ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"25" червня 2018 р. Справа № 903/11/18

Суддя господарського суду Волинської області Демяк В. М., за участю секретаря судового засідання Ведмедюка М.П., розглянувши заяву Сільськогосподарського приватного підприємства Амур

про відстрочення виконання рішення від 17.04.2018р. по справі № 903/11/18

за позовом: Першого заступника керівника Луцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної державної адміністрації, м. Луцьк

до відповідача: Сільськогосподарського приватного підприємства Амур, с. Несвіч, Луцький район, Волинська область

треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

- Регіональне відділення ФДМ України по Волинській області, м. Луцьк

- Луцька РДА Волинської області, м. Луцьк

про повернення земельної ділянки

за участю представників сторін :

від заявника (боржника): засновник СПП «Амур» - ОСОБА_1Є довіреність №6 від 10.05.2018р.

від позивача (стягувача): не прибув

треті особи : не прибули

від прокуратури: ОСОБА_2, посвідчення №036267 від 12.11.2015р.

Встановила: 12.06.2018р. на адресу господарського суду надійшла заява вх. №01-60/18/18 сільськогосподарського приватного підприємства Амур про відстрочення виконання рішення від 17.04.2018р. по справі № 903/11/18.

В обґрунтування підстав для відстрочення рішення посилається на неможливість виконати рішення суду про повернення земельної ділянки, оскільки земельна ділянка, яка була предметом оренди, а саме водойми що на ній знаходяться. СГПП «Амур» використовувалась виключно для риборозведення. Станом на день набрання рішенням суду законної сили у відповідача відсутня можливість його виконати в звязку з прямою забороною спуску води та вилову риби , яка належить СГПП «Амур» на праві приватної власності та є матеріальними цінностями підприємства, а тому просить суд відстрочити рішення суду.

В підтвердження вказаних обставин долучив рішення господарського суду Волинської області від 17.04.2018р.

Ухвалою господарського суду від 13.06.2018 р. заяву Сільськогосподарського приватного підприємства Амур прийнято до провадження та призначено до розгляду на 25.06.2018р.

Представник заявника в судовому засіданні підтримала заяву про відстрочення рішення суду та долучила до матеріалів справи довідку за вх.№01-55/6462/18 від 25.06.2018р. про те, що станом на 01.01.2018р. СГПП «Амур» згідно балансу у підприємства є незавершене виробництво по рибництву. яке становить в розмірі тридцять шість тисяч гривень.

Прокурор в судову засіданні подав письмові пояснення за вх№01-55/6461/18 від 25.06.2018р. в яких вказує, що СГПП «Амур» було відомо про закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки від 15.05.2007р. та про неможливість його поновлення з вересня-грудня 2017р., однак заявник добровільно відмовився повернути земельну ділянку облдержадміністрації. Крім того, звертає увагу суду на те що СГПП «Амур» мав достатньо часу для припинення здійснення риборозведення і вилову належної йому риби, а тому просить суд відмовити в заяві.

Стягувач через відділ діловодства суду подав пояснення за вх.№01-55/6454/18 від 25.06.2018р., в яких просить суд відмовити в заяві про відстрочку рішення суду.

Заслухавши пояснення прокурора, представника заявника та розглянувши матеріали заяви та справи, господарський суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Волинської області від 17.04.2018р. по справі №903/11/18, позов Першого заступника керівника Луцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної державної адміністрації до Сільськогосподарського приватного підприємства Амур задоволено, вирішено зобов'язати Сільськогосподарське приватне підприємство "Амур" (Волинська обл., Луцький район, с. Несвіч, ) повернути земельну ділянку (кадастровий номер №:03:001:0482) загальною площею 9,97 га, яка знаходиться на території Чаруківської сільської ради за межами населеного пункту Волинській обласній державній адміністрації за актом прийманя-передачі. Стягнути з Сільськогосподарського приватного підприємства"Амур" (Волинська обл., Луцький район, с. Несвіч, ) на користь прокуратури Волинської області (43000, м. Луцьк, вул. Винниченка, 15, , р/р в Державній казначейській службі України, МФО 820172) 2 133,24грн. витрат по оплаті судового збору.

На виконання рішення суду видано накази від 21.05.2018р. за №903/11/18-1, №903/11/18-2

Станом на день розгляду справи боржник не приступив до виконання рішення суду.

Згідно довідки за вх.№01-55/6462/18 від 25.06.2018р. вбачається, що станом на 01.01.2018р. СГПП «Амур» є незавершене виробництво по рибництву, яке становить в розмірі тридцять шість тисяч гривень.

Відповідно до ст. 129 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 237 Господарського кодексу України).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012р. №11-рп/2012).

Згідно з мотивувальною частиною рішення № 16-рп/2009 від 30.06.2009р. Конституційного Суду України виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі ст.1 Конституції України Україна є правовою державою, обов'язковість виконання судових рішень є обов'язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

За приписами ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина «судового розгляду». У рішенні від 17.05.2005р. по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до змісту рішення від 20.07.2004 р. Європейського суду з прав людини «Шмалько проти України» право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України, рішення суду по справі №903/11/18, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання та має бути виконане.

Між тим, частиною 1 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до частин 3 та 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Приписами ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке рішення не може вважатися законним та справедливим.

З огляду на викладені норми вбачається, що рішення суду, яке набрало законної сили підлягає безумовному виконанню у визначеному законодавством порядку та строки, і лише у виключних випадках суд, за наявності обґрунтованих обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання, може відстрочити таке виконання.

Так, мотивуючи заяву про відстрочку виконання рішення, відповідач вказує на те що земельна ділянка яка була предметом оренди, а саме водойми що на ній знаходяться, СГПП «Амур» використовувалась виключно для риборозведення. Станом на день набрання рішенням суду законної сили у відповідача відсутня можливість його виконати в звязку з прямою забороною спуску води та вилову риби, яка належить СГПП «Амур» на праві приватної власності та є матеріальними цінностями підприємства, а тому зазначені обставини, унеможливлюють виконання рішення.

За приписами ч. 1.ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Зазначене вище посилання відповідач щодо неможливості передати спірну земельну ділянку у звязку із неможливістю забрати на даний час належну підприємству рибу не є обставиною, яка унеможливлює передачі вказаної ділянки Волинській облдержадміністрації за актом приймання-передачі та є безпідставним та не спростовує закріпленого у наведених вище нормах чинного законодавства України принципу обов'язковості рішень суду.

В силу положень ч. ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В той же час, заявником у поданій до суду заяві не наведено існування виняткових обставин, які перешкоджають виконанню рішення суду у даній справі.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено наявність підстав для відстрочення виконання рішення, а тому - у задоволенні заяви Сільськогосподарського приватного підприємства Амур про відстрочку виконання рішення слід відмовити.

Відповідно до ч. 7 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Керуючись ст. ст. 234, 331 Господарського процесуального кодексу України суд,

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Сільськогосподарського приватного підприємства Амур про відстрочку виконання рішення від 17.04.2018р. по справі №903/11/18 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 26.06.2018 року.

Суддя В. М. Дем`як