ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/350/18

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Волкова Р.В.

секретар судового засідання - Кришталь Д.І

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства „ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ (50079, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, )

до відповідача: Публічного акціонерного товариства „УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ (м.Київ)

в особі регіональної філії „Одеська залізниця (65012,м.Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, )

про стягнення 392 088,40 грн.,

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю № 89/12 від 11.04.2018р.);

Від відповідача: ОСОБА_2 (за довіреністю № 1616, від 31.10.2017р.);

встановив:

Позивач, Приватне акціонерне товариство „ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ, звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача, Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" про стягнення 230 068,40грн. нарахованого у звязку з несвоєчасною доставкою вантажу в серпні- вересні 2017р.

В обґрунтування своїх вимог посилається на несвоєчасну доставку вантажу за вересень 2016р. за залізничними накладними: №45203627 (досилочні накладні: №41518630, №41532235), основна накладнаосновна накладна №45203635 (досилочні накладні: №41518937, №41533217), основна накладна №45290418 (досилочні накладні: №41121021, №41356999, №41368986, №41377870), основна накладна №45290426 (досилочні накладні: №41356981, №41368960, №41377755), основна накладна №45382744 (досилочні накладні: №41331240, №4304023), основна накладна №45382793 (досилочна накладна №41331240), №46447991 (досилочні накладні: №42444422, №42454629), основна накладна №46515961 (досилочні накладні: №42438796, №42433581, №42212548), основна накладна №46515987 (досилочна накладна №42438812), наказ № 683 від 10.10.2017р.

10.04.2018р. Приватне акціонерне товариство „ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ звернувся до господарського суду Одеської області з заявою (зареєстрована за вхід. № 2-1932/18) про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача штраф за несвоєчасну доставку вантажу в серпні- вересні 2017р. у розмірі 392088,40 грн.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що відповідно до ст.116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більш ніж на 48 годин) 10%, на три доби (більш ніж на 72 години) 20% і на чотири доби (більш ніж на 96 годин) -30%. Проте, згідно відповіді начальника відділу перевезень виробничого підрозділу «Одеська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» від 13.03.2018р. № 296/ДНН усі вагони з вантажем «окатиш залізнорудний» були доставлені до станції призначення з простроченням не з вини залізниці, а через не прийом даного вантажу вантажоотримувачем Ізмаїльським портом.

У судовому засіданні від 15.06.2018р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку ст.240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

У серпні - вересні 2017 року Приватним акціонерним товариством „ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ (далі позивач, ПАТ «ПГЗК», Вантажовідправник) на адресу Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» (далі Ізмаїльський порт, Вантажоодержувач за залізничними накладними №45203627, №45203635. №45290418, №45290426, №45382744, № 45382793, №46447991, №46515961, №46515987 відправлялись вагони з вантажем - концентрат залізорудний.

За вищевказаними накладними перевізником є - Публічне акціонерне товариство „УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ в особі регіональної філії „Одеська залізниця.

Відносини щодо перевезення вантажів залізницею регулюються, зокрема, Законом України "Про залізничний транспорт", Статутом залізниць України (надалі за текстом - Статут), та іншими нормативними актами.

Як вбачається з приписів ст.2 Статуту, статут визначає обовязки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч.1 ст. 639 ЦК України).

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ч.2,3 ст.909 Цивільного кодексу України).

Пунктом 8 статті 6 Статуту визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтею 5 Статуту передбачено, що на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує, Правила перевезення вантажів та інші нормативні документи, які є обовязковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Так, пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, а також статтею 23 Статуту передбачено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну). Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Згідно зі ст.22 Статуту, за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобовязується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобовязується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відповідно до ст.41 Статуту, залізниці зобовязані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами обчислення термінів доставки вантажів, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктом 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1 Правил визначено терміни, в які залізниці зобовязані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1 наведеного пункту, у разі перевезення вантажною швидкістю: маршрутними відправками; вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах; дрібними відправками та відправками в середньотоннажних контейнерах, терміни доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320, 200 та 150 км. відповідно.

Пунктом 2.1 Правил визначено, що обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. Відповідно до пункту 2.10 Правил, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну.

Згідно Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Разом з тим, згідно з пунктом 2.4 Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, повязані з відправленням і прибуттям вантажу.

Виходячи з зазначених вище норм законодавства, термін доставки вантажів визначається добами (24 години).

Як вбачається з матеріалів справи, вагони із складу вказаних вище накладних які прямували на адресу ДП «Ізмаїльський морський торгівельний порт» на шляху прямування відчіплялися, без належних на те причин (несправність вагону, виконання митних операцій, вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також перевантаження, які трапились з вини відправника, тимчасової перерви, яка трапилась не з вини залізниці.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажів). Відміток у графі 49 «Відмітки залізниці» залізницею не зроблено, чим порушено вимоги пунктів 4.2., 4.З., 6.9. Правил оформлення перевізних накладних.

Відповідно до ст. 15 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями до ч.ч.1, 2 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

П.1 ст.202 Цивільного Кодексу України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 130 Статуту залізниць України встановлено, що -право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі прострочення доставки вантажу має одержувач за умови пред'явлення накладної.

За правилами ст. 131 Статуту залізниць України, претензії Вантажоодержувачів щодо штрафів заявляються залізниці призначення вантажу.

Відповідно до ст.133 Статуту залізниць України передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику.

Передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній. вантажній, багажній квитанції).

Власником та Вантажовідправником вантажів є ПРАТ «ПІВНГЗК», Вантажоодержувачем вантажів є ДП «Ізмаїльський морський торгівельний порт», відповідно до відміток на накладних право на предявлення претензій та позовів ДП «Ізмаїльський морський торгівельний порт» передало ПРАТ «ПІВНГЗК» у встановленому законодавством порядку, що засвідчено переуступними підписами.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи документів, вантаж, що прямував за вказаними накладними, відповідачем було доставлено ДП «Ізмаїльський морський торгівельний порт» (одержувачу) вже після закінчення встановленого терміну доставки, про що свідчать відповідні записи у залізничних накладних, а саме календарний штемпель видачі вантажу (графа 52).

Строки доставки вантажу, встановлені п.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів, є граничними, за порушення яких законодавством України передбачені штрафи.

Статтею 116 Статуту передбачено, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - субєктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10% провізної плати - за прострочення на дві доби,20% провізної плати - за прострочення на три доби, 30% відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

У Інформаційному листі Вищого господарського суду України №01-06/420/2012 від 04.04.2012 «Про обчислення термінів доставки залізницею вантажів та визначення розміру штрафу за порушення цих термінів» зазначено, що встановлений ст. 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин).

Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами та договором.

Як зазначено у ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За вимогами п.8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

У графі №15 залізничних накладних (наявних в матеріалах справи) зазначено, що вантаж відправлявся маршрутними відправками. Також в графі № 29 містяться відмітки про маршрутну відправку, а в графі № 64 вказано присвоєний залізницею номер маршруту.

Згідно правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000р., графа №64 заповнюється Залізницею.

Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000р., (далі Правила), а саме п. п.1.1,1.2 передбачено, що у разі перевезення вантажною швидкістю маршрутними відправками термін перевезення на кожні повні та неповні 320 км. Складає 1 добу. Термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Таким чином, позивачем відправлено вантаж маршрутними відправками, відстань яких становить 840 км.

В звязку з тим, що перевезення вантажу здійснювалось маршрутними відправками, а відстань перевезення становить 840км., нормативний час доставки складає 3 доби (1 одна) доба на кожні повні та не повні 320 км.).

До позовної заяви позивачем надано розрахунок штрафу, який міститься в справі (а.с.106).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін та перевіривши доданий до позову розрахунок позивача, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення 392088,40 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст.123, 129 Господарського процесуального Кодексу України, у разі задоволення позову судові витрати покладаються відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 5, 6, 22, 41, 116, 130, 131, 133 Статуту залізниць України, Правилами перевезення вантажів, ст.ст.11, 202, 530, 639 Цивільного Кодексу України, ст.ст.193, 216, 218 Господарського кодексу України, ст.ст. 46, 73, 74, 75, 77, 79, 86, 91, 98, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

1) Позов Приватного акціонерного товариства „ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ до Публічного акціонерного товариства „УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ в особі регіональної філії „Одеська залізниця про стягнення 392 088,40 грн. - задовольнити

2) Стягнути з Публічного акціонерного товариства „УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ (м.Київ) в особі регіональної філії „Одеська залізниця (65012, м.Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, ) на користь Приватного акціонерного товариства „ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ (50079, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, , р/р № 1928 у ПАТ «ПУМБ», м. Київ, МФО 334851) 392 088/триста девяносто три тисячі вісімдесят вісім/грн. 40коп. штрафу та 6950/шість тисяч девятсот пятдесят/грн. 66коп. витрат повязаних зі сплатою судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом двадцяти днів з моменту складення повного рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 15.06.2018р. Повний текст рішення складений та підписаний 22 червня 2018 р.

Суддя Р.В. Волков