ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.05.2018р. м. Харків № 905/879/18 Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В., розглянувши матеріали за вх. № ГСДО 9793/18 від 15.05.2018р.

за позовом Першого заступника керівника Костянтинівської місцевої прокуратури (85114, Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. О. Тихого, буд. 260)

до відповідачів: 1. Білозерської міської ради (85012, Донецька обл., вул. Гірнича, буд. 4); 2. Фізичної особи - підприємця Ахметгараєвої Ольги Михайлівни (85013, АДРЕСА_1)

про визнання незаконним рішення, визнання недійсним і припинення на майбутнє договору, зобов'язання повернути земельну ділянку-

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Костянтинівської місцевої прокуратури звернувся до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить суд визнати незаконним рішення Білозерської міської ради Донецької області № 7/33-18 від 21.09.2017р. «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, для укладення платного особистого земельного сервітуту на користь Ахметгараєвої Ольги Михайлівни»; визнати недійсним і припинити на майбутнє договір № 21/09/2017 від 21.09.2017р. про встановлення особистого платного (строкового) земельного сервітуту на земельну ділянку, власником якої є Білозерська міська рада, площею 0,0175 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташована за адресою: АДРЕСА_1, укладений між Білозерською міською радою Донецької області та Ахметгараєвої Ольгою Михайлівною; зобов'язати ФОП Ахметгараєву Ольгу Михайлівну повернути земельну ділянку, площею 0,0175 га, нормативною грошовою оцінкою 62 246,39 грн., кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, у стані, в якому вона була одержана, Білозерській міській раді.

В обґрунтування позовних вимог Перший заступник керівника Костянтинівської місцевої прокуратури посилається на те, що рішенням Білозерської міської ради від 22.12.2017р. № 7/38-19 розірвано договір № 21/09/2017 від 21.09.2017р. про встановлення особистого платного (строкового) земельного сервітуту, але до теперішнього часу відповідачем 1 земельна ділянка не повернута. Також перший заступник керівника Костянтинівської місцевої прокуратури посилається на удаваність договору № 21/09/2017 від 21.09.2017р. про встановлення особистого платного (строкового) земельного сервітуту, та фактичне укладення між відповідачами 1,2 договору оренди землі та передачу відповідної земельної ділянки поза процедурою земельних торгів, за відсутності відповідного рішення власника земельної ділянки.

В обґрунтування підстав представництва інтересів держави Перший заступник керівника Костянтинівської місцевої прокуратури посилається на тривале невжиття Білозерською міською радою, як компетентним органом у спірних правовідносинах, жодних заходів спрямованих на скасування свого незаконного рішення, припинення дії чи розірвання договору про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку комунальної власності та повернення неправомірно наданої земельної ділянки.

Згідно з положеннями ст. 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 з урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постановах Верховного Суду від 25.04.2018р. у справі № 806/1000/17, від 10.05.2018р. у справі № 910/18283/17, не здійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Відповідно ст. 7 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово декларував позицію про те, що вже сама присутність прокурора на судовому процесі на боці однієї зі сторін ставить під загрозу принцип рівності та справедливий баланс між сторонами, участь прокурора може створювати відчуття нерівності у сторони (п.п. 30-33 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Менчинська проти Росії», п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мартіні проти Франції»).

Таким чином, участь прокурора у судовому процесі має бути обґрунтована, не допускається здійснення прокурором представництва інтересів у суді особи або органу без наявності чіткого та законного обґрунтування необхідності такої участі, оскільки інакше буде порушено принцип рівності сторін при розгляді господарського спору.

Відповідно до ст. 188 Земельного кодексу України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Згідно зі ст. 187 Земельного кодексу України контроль використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

У ст. 5 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель» також встановлено, що державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Згідно зі ст. 2 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель» серед основних завдань державного контролю за використанням та охороною земель є забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України; запобігання порушенням законодавства України у сфері використання та охорони земель, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.

За приписами ст. 15-2 Земельного кодексу України, які кореспондуються з приписами ст. 6 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель», до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, у сфері земельних відносин, належить організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у т.ч. за дотриманням вимог земельного законодавства органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування з питань передачі земель у власність та надання у користування, у тому числі в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах.

Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою КМУ від 14.01.2015р. № 15, державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; дотриманням органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства з питань передачі земель у власність та надання у користування, зокрема в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах.

Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до ст. 28 ЗУ «Про центральні органи виконавчої влади» міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного органом, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр), яка самостійно або через територіальні органи (в даному випадку, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області) має право звертатися до суду з метою здійснення захисту прав та охоронюваних законом інтересів держави.

Між тим, Першим заступником керівника Костянтинівської місцевої прокуратури у позовній заяві не визначено органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, та не доведено, що вказаний органи не здійснює або здійснює неналежним чином свої повноваження, у зв'язку з чим господарський суд дійшов висновку про те, що підстави для здійснення Першим заступником керівника Костянтинівської місцевої прокуратури представництва інтересів держави в господарському суді не підтверджені в порядку ст. 23 «Про прокуратуру».

Разом з цим, зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що Білозерською міською радою вживаються заходи щодо розірвання договору № 21/09/2017 від 21.09.2017р. про встановлення особистого платного (строкового) земельного сервітуту та повернення спірної земельної ділянки, про що свідчать рішення Білозерської міської ради від 22.12.2017р. № 7/38-19 «Про розірвання договору про встановлення особистого платного (строкового) земельного сервітуту земельної ділянки площею 0,0175 га, яка знаходиться в місті Білозерське, по вул. Будівельна, район будинку № 19 Ахметгараєвій Ользі Михайлівни», листи ВК Білозерської міської ради від 15.01.2018р. № 02/04/13-60 та від 21.02.2018р. № 02/04/37-181 про надіслання Ахметгараєвій О.М. угоди про розірвання договору та акту приймання - передачі земельної ділянки. Першим заступником керівника Костянтинівської місцевої прокуратури не доведено, а судом не встановлено обставини неможливості самостійного звернення Білозерською міською радою до суду з відповідним позовом, як розпорядником та орендодавцем спірної земельної ділянки.

Згідно з п.п.1,4 ч.5 ст.174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо: заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

За таких обставин, позовна заява Першого заступника керівника Костянтинівської місцевої прокуратури і додані до неї документи підлягають поверненню.

Керуючись ст. ст.174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву і додані до неї документи повернути Першому заступнику керівника Костянтинівської місцевої прокуратури.

Додаток: позовна заява на 11 арк. з додатком документів на 27 арк.

Ухвалу складено та підписано 21.05.2018р.

Ухвала набирає законної сили 21.05.2018р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання ухвали.

Суддя Л.В. Ніколаєва