ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2018 р. м. Київ Справа № 911/496/18

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/496/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Єврофлекс Груп»,

м. Кам'янське Дніпропетровської області

до товариства з обмеженою відповідальністю «Ергопак», м. Боярка

про стягнення 92 253,85 грн.

Представники:

від позивача: Верба А.П., представник за договором;

від відповідача: ОСОБА_2, представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Єврофлекс Груп» (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Ергопак» (відповідач) про стягнення 92 253,85 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору № 16 від 10.11.2016 в частині своєчасної оплати отриманого товару, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 45 744,64 грн., з огляду на наявність якої нараховані 31 893,79 грн. пені, 3 476,54 грн. 3 % річних та 11 138,88 грн. інфляційних втрат.

Разом з тим, позивач просить суд здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження та забезпечити участь представника позивача в судових засіданнях в режимі відеоконференції у приміщенні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (49101, м. Дніпро, пр-т Пушкіна, 29).

З огляду на малозначність справи, в розумінні ч. 5 ст. 12 ГПК України, враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування, суд вирішив клопотання позивача задовольнити та здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У зв'язку з викладеним, на підставі ухвали суду від 16.03.2018 відкрито провадження у справі № 911/496/18; розгляд справи призначений в порядку спрощеного позовного провадження; надано учасникам справи строк для подання відзиву на позов та відповіді на відзив на позов.

10.04.2018 через канцелярію суду від товариства з обмеженою відповідальністю «Ергопак» надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд відмовити в задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості та пені. Разом з тим, відповідач заперечував щодо стягнення витрат на правничу допомогу, у заявленому позивачем розмірі. Поміж іншого, відповідач подаючи заперечення на позов, просив суд здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

11.04.2018 через канцелярію суду від позивача надійшла заява від 10.04.2018 про зменшення розміру позовних вимог, за якою позивач вказує на повне погашення відповідачем суми заборгованості та просить стягнути з відповідача 31 893,79 грн. пені, 3 476,54 грн. 3 % річних, 11 138,88 грн. інфляційних втрат.

Таким чином, судом розглядаються вимоги про стягнення з відповідача 31 893,79 грн. пені, 3 476,54 грн. 3 % річних, 11 138,88 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 16.04.2018 задоволено заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Ергопак» щодо розгляду справи № 911/496/18 в порядку загального позовного провадження; справу № 911/496/18 призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 11.05.2018; задоволено клопотання позивача про участь його представника у судових засіданнях у режимі відеоконференції; проведення відеоконференції доручено Кіровському районному суду м. Дніпропетровська (49101, м. Дніпро, пр-т Пушкіна, 29).

Ухвалою суду від 11.05.2018 підготовче засідання було відкладено на 30.05.2018.

Ухвалою суду від 30.05.2018 закрите підготовче провадження у справі № 911/496/18, а розгляд справи призначений по суті на 18.06.2018.

В судових засіданнях 30.05.2018 та 18.06.2018 представником позивача підтримані позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

В судових засіданнях 11.05.2018, 30.05.2018 та 18.06.2018 представник відповідача заперечував проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

10.11.2016 між товариством з обмеженою відповідальністю «Єврофлекс Груп» (позивач, продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Ергопак» (відповідач, покупець) укладений Договір № 16, відповідно до умов п.п. 1.1, 1.2 якого продавець взяв на себе обов'язок передати у власність покупця товар, найменування, одиниця виміру та загальна кількість якого, визначаються у видаткових накладних та/або специфікаціях, а покупець в свою чергу взяв на себе обов'язок прийняти такий товар та оплатити його вартість.

Загальна вартість договору складає загальну вартість товару зазначену у всіх отриманих та підписаних сторонами видаткових накладних. Загальний обсяг товару, що продається за цим договором, визначається протягом строку дії даного договору з урахуванням кількості та асортименту (номенклатури) товару за всіма проданими окремими партіями товару (п.п. 1.3, 1.4 договору).

Поставка товару здійснюється на умовах DDP Інкотермс (в редакції 2010) на склад покупця, що знаходиться за адресою: Черкаська область, м. Канів, вул. Енергетиків, 191 (п. 1.7 договору).

Пунктом 2.2 договору визначено, що оплата за товар здійснюється покупцем не пізніше 45 календарних днів з дати підписання відповідної видаткової накладної або в порядку передоплати.

Ціна на товар вказується в рахунках-фактурах та видаткових накладних і зазначається в гривнях з урахуванням ПДВ та розраховується відповідно курсу долара США до гривні в день оформлення розрахункового документа (п. 2.6 договору).

Право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання видаткової накладної покупцем (п. 3.6 договору).

Умовами п. 9.1 договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2017 включно, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Договір вважається кожного разу пролонгованим на таких самих умовах на кожен наступний календарний рік за умови відсутності письмових заперечень однієї із сторін.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору було поставлено відповідачу товар, всього на загальну суму 1 871 815, 18 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи видаткові накладні № 60 від 30.11.2016 на суму 33 221,29 грн., № 77 від 29.12.2016 - 27969,40 грн., № 2 від 10.01.2017 - 29773,49 грн., № 5 від 18.01.2017 - 67 039,96 грн., № 9 від 30.01.2017 - 75 908,92 грн., № 19 від 17.02.2017 - 59 118,20 грн., № 26 від 03.03.2017 - 34 399,93 грн., № 31 від 20.03.2017 - 102 990,31 грн., № 43 від 31.03.2017 - 33 772,84 грн., № 45 від 10.04.2017 - 82 592,02 грн., № 62 від 04.05.2017 - 43 122,56 грн., № 66 від 10.05.2017 - 75 524,88 грн., № 71 від 18.05.2017 - 32 589,22 грн., № 77 від 29.05.2017 - 80 539,31 грн., № 81 від 09.06.2017 - 33 199,73 грн., № 91 від 20.06.2017 - 109 054,76 грн., № 103 від 12.07.2017 - 102 951,65 грн., № 107 від 14.07.2017 - 31 996,30 грн., № 121 від 01.08.2017 - 32 624,41 грн., № 128 від 04.08.2017 - 74 676,72 грн., № 144 від 25.08.2017 - 159 265,66 грн., № 145 від 29.08.2017 - 195 509,47 грн., № 148 від 29.08.2017 - 65 744,64 грн., № 150 від 31.08.2017 - 91 525,18 грн., № 153 від 04.09.2017 - 47 269,03 грн., № 161 від 11.09.2017 - 16 987,69 грн., № 163 від 14.09.2017 - 86 280,29 грн., № 169 від 20.09.2017 - 46 167,32 грн. Видаткові накладні підписані в двосторонньому порядку та скріплені печатками юридичних осіб.

Підписання покупцем видаткових накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і які відповідають вимогам, зокрема ст. 9 названого Закону і Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, фіксує факт здійснення господарських операцій і є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

З матеріалів справи вбачається, що товариство з обмеженою відповідальністю «Ергопак» зверталось до товариства з обмеженою відповідальністю Єврофлекс Груп» із листом № 580/1 від 20.10.2017, за яким просило прийняти товар неналежної якості поставлений за видатковими накладними № 144 від 28.08.2017 на суму 9 307,99 грн., № 145 від 29.08.2017 на суму 27 572,31 грн., № 150 від 31.08.2017 на суму 23 435,14 грн., № 153 від 04.09.2017 на суму 16 034,10 грн., всього на загальну суму 76 349,54 грн.

Так, на підставі листа № 580/1 від 20.10.2017, акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.10.2017, накладних-повернень № 413 від 20.10.2017, № 414 від 20.10.2017, № 415 від 20.10.2017, № 416 від 20.10.2017 відповідачем було повернуто, а позивачем прийнято товар на суму 76 349,54 грн.

Разом з тим, відповідач неналежним чином та не в повному обсязі здійснював оплату отриманого товару, як зазначав позивач у позовній заяві, вартість товару в сумі 45 744,64 грн., залишена відповідачем не сплаченою.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В порядку досудового врегулювання спору, позивач неодноразово звертався до відповідача із претензіями № 37 від 27.11.2017, № 38 від 27.11.2017, № 44 від 29.01.2018 від 23.02.2017, з вимогами здійснити оплату отриманого відповідачем товару.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач перерахував позивачу в рахунок повного погашення заборгованості 45 744,64 грн., про що позивачем надана заява про зменшення розміру позовних вимог від 10.04.2018.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо своєчасної оплати отриманого товару, позивач на підставі п. 6.3 договору, просить суд стягнути з відповідача 31 893,79 грн. пені, нарахованої від сум заборгованості по кожній накладній окремо.

Пунктом 6.3 договору визначено, що у разі порушення строку оплати партії товару, покупець зобов'язується сплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Умовами п. 6.7 договору визначено, що позовна давність про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється тривалістю у три роки.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

Разом з тим позивач, у зв'язку із неналежним та несвоєчасним виконанням відповідачем обов'язку щодо оплати отриманого товару, просить суд стягнути з відповідача 3 476,54 грн. 3 % річних та 11 138,88 грн. інфляційних втрат, нарахованих на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України від сум заборгованості по кожній накладній окремо.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач заперечує проти стягнення з нього пені, інфляційних втрат та 3т % річних, оскільки на думку відповідача, позивач не зазначив у розрахунку та не надав матеріали, відомості, які б свідчили про правильність визначення моменту початку прострочення платежу та періоду нарахування штрафних санкцій.

Як вбачається з розрахунку пені, інфляційних втрат та 3 % річних, наданого позивачем, розрахунок зазначених сум зроблений позивачем по кожній накладній окремо з врахуванням строків оплати товару, встановлених умовами договору, та часткових оплат здійснених відповідачем.

Заперечуючи проти стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних відповідач свого розрахунку вказаних сум не надав, доказів, які б спростували суми та дати часткових оплат, зазначені позивачем, не надав.

На підставі вказаних норм права, враховуючи, що розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних втрат, наявні в матеріалах справи та здійснені позивачем є арифметично вірними, вимоги позивача про стягнення з відповідача 31 893,79 грн. пені, 3 476,54 грн. 3 % річних та 11 138,88 грн. інфляційних втрат, визнаються судом та підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Що стосується заявлених до стягнення з відповідача 15 000,00 грн. втрат на правничу допомогу, які позивач просить стягнути на підставі Договору про надання правової допомоги від 10.11.2017, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 123 ГПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, але не виключно, витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ст. 126 ГПК України визначено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В обґрунтування відшкодування витрат по оплаті послуг адвоката, позивачем було надано копію Договору про надання правової допомоги від 10.11.2017, укладеного між ТОВ «Єврофлекс Груп» та адвокатом Вербою Андрієм Петровичем, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копії документів про взяття на податковий облік та платіжні доручення № 1280 від 12.03.2018 на суму 5 000,00 грн., № 1240 від 16.02.2018 на суму 5 000,00 грн.

Оглянувши матеріали справи, оцінивши обсяг послуг, що були надані позивачу, враховуючи ненадання доказів надання послуг саме на заявлену суму та доказів оплати адвокату саме 15 000,00 грн., суд дійшов висновку щодо часткового задоволення заявлених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката по даній справі, що є співмірним об'єму наданих і отриманих юридичних послуг, тому керуючись ч. 4 ст. 129 ГПК України, господарський суд дійшов висновку, що останні підлягають відшкодуванню позивачу в сумі 5 000,00 грн.

Судові витрати, зокрема, судовий збір в розмірі 1 762,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн., відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» та на підставі заяви позивача повернути останньому з державного бюджету 1 183 (одну тисячу сто вісімдесят три) грн. 16 коп., надмірно сплаченого судового збору, про що постановити ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 130, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариств з обмеженою відповідальністю «Ергопак» (08154, Київська область, м. Боярка, вул. 40 років Жовтня, 36, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Єврофлекс Груп» (51917, Дніпропетровська обл., м. Кам'янське, вул. Далекосхідна, 18, ) 31 893 (тридцять одну тисячу вісімсот дев'яносто три) грн. 79 коп. пені, 3 476 (три тисячі чотириста сімдесят шість) грн. 54 коп. 3 % річних, 11 138 (одинадцять тисяч сто тридцять вісім) грн. 88 коп. інфляційних втрат, 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору та 5 000 (п'ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 23.06.2018.

Суддя О.О. Христенко