачі обєкту експлуатуючій організації, при цьому підрядник повинен передати експлуатуючій організації оригінали, а замовнику копії наступних документів : перелік встановленого обладнання; акти випробування систем, мереж; акт монтажу обладнання; висновок відповідних організацій про придатність до використання (в разі монтажу на обєкті обладнання); технічну документацію; гарантію виробника; проектно-кошторисну документацію; акти на приховані роботи; акти перевірки обсягів робіт; акт передачі технічної документації; гарантійні зобовязання відповідно до договору підряду; акт вводу в експлуатацію; виконавчі схеми та креслення та інші документи встановлені нормативними актами та договором підряду.

Відповідно до п. 4.7.1.2 договору підписання акту приймання-передачі обєкта ремонту є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами та повернення забезпечення договору.

Згідно п. 4.7.1.3 договору термін дії забезпечення виконання договору встановлюється на весь термін дії договору з врахуванням його подовження на відповідний термін.

За умовами п. 4.7.1.4 договору всі витрати, повязані з поданням забезпечення виконання договору, здійснюються за рахунок коштів підрядника.

Відповідно до п. 4.7.1.5 договору внесення забезпечення виконання договору не припиняє виконання зобовязань підрядника за договором.

Пунктом 4.7.1.6 договору встановлено, що у випадку фінансування обєкту менше 95%, питання щодо повернення забезпечення вирішується сторонами з врахуванням можливого продовження ремонту обєкту в наступних періодах.

Відповідно до п. 4.7.2 договору для забезпечення виконання підрядником покладених на нього за договором зобов'язань без внесення на рахунок замовника коштів згідно п. 4.7.1 договору, проміжні платежі за виконані роботи здійснюються в межах 95%.

Після прийняття обєкта в експлуатацію, передачі експлуатуючій організації обєкту ремонту та документації згідно п. 4.7.1.1 договору, за відсутності недоліків (дефектів) у виконаних роботах, що могли виникнути за вини підрядника, з підрядником протягом двадцяти робочих днів проводяться остаточні розрахунки.

Згідно п. 4.8 договору право власності на закінчені роботи переходить до замовника з моменту підписання акту прийому виконаних будівельно-монтажних робіт (форма КБ-2в), тобто власником результату виконаних робіт являється замовник, при цьому підрядник несе відповідальність за збереження прийнятих робіт до передачі підрядником обєкту для подальшої експлуатації.

В п. 5.1 договору зазначено строк (термін) виконання робіт:

- в частині виконання робіт на 2016 рік до 31.12.2016 року;

- в частині виконання робіт на 2017 рік згідно затвердженого титульного списку на відповідний період по мірі надходження коштів на розрахунковий рахунок замовника.

Відповідно до п. 5.2 договору місцем надання послуг є м. Миколаїв, Центральний р-н, вул. Велика Морська, 14.

За умовами п. 5.9 договору виконання робіт здійснюється підрядником згідно календарного графіку, який може уточнюватися у відповідності до вимог п.п. 5.3, 5.4, 5.5 договору.

За умовами п. 15.1 договору фінансування робіт здійснюється за рахунок бюджетних коштів, на проведення ремонту підряднику доручаються роботи до виконання:

- на 2016 рік на суму 498294,21 грн. за рахунок загального фонду Державного бюджету України;

- роботи до виконання на поточний або наступні роки по мірі надходження коштів на розрахунковий рахунок замовника на суму 591726,60 грн. з Державного бюджету України.

Відповідно до п. 15.2 договору за умови прийняття відповідного рішення Міністром оборони України, фінансування обєкту може передбачати надання підряднику авансу у розмірі до 30% від вартості робіт доручених до виконання на поточний рік згідно п. 3.5 договору, при цьому підрядник зобовязується в термін, що не перевищує три календарних місяця від дня отримання коштів, але не пізніше 20 грудня поточного року, представити звіт про використання коштів по формі КБ-2в та форми КБ-3.

Пунктом 15.3 договору встановлено, що фінансування робіт проводиться за графіком фінансування робіт з капітального ремонту, який складається замовником, узгоджується з підрядником і є невідємною частиною договору підряду (додаток 3).

Відповідно до п. 15.4 договору графік фінансування складається на весь період робіт з розбивкою по кварталах.

В п. 16.1 договору визначено, що приймання-передача закінчених робіт проводиться у порядку, встановленому нормативними актами та договором підряду. Після одержання повідомлення підрядника про готовність до передачі закінчених робіт (обєкта будівництва) замовник зобовязаний негайно розпочати їх приймання.

Згідно п. 16.2 договору передача підрядником закінчених робіт і приймання їх замовником оформляється актом вводу обєкта в експлуатацію та декларацією про закінчення капітального ремонту, з підписанням зобовязання підрядника за договором вважаються виконаними.

Відповідно до п. 16.3 договору якщо нормативними актами та договором підряду передбачено проведення попередніх випробувань закінчених робіт (обєкта ремонту) або таке випробування викликане характером цих робіт, їх приймання-передача проводиться у разі позитивного результату попереднього випробування.

Пунктом 19.1 договору встановлено, що останній набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє:

- в частині виконання робіт на 2016 рік - до 31.12.2016 року;

- в частині виконання робіт на 2017 рік - згідно затвердженого титульного списку на відповідний період по мірі надходження коштів на розрахунковий рахунок замовника,

- в частині розрахунків - до повного виконання, але не пізніше 31.12.2017 року.

Згідно п. 19.2 договору терміном дії останнього є час, впродовж якого сторони здійснюватимуть свої і виконуватимуть свої обовязки відповідно до умов договору підряду, але не довше строку дії.

Пунктом 19.3 договору встановлено, що закінчення терміну договору підряду не звільняє сторони від відповідальності за порушення та обовязку усунення порушень, що мало місце під час дії даного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.11.2016 р. Південним територіальним квартирно-експлуатаційним управління була подана до Управління ДАБК Миколаївської міської ради декларація про початок виконання будівельних робіт «Капітальний ремонт будівлі навчального корпусу за ГП № 16, в/м №5, з внутрішніми інженерними мережами електрозабезпечення, водопроводу та каналізації, м. Миколаїв. Шифр-5/16-3» за адресою: 54015, м. Миколаїв, Центральний район, вул. Велика Морська, 14. Вказану декларацію було зареєстровано ДАБК 25.11.2016 р.

Крім того, 01.11.2016 р. Південним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням було затверджено дефектний акт на капітальний ремонт будівлі навчального корпусу за ГП № 16, в/м №5, з внутрішніми інженерними мережами електрозабезпечення, водопроводу та каналізації, м. Миколаїв. Шифр-5/16-3, яким передбачено умови виконання робіт.

Також щодо кошторисної частини проектної документації за робочим проектом «Капітальний ремонт будівлі навчального корпусу за ГП № 16, в/м №5, з внутрішніми інженерними мережами електрозабезпечення, водопроводу та каналізації, м. Миколаїв. Шифр-5/16-3» було проведено експертизу на відповідність кошторисної вартості будівельних робіт , за наслідками якої складено експертний звіт № 15-0580-16 від 17.11.2016 р., затверджений директором філії ДП «Укрдержбудекспертиза» у Миколаївській області.

Так, наказом начальника Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління (з адміністративно-господарської діяльності) № 5 від 21.11.2016 р. на підставі розгляду розробленої інвесторської документації (експертний висновок від 17 листопада 2016 року № 15-0580-16 по «Капітальний ремонт будівлі навчального корпусу за ГП № 16, в/м №5, з внутрішніми інженерними мережами електрозабезпечення, водопроводу та каналізації, м. Миколаїв. Шифр-5/16-3» було затверджено проектно-кошторисну документацію по вказаному обєкту, загальна кошторисна вартість якого склала 1127,899 тис. грн., в т.ч.: будівельні роботи 924,515 тис. грн., інші витрати 203,384 тис. грн.

Так, згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Так, укладений між сторонами по справі договір, який за свою правовою природою являється договором підряду, є підставою для виникнення у сторін договору господарських зобов'язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України). В свою чергу згідно ст. 629 ЦК України вказані договір обов'язкові для виконання їх сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст.ст. 525, Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до частини 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті, і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вказаного договору 16.12.2016 р. між сторонами було складено та підписано акт приймання виконаних будівельних робіт № 1 форми №КБ-2в за грудень 2016 року на суму 498185,79 грн., а також 27.12.2016 р. складено та підписано довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми №КБ-3 за грудень 2016 року на суму 498294,21 грн.

Так, судом зясовано, що згідно умов вказаного договору № 92/16 від 13.12.2016 р. та на підставі зазначеного акту приймання виконаних підрядних робіт Південним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням (замовник, позивач) було сплачено відповідачу за виконання робіт грошові кошти в сумі 498294,21 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 126 від 16.12.2016 р. на суму 498185,79 грн. та № 165 від 23.12.2016 р. на суму 108,42 грн.

При цьому за статтею 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Отже, враховуючи викладене, суд доходить до висновку про виконання сторонами спірного договору прийнятих на себе зобовязань.

Проте, як стверджує прокурор, згідно складеного Південним територіальним Управлінням внутрішнього аудиту аудиторського звіту від 31.08.2017 р. № 234/3/2/68аз про результати комплексного аудиту Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління за період з 01 січня 2015 року по 30 грудня 2016 року та акту контрольного обміру № 2 від 01.06.2017 р., складеного Південним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням, було виявлене безпідставне завищення обсягів виконаних робіт по акту приймання виконаних будівельних робіт № 1 форми № КБ-2в за грудень 2016 року за договором № 92/16 від 13.12.2016 р. на суму 275983,68 грн.

Відтак, прокурор зазначає, що відповідачем в порушення вимог ДСТУ Д.1.1-1-2013 "Правил визначення вартості будівництва", затверджених наказом Мінрегіону України від 05.07.2013 р. № 293 та Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" від 61.07.1999 р. № 996-ХІV, ст.ст. 173, 175, 179, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 629 Цивільного кодексу України безпідставно завищені обсяги виконання робіт на загальну суму 275983,68 грн., що призвело до завдання позивачу матеріальної шкоди (збитків) на вказану суму, яка заявлена до стягнення.

Наразі слід зазначити, що аудиторський звіт від 31.08.2017 р. № 234/3/2/68а, на який посилається прокурор, в матеріалах справи відсутній.

Так, відповідно до акту контрольного обміру № 2 від 01.06.2017 р., доданого прокурором до позову, завищені обсяги виконаних робіт ТОВ «Проммонтаж 31» за договором № 92/16 від 13.12.2016 р. допущені щодо:

- улаштування каркасу підвісних стель «Армстронг» на суму 7524,93 грн., у тому числі трудовитрати на суму 382,73 грн.;

- Т-профілі металеві основні напрямні довжиною 3,7 м на суму 4770,22 грн.;

- Т-профілі металеві основні напрямні довжиною 3,2 м на суму 9540,43 грн.;

- Т-профілі металеві основні напрямні довжиною 0,6 м на суму 4770,22 грн.;

- кутик металевий пристінний на суму 1984,83 грн.;

- панель підвісних стель Армстронг 600x600x12 на суму 47397,14 грн. та інше.

Згідно відомості № 2 перерахунку вартості (завищення обсягів) до вказаного акту контрольного обміру № 2 від 01.06.2017 р. вартість завищених обсягів виконаних робіт складає в сумі 275983,68 грн.

В п. 4.13 договору, на який посилається прокурор в обґрунтування позову, передбачено, що у разі виявлення невідповідності робіт, предявлених до оплати, встановленим вимогам, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін, розцінок та інших помилок, що вплинули на ціну виконаних робіт, замовник має право вимагати, а підрядник зобовязаний скоригувати суму, що підлягає сплаті, а у випадку, коли такі порушення були виявлені після оплати відповідних актів виконаних робіт - повернути кошти на рахунок замовника протягом 3-х робочих днів.

До позову прокурором додана копія претензії Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління № 303/22/2/360 від 27.10.2017 р., з якої вбачається предявлення позивачем відповідачу вимоги про повернення позивачу коштів завищеної вартості виконаних робіт за договором № 92/16 від 13.12.2016 р. Проте, як вказує прокурор, станом на березень 2018 року вказані кошти на адресу Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління від відповідача не надійшли, що обумовило предявлення прокурором даного позову.

Однак, доводи прокурора про предявлення вказаної вимоги Південним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням відповідачу суд вважає безпідставними, оскільки доказів направлення вказаної претензії позивачем та отримання її відповідачем в матеріалах справи відсутні.

В силу приписів статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відшкодування збитків є видом відповідальності учасників цивільних правовідносин за шкоду, яка є негативним наслідком правопорушення. При цьому збиток - це грошова оцінка шкоди, яка підлягає відшкодуванню за неможливості, недоцільності або у разі відмови потерпілого від відшкодування шкоди в натурі.

Ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. В ч. 2 ст. 22 цього ж Кодексу наведено поняття збитків, якими є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Так, відповідно до вказаних положень ст. 623 та ст. 22 Цивільного кодексу України відшкодуванню підлягають збитки, причиною яких є порушення зобовязання, якого припустився боржник.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин, у т.ч. у вигляді відшкодування збитків, є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

В силу положень ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України визначено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов'язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків (ч. 3 ст. 225 ГК України).

Згідно положень ст. 226 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов'язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб'єктам, - зобов'язаний відшкодувати на вимогу цих суб'єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі. Сторона, яка порушила своє зобов'язання або напевно знає, що порушить його при настанні строку виконання, повинна невідкладно повідомити про це другу сторону. У протилежному випадку ця сторона позбавляється права посилатися на невжиття другою стороною заходів щодо запобігання збиткам та вимагати відповідного зменшення розміру збитків. Сторона господарського зобов'язання позбавляється права на відшкодування збитків у разі якщо вона була своєчасно попереджена другою стороною про можливе невиконання нею зобов'язання і могла запобігти виникненню збитків своїми діями, але не зробила цього, крім випадків, якщо законом або договором не передбачено інше. Не підлягають відшкодуванню збитки, завдані правомірною відмовою зобов'язаної сторони від подальшого виконання зобов'язання.

Отже, обов'язок з відшкодування збитків настає для суб'єктів господарювання у разі порушення господарського зобов'язання в результаті неналежного виконання (або невиконання) умов договору (ст. ст. 224, 225 Господарського України, ст. 623 Цивільного кодексу України) або внаслідок завдання шкоди без договірних правовідносин (глава 82 Цивільного кодексу України).

Слід зазначити, що для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків потрібна наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка (дія чи бездіяльність особи); шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

За загальним правилом, закріпленим у ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, для притягнення до цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді відшкодування заподіяних ним збитків є наявність складу правопорушення: протиправна поведінка особи, шкода, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою. Так, обов'язковою умовою деліктної відповідальності є протиправність поведінки заподіювача. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою і збитками характеризується наступними ознаками: по перше, причинний зв'язок існує там, де є тимчасова послідовність явищ, тобто причина завжди передує результату, а останній це тільки та зміна в зовнішньому світі, яка створюється дією причин; по-друге причина з необхідністю породжує свій наслідок. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

При цьому слід зазначити, що наявність та розмір збитків, завданих протиправною поведінкою, доводиться кредитором. Натомість, вина боржника у порушенні зобов'язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором. Так, чинне законодавство передбачає принцип вини контрагента або особи, яка завдала шкоду, як підставу для відшкодування заподіяних збитків (шкоди): за приписами ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 883 ЦК України підрядник відповідає за недоліки збудованого об'єкта, за прострочення передання його замовникові та інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. За невиконання або неналежне виконання обов'язків будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

При цьому, відповідно до ч. 1-4 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника. У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв'язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну.

Поряд з цим слід зазначити, що в договорі № 92/16 від 13.12.2016 р. передбачений детальний порядок прийняття виконаних робіт та визначено порядок дій у разі виявлення недоліків.

Зокрема, в п. 16.4 договору передбачено, що у разі виявлення в процесі приймання-передачі закінчених робіт недоліків, допущених з вини підрядника, він у визначений замовником термін, зобовязаний усунути їх і повторно повідомити замовника про готовність передачі закінчених робіт. Якщо виявлені недоліки не можуть бути усунені підрядником, замовник має право відмовитися від прийнятих цих робіт і вимагати від підрядника відшкодування нанесених збитків (п. 16.5 договору).

Згідно п. 16.6 договору передача підрядником закінчених робіт проводиться оформленням декларації про закінчення капітального ремонту, актом вводу обєкту в експлуатацію та передачею його експлуатуючій організації, при цьому підрядник повинен передати експлуатуючій організації оригінали, а замовнику копії (перелік встановленого обладнання; акти випробування систем, мереж; акт монтажу обладнання; висновку відповідних організацій про придатність до використання; технічна документація, гарантія виробника, акт передачі проектно-кошторисної документації; акти на приховані роботи; акти перевірки обсягів робіт; акт передачі технічної документації; гарантійні зобовязання відповідно до договору підряду; акт вводу в експлуатацію; виконавчі схеми) встановленими нормативними актами та договором підряду.

За умовами п. 16.7 договору підписання акта приймання-передачі обєкта ремонту є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п. 17.1 договору підрядник гарантує можливість безперервної та нормальної експлуатації обєкту на протязі трьох років з дня підписання акту прийому-передачі обєкту для подальшої експлуатації після завершення ремонту обєкту. Виявлені в цей період недоліки, зумовлені виконанням робіт з порушенням діючих норм і правил, оформляються дефектним актом, який підписується сторонами із вказанням термінів їх усунення.

За умовами п. 17.2 договору у разі виявлення протягом гарантійного строку в закінчених роботах недоліків (дефектів), замовник протягом трьох робочих днів після виявлення цих недоліків повідомляє про це підрядника і запрошує його для складання відповідного акта про порядок і строки усунення виявлених недоліків (дефектів). Якщо підрядник не зявиться без поважної причини у визначений в запрошенні термін, замовник має право залучити до складення акту незалежних експертів, повідомивши про це підрядника. Акт, складений без участі підрядника, надсилається йому для виконання протягом трьох днів після складення.

Згідно п. 17.3 договору гарантійні строки подовжуються на термін, протягом якого закінчені роботи й змонтовані конструкції не могли експлуатуватися внаслідок виявлених недоліків (дефектів), відповідальність за які несе підрядник.

Пунктом 17.4 договору передбачено, що підрядник відповідає за недоліки (дефекти), які були виявлені в закінчених роботах і змонтованих конструкціях протягом гарантійного строку, якщо він не доведе, що:

- про недоліки було відомо або могло бути відомо замовнику на момент їх прийняття, але не було вказано в акті;

- недоліки виникли в наслідок неналежної підготовки проектної документації, розробником якої був замовник; природного зношення результату закінчених робіт, змонтованих конструкцій; неправильної експлуатації обєкту ремонту; неналежного ремонту змонтованих конструкцій обєкту, проведеного самим замовником або третіми особами;

- інших незалежних від підрядника обставин.

За умовами п. 17.5 договору підрядник зобовязаний за рахунок власних зворотних коштів усунути недоліки (дефекти) в порядку, визначеному актом про їх усунення, якщо вказані недоліки (дефекти) сталися з його вини.

Відповідно до п. 17.6 договору у випадку відмови підрядника усунути виявлені в акті недоліки (дефекти) або строки їх усунення, замовник може усунути їх власними силами або із залученням третіх осіб. В цьому випадку підрядник зобовязаний повністю відшкодувати замовнику витрати, які повязані з усуненням вказаних недоліків і заподіяні збитки.

Згідно п. 17.7 договору якщо між замовником і підрядником виникли суперечності відносно усунення недоліків (дефектів) або їхніх причин, за вимогою будь-якої зі сторін може бути проведено незалежну експертизу. Фінансування витрат, повязаних з проведенням такої експертизи, покладається на підрядника, крім випадків, коли за результатами експертизи буде встановлено відсутність порушення умов договору підряду підрядником або причинного звязку між діями підрядника та виявленими недоліками (дефектами). У такому випадку витрати, повязані з проведенням експертизи, фінансує сторона, яка вимагала її проведення, а якщо експертизу проведено за згодою сторін, такі витрати покладаються на обидві сторони в частинах, якщо інше не передбачено договором підряду.

Між тим, ані прокурором, ані позивачами не надано суду доказів повідомлення замовником підрядника протягом трьох робочих днів після виявлення відповідних недоліків про наявність таких, а також доказів запрошення відповідача як підрядника для складання відповідного акта про порядок і строки усунення виявлених недоліків (дефектів), у т.ч. доказів відмови відповідача від оформлення такого акту. В свою чергу з огляду на відсутність таких доказів та недотримання позивачем відповідного порядку оформлення виявлених недоліків, суд вважає складені позивачем як замовником в односторонньому порядку акти щодо завищення обсягів виконаних робіт неналежними доказами завищення відповідачем вартості таких робіт.

Більш того, в матеріалах справи відсутні докази проведення замовником відповідної незалежної експертизи у відповідності до умов п. 17.7. договору. Ті обставини, що позивачем були заявлені до суду клопотання про проведення експертизи, не свідчить про дотримання позивачем як замовником робіт обумовленого сторонами вищенаведеного порядку оформлення виявлених недоліків. Адже проведенню експертизи мало передувати вжиття позивачем як замовником всіх заходів, передбачених в п. 17.1-17.6 договору.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази та обставини справи суд вважає, що ані прокурором, ані позивачем не було доведено належними та допустимими доказами протиправної поведінки відповідача у вигляді порушення договірного зобов'язання, яка спричинила шкідливий результат для зобов'язаного контрагента, а відтак не може вважатися доведеним причинний зв'язок між заподіяною шкодою та поведінкою особи.

При цьому кошти, які прокурор просить стягнути з ТОВ "Проммонтаж 31, отримані останнім в якості оплати за виконання робіт за договором, а тому такі кошти набуто за наявності правової підстави - договору № 92/16 від 13.12.2016 р. і вони не можуть вважатися збитками.

За таких обставин, суд вважає, що заявлена до стягнення з відповідача перерахована йому як виконавцю будівельних робіт за договором сума не є збитками в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України та статті 225 Господарського кодексу України.

Посилання прокурора на аудиторський звіт № 234/3/2/68, який не було надано до суду, як на підставу для задоволення позовних вимог, є необґрунтованим, оскільки виявлені органом до сфери контролю, якого належить позивач, порушення не можуть впливати на умови укладеного між сторонами договору№ 92/16 від 13.12.2016 р. і не можуть їх змінювати. Звіт аудиту не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов'язання, визначені договором. Така правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 13.02.2018 р. у справі № 910/12793/17.

Так, звіт комплексного внутрішнього аудиту Південного територіального управління внутрішнього аудиту МОУ є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав. Такий звіт не є рішенням суду або іншого повноважного органу, а тому висновки звіту не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто звіт аудиту не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.ст. 74, 76, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, на позивача покладається обов'язок довести наявність втрат, протиправність поведінки відповідача та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними втратами. Це кореспондує ст. 74 ГПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У даному випадку протиправність поведінки відповідача, наявність та розмір збитків, завданих протиправною поведінкою, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

В свою чергу вищенаведені обставини не дають підстави для покладення на відповідача відповідальності у вигляді відшкодування збитків, що заявлені прокурором до стягнення в розмірі 275983,68 грн.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи надані прокурором докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління не відповідають фактичним обставинам справи і вимогам чинного законодавства, тому не підлягають задоволенню.

У звязку з тим, що рішення відбулось не на користь прокурора, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем - Південним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням при подачі позову, відносяться за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проммонтаж 31» про стягнення збитків в сумі 275983,68 грн. відмовити

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення та підписання повного рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21.06.2018 р.

Суддя В.С. Петров