ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2018м. ДніпроСправа № 904/1426/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. за участю секретаря судового засідання Клевець К.В.

за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі"", м. Дніпро

до Державного науково-виробничого підприємства "Цирконій", м. Кам'янське, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у сумі 1 966 485,11 грн. за Договором про постачання електричної енергії № 32-Ц від 01.01.2002

Представники:

Від позивача Денисенко Н.М. - представник за довіреністю № 830 від 21.05.2018

Від відповідача не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпрообленерго" звернулось до господарського суд з позовом до Державного науково-виробничого підприємства "Цирконій" про стягнення заборгованості у сумі 1 966 485,11 грн. за Договором про постачання електричної енергії № 32-Ц від 01.01.2002, яка складається з:

- заборгованості за спожиту активну електричну енергію у сумі 1 386 903,88 грн.;

- заборгованості по оплаті отриманих послуг по компенсації перетоків реактивної електроенергії у сумі 412 250,12 грн.;

- 3% річних за прострочення оплати за активну електроенергію у сумі 34 138,79 грн.;

- 3% річних за прострочення оплати за отримані послуги по компенсації перетоків реактивної електроенергії у сумі 8 449,42 грн.;

- інфляційних втрат через прострочення оплати за активну електроенергію у сумі 99307,45 грн.

- інфляційних втрат через прострочення оплати за отримані послуги по компенсації перетоків реактивної електроенергії у сумі 25 435,45 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2018, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08.05.2018.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.05.2018, відкладено розгляд справи на 30.05.2018.

17.05.2018 від Відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що у провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа №Б26-Б15/52/18 про банкрутство Відповідача, яка на цей час знаходиться на стадії процедури санації. Наразі ухвалою від 14.02.2018 провадження у справі зупинено через розгляд касаційної скарги Кам'янської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.12.2017 та одночасно с порушенням провадження у справі про банкрутство Відповідача ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2002 у справі №Б15/52/02 було введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

З огляду на викладене Відповідач вказав, що підстави для визнання вимог щодо сплати 3 % річних та інфляційних витрат, нарахованих на суму основного боргу, відсутні.

В судове засідання 30.05.2018 Відповідач свого представника не направив, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача підтримав позовні вимоги та надав заперечення на відзив, в яких зазначив, що вимоги Позивача по даній справі є поточними, пред'явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися у випадку та порядку передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". З огляду на те, що позов у даній справі подано після порушення провадження у справі про банкрутство Відповідача, однак до визнання його боржника банкрутом, а вимоги Позивача носять характер поточних, оскільки ґрунтуються на зобов'язаннях за період вересень 2016 - січень 2017 у відповідності до укладеного договору про постачання електричної енергії № 32-Ц, та які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, то такі вимоги розглядаються у позовному провадженні господарським судом.

Представник Позивача у судовому засіданні надав клопотання про заміну Позивача правонаступником у справі, обґрунтоване тим, що відбулися загальні збори акціонерів ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго", за рішенням яких ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" з 21.05.2018 було перейменовано у АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі".

Зазначені обставини, на думку Позивача, відповідно до ст. ст. 42, 52 ГПК України є достатньою правовою підставою для заміни Позивача у справі його правонаступником.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2018, здійснено заміну Позивача - ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" його правонаступником - АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" ( 49107 Дніпропетровська обл., м.Дніпро, Шосе Запорізьке, б.22; ). Закрито підготовче провадження та ухвалено про перехід до розгляду справи по суті у наступному судовому засіданні. Призначено розгляд справи по суті на 12.06.2018.

У зв'язку з відрядженням судді Назаренко Н.Г. судове засідання, призначене на 12.06.2018р. о 12:30год., не відбулось.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.06.2018, розгляд справи по суті призначено на 13.06.2018.

13.06.2018 представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в призначене судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, шляхом направлення ухвали суду від 07.06.2018 на електронну адресу відповідача ().

Судовий процес фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 13.06.2018 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 240 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача , господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2002р. між Відкритим акціонерним товариством "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго" (правонаступником якого є АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі") (енергопостачальник - позивач) та Державним науково-виробничим підприємством "Цирконій" (споживач-відповідач) укладено договір про постачання електричної енергії ВАТ "ЕК "Дніпрообленерго" для споживачів Дніпропетровської області №32-Ц (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, предметом Договору є постачання і передача електроенергії енергопостачальником та оплата спожитої електроенергії Споживачем.

Згідно з п. 2.1. договору, обсяги постачання електроенергії та її вартість визначаються відповідно до додатка 1, за тарифами на електроенергію, які визначаються у порядку, затвердженому НКРЕ України.

Відповідно до п. 2.2. договору, постачання електроенергії здійснюється в межах 24 000 кВА (кВт) заявленої Споживачем потужності, у тому числі:

за ступенем напруги: 150 кВ - 21000 кВА (кВт); 10кВ - 1500 кВА(кВт); 6кВ - 1000 кВА(кВт); 0.4кВ - 500 кВА(кВт).

За наявності у Споживача субспоживачів, він зазначається як основний Споживач.

Обсяги споживання субспоживачів, що розраховуються за спожиту електроенергію зі Споживачем, визначаються за формою додатку 1 окремим розділом, якщо субспоживач розраховується з Енергопостачальником, його обсяги споживання відображаються в окремому додатку з його нумеруванням, як додаток 1а.

Якщо субспоживач також має споживачів їх обсяги споживання зазначаються окремим рядком.

Відповідно до п. 2.9. договору, підтвердження фактичного обсягу спожитої Споживачем електроенергії за звітний місяць здійснюється сторонами за формою Звіту про спожиту електроенергію, що відображена у додатку 5, до 2 числа місяця, що настає за звітним. У разі здійснення Споживачем передачі електричної енергії, що належить Енергопостачальнику або для населення, обсяги цієї, електроенергії зазначаються у Звіті (додаток 5) окремо по кожній точці її обліку.

Пунктом 2.10. договору встановлено, що вартість поставленої (спожитої) у розрахунковому періоді (місяці) електроенергії визначається за чинними роздрібними тарифами щодо відповідної тарифної групи та за класом напруги, відповідно до яких здійснюється розрахунок обсягу спожитої електроенергії, за формою що відображена у додатку 5 до цього договору.

Відповідно до п. 4.1 договору, споживач зобов'язаний вносити плату за споживання активної електричної енергії у вигляді передоплати виключно коштами. Оплата за активну електроенергію здійснюється до уповноваженого банку на розподільчий рахунок Енергопостачальника. Відомості щодо рахунків наведені у розділі 12 цього договору. У платіжному дорученні або реєстрі централізованої оплати у графі призначення платежу Споживач після слів "за споживання активної електроенергії", повинен зазначати таку інформацію:

- період, за який проводиться розрахунок

- дата складання та № договору на електропостачання

- сума податку на додану вартість.

У разі, коли платіжний документ не має вищезазначеної інформації чи якоїсь її частини або наведена інформація не відповідає даним особового рахунку, або період за який здійснюється оплата не відповідає умові пункту 4.4., Енергопостачальник надсилає Споживачу Повідомлення-вимогу про необхідність зміни наданої інформації. Споживач зобов'язаний протягом місяця, у якому були отримані кошти, але не пізніше дати остаточного розрахунку за розрахунковий місяць, провести необхідне коригування у платіжному дорученні, про що надсилає письмове повідомлення на адресу Енергопостачальнику. В протилежному випадку Енергопостачальник самостійно виконує коригування наданої інформації у платіжному дорученні відповідно до вимог наданого Повідомлення-вимоги з відображенням цієї події в акті звіряння взаєморозрахунків.

Відповідно до п. 4.2 договору, Споживач вносить передоплату за активну електричну енергію в такому порядку:

- до першої, другої та третьої щотижневої середи розрахункового місяця за кожний тиждень 30% і з третьої до четвертої середи 10% вартості заявленого на розрахунковий місяць обсягу споживання електроенергії;

- остаточний розрахунок здійснюється за фактично спожиту електроенергію у розрахунковому місяці у термін до 7 числа місяця наступного за розрахунковим.

Згідно з п. 4.3 договору, Споживач здійснює економічну компенсацію втрат Енергопостачальника, які виникають через перетоки реактивної електроенергії, шляхом платежів на поточний рахунок Енергопостачальника протягом 5 днів після отримання рахунка фактури Енергопостачальника, з наведенням у платіжних документах після слів "за перетоки реактивної електроенергії" інформації, зазначеної в п. 4.1 цього договору.

Відповідно до п.п. 7.1.1. п. 7.1. договору, споживач зобов'язаний сплачувати за фактично спожиту електричну енергію, а також вносити всі інші платежі за розрахунковий період згідно з обумовленою ціною (тарифом) у термін, визначений пунктами 4.2., 4.3. і 4.5. цього договору.

Відповідно до п. 11.4. договору, цей договір укладається на строк до 31 грудня 2002 року і набирає чинності з дня його підписання та вважається щорічно продовжений, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд.

Позивач у період з вересня 2016 по січень 2018 належним чином виконував умови Договору, поставляв споживачу електричну енергію та виставляв рахунки на її оплату, відповідач приймав електричну енергію, звітував про спожиті обсяги останньої.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у період з вересня 2016 по січень 2018 належним чином умови договору щодо оплати за отриману електричну енергію та економічну компенсацію втрат Енергопостачальника, які виникають через перетоки реактивної електроенергії не виконував в зв'язку з чим утворилась заборгованості за спожиту активну електричну енергію у сумі 1 386 903,88 грн.; заборгованості по оплаті отриманих послуг по компенсації перетоків реактивної електроенергії у сумі 412 250,12 грн.

Згідно з п. 4.7 договору, у разі прострочення платежу за спожиту електроенергію Споживач на вимогу Енергопостачальника зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

На підставі п. 4.7. договору, позивач нарахував відповідачу 3% річних за прострочення оплати за активну електроенергію у сумі 34 138,79 грн.; 3% річних за прострочення оплати за отримані послуги по компенсації перетоків реактивної електроенергії у сумі 8 449,42 грн.; інфляційних втрат через прострочення оплати за активну електроенергію у сумі 99307,45 грн. та інфляційних втрат через прострочення оплати за отримані послуги по компенсації перетоків реактивної електроенергії у сумі 25 435,45 грн.

Всупереч умов договору, відповідач заборгованість за використану активну електроенергію та за отримані послуги з компенсації перетоків реактивної електричної енергії у повному обсязі не сплатив, що і стало підставою для звернення позивача з позовом до господарського суду за захистом своїх прав.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши представників сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав:

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві, який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі укладеного між сторонами договору, є господарськими зобов'язаннями, а згідно з приписами статей 193 Господарського кодексу України, 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що строк оплати вартості активної електричної енергії та послуг з компенсації перетоків реактивної електричної енергії є таким, що настав.

Доказів оплати вартості активної електричної енергії у розмірі 1 386 903,88 грн. та наданих позивачем послуг з компенсації перетоків реактивної електричної енергії у розмірі 412 250,12 грн. відповідачем до матеріалів справи не надано.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача боргу за активну електричну енергію у розмірі 1 386 903,88 грн. та заборгованості за послуги з компенсації перетоків реактивної електричної енергії у розмірі 412 250,12 грн. - доводяться матеріалами справи, є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, позивач нарахував відповідачу 3% річних за прострочення оплати за активну електроенергію у сумі 34 138,79 грн.; 3% річних за прострочення оплати за отримані послуги по компенсації перетоків реактивної електроенергії у сумі 8 449,42 грн.; інфляційних втрат через прострочення оплати за активну електроенергію у сумі 99307,45 грн. та інфляційних втрат через прострочення оплати за отримані послуги по компенсації перетоків реактивної електроенергії у сумі 25 435,45 грн.

Згідно з п. 4.7 договору, у разі прострочення платежу за спожиту електроенергію Споживач на вимогу Енергопостачальника зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

Статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарський суд перевірив розрахунок трьох відсотків річних та встановив, що 3 % річних за прострочення оплати за активну електроенергію за спірний період становлять 34229,08 грн., а 3% річних за прострочення оплати за отримані послуги по компенсації перетоків реактивної електроенергії за спірний період становлять 9448,60 грн., однак суд не може вийти межі позовних вимог, тому до стягнення підлягає сума заявлена позивачем, а саме: 3% річних за прострочення оплати за активну електроенергію у сумі 34 138,79 грн.; 3% річних за прострочення оплати за отримані послуги по компенсації перетоків реактивної електроенергії у сумі 8 449,42 грн.

Щодо нарахування інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Господарський суд перевірив розрахунок інфляційних втрат та встановив, що інфляційні втрати через прострочення оплати за активну електроенергію за спірний період становлять 134 878,73 грн. та інфляційні втрати через прострочення оплати за отримані послуги по компенсації перетоків реактивної електроенергії за спірний період становлять 36733,81 грн., однак суд не може вийти межі позовних вимог, тому до стягнення підлягає сума заявлена позивачем, а саме: інфляційних втрат через прострочення оплати за активну електроенергію у сумі 99307,45 грн. та інфляційних втрат через прострочення оплати за отримані послуги по компенсації перетоків реактивної електроенергії у сумі 25 435,45 грн.

Стосовно заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне:

В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство Відповідача ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2002р. у справі №Б 15/52/02 було введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Таким чином, за твердженням відповідача, підстави для визнання вимог щодо сплати трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму основного боргу, відсутні.

Надаючи правову оцінку запереченням відповідача, суд зазначає, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2002р. у справі №Б 15/52/02 порушено провадження у справі про визнання боржника - Державного науково-виробничого підприємства "ЦИРКОНІЙ" банкрутом. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів у відповідності з п. 2 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до п.1-1 ч.1 Розділу Х "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції від 22.12.2011 чинній з 19.01.2013) положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Оскільки, справу про банкрутство відносно відповідача порушено 13.06.2002, її провадження здійснюється із застосуванням положень Закону України від 14.05.1992 №2343-ХІІ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у редакції чинній до 19.01.2013р.

Відповідно до ч.4 ст.12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Цією нормою також встановлено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Зазначена норма визначає мораторій як конкретний проміжок часу, протягом якого не нараховуються штраф і пеня, та цей проміжок часу лише відповідає строку дії мораторію на задоволення вимог кредиторів і не пов'язаний з поняттям мораторію.

За змістом зазначеної норми боржник повинен виконувати зобов'язання, що виникли після введення мораторію на задоволення вимог кредиторів у процедурі банкрутства, але пеня та штраф за їх невиконання або неналежне виконання не нараховуються, за винятком випадків, встановлених спеціальними нормами закону.

Як визначено в ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання і не ототожнюються із санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

При цьому, положення статті 625 Цивільного кодексу України застосовуються до боржника у разі порушення ним грошового зобов'язання в незалежності від наявності вини у його діях.

Судом встановлено, що вимоги Позивача по даній справі є поточними, пред'явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися у випадку та порядку передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

З огляду на те, що позов у даній справі подано після порушення провадження у справі про банкрутство Відповідача, однак до визнання його боржника банкрутом, а вимоги Позивача носять характер поточних, оскільки ґрунтуються на зобов'язаннях за період вересень 2016 - січень 2017 у відповідності до укладеного договору про постачання електричної енергії № 32-Ц, та які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, то такі вимоги розглядаються у позовному провадженні господарським судом.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість заперечень відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з стягненням з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиту активну електричну енергію у сумі 1 386 903,88 грн.; заборгованості по оплаті отриманих послуг по компенсації перетоків реактивної електроенергії у сумі 412 250,12 грн.; 3% річних за прострочення оплати за активну електроенергію у сумі 34 138,79 грн.; 3% річних за прострочення оплати за отримані послуги по компенсації перетоків реактивної електроенергії у сумі 8 449,42 грн.; інфляційних втрат через прострочення оплати за активну електроенергію у сумі 99307,45 грн. інфляційних втрат через прострочення оплати за отримані послуги по компенсації перетоків реактивної електроенергії у сумі 25 435,45 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 73, 74, 86, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240-242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" до Державного науково-виробничого підприємства "Цирконій" про стягнення заборгованості у сумі 1 966 485,11 грн. за Договором про постачання електричної енергії № 32-Ц від 01.01.2002 - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Державного науково-виробничого підприємства "Цирконій" (51917, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Аношкіна, б. 179, ) на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" (49107, Дніпропетровська область, м. Дніпро, шосе Запорізьке, 22, ) заборгованості за спожиту активну електричну енергію у сумі 1 386 903,88 грн. (один мільйон триста вісімдесят шість тисяч дев'ятсот три грн. 88 коп.); заборгованості по оплаті отриманих послуг по компенсації перетоків реактивної електроенергії у сумі 412 250,12 грн. (чотириста дванадцять тисяч двісті п'ятдесят грн. 12 коп.); 3% річних за прострочення оплати за активну електроенергію у сумі 34 138,79 грн. (тридцять чотири тисячі сто тридцять вісім грн. 79 коп.); 3% річних за прострочення оплати за отримані послуги по компенсації перетоків реактивної електроенергії у сумі 8 449,42 грн. (вісім тисяч чотириста сорок дев'ять грн.42.); інфляційних втрат через прострочення оплати за активну електроенергію у сумі 99307,45 грн. (дев'яносто дев'ять тисяч триста сім грн. 45 коп.) інфляційних втрат через прострочення оплати за отримані послуги по компенсації перетоків реактивної електроенергії у сумі 25 435,45 грн. (двадцять п'ять тисяч чотириста тридцять грн. 45 коп.) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 30 931,00 грн. (тридцять тисяч дев'ятсот тридцять одна грн. 00 коп.), про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 15.06.2018

Суддя Н.Г. Назаренко