У Х В А Л А

м. Київ

18.06.2018Справа № 910/2231/17

За позовом1) Товариства з обмеженою відповідальністю "СТОЛИЧНИЙ МЛИН" 2) Державного підприємства "Дунаєвецький комбінат хлібопродуктів" 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТРАВЕСТ"
доДержавного агентства резерву України
провизнання недійсним рішення, визнання договорів купівлі-продажу укладеними та зобов'язання вчинити дії
Суддя Омельченко Л.В.

Представники:

Від позивача-1:не з'явився;
Від позивача-2:не з'явився;
Від позивача-3:не з'явився;
Від відповідача:Висотенко І.М. - за довіреністю № 1363/0/4-18 від 16.05.2018 та Сущук Т.І. - за довіреністю № 7/0/4-18 від 15.01.2018.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У лютому 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Столичний млин" (далі - ТОВ "Столичний млин"), Державне підприємство "Дунаєвецький комбінат хлібопродуктів" (далі - ДП "Дунаєвецький КХП") та Товариство з обмеженою відповідальністю "Астравест" (далі - ТОВ "Астравест") звернулися до Господарського суду м. Києва з позовом до Державного агентства резерву України (далі - Держрезерв) про: визнання недійсним пункту 1 рішення Держрезерву, оформленого протоколом засідання аукціонного комітету Держрезерву щодо проведення аукціону з реалізації матеріальних цінностей державної резерву № 173/зерно від 29.12.2016 у частині відміни торгів за лотами №№ 225, 226, 227; вважати укладеним між Держрезервом та ДП "Дунаєвецький КХП" договір купівлі-продажу (відпуску) матеріальних цінностей державного резерву (пшениця 3 класу, 2007 року закладки у кількості 3000 тон, місце зберігання - ДП "Дунаєвецький КХП", вартість якої становить 5451000 грн.) у редакції проекту договору, підписаного ДП "Дунаєвецький комбінат хлібопродуктів" та направленого Державному агентству резерву України відповідно до Примірної форми договору, затвердженої наказом Держрезерву від 15.09.2016 №185, на умовах, визначених за результатами проведених торгів за лотом № 225, зафіксованими у протоколі аукціонного комітету Держрезерву України щодо проведення аукціону з реалізації матеріальних цінностей державного резерву від 29.12.2016 № 173/зерно; зобов'язання Держрезерву видати розпорядження відповідальному зберігачеві про відпуск після оплати ДП "Дунаєвецький КХП" пшениці 3 класу, 2007 року закладки у кількості 3000 тон, вартість якої становить 5451000 грн.; вважати укладеним між Держрезервом та ТОВ "Астравест" договір купівлі-продажу (відпуску) матеріальних цінностей державного резерву (пшениця 3 класу, 2007 року закладки у кількості 3000 тон, місце зберігання: ДП "Дунаєвецький КХП", вартість якої становить 5436000 грн.) у редакції проекту договору, підписаного ТОВ "Астравест" і направленого Держрезерву відповідно до Примірної форми договору, затвердженої наказом Держрезерву від 15.09.2016 №185, на умовах, визначених за результатами проведених торгів за лотом № 226, зафіксованими у протоколі аукціонного комітету Держрезерву України з реалізації матеріальних цінностей державного резерву № 173/зерно від 29.12.2016; зобов'язання Держрезерву видати розпорядження відповідальному зберігачеві про відпуск після оплати ТОВ "Астравест" пшениці 3 класу, 2007 року закладки у кількості 3000 тон, вартість якої становить 5436000 грн.; вважати укладеним між Держрезервом і ТОВ "Столичний млин" договір купівлі-продажу (відпуску) матеріальних цінностей державного резерву (пшениця 3 класу, 2007 року закладки у кількості 3000 тон, місце зберігання - ДП "Дунаєвецький КХП", вартість якої становить 5428000 грн.) у редакції проекту договору, підписаного ТОВ "Столичний млин" та направленого Держрезерву відповідно до Примірної форми договору, затвердженої наказом Держрезерву від 15.09.2016 №185, на умовах, визначених за результатами проведених торгів за лотом № 227, зафіксованими у протоколі аукціонного комітету Держрезерву України з реалізації матеріальних цінностей державного резерву № 173/зерно від 29.12.2016; зобов'язання Держрезерву видати розпорядження відповідальному зберігачеві про відпуск після оплати ТОВ "Столичний млин" пшениці 3 класу, 2007 року закладки у кількості 3000 тон, вартість якої становить 5428000 грн., з посиланням на статті 16, 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), статті 20, 179, 187 Господарського кодексу України (далі - ГК) та пункти 20, 26, 27 Порядку реалізації матеріальних цінностей державного резерву (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 № 1078.

Позовна заява обґрунтовується порушенням прав позивачів як переможців аукціону, який відбувся 29.12.2016 року, оспорюваним рішенням, пунктом 1 якого відповідачем неправомірно відмінено торги за зазначеними лотами за відсутності в аукціонного комітету Держрезерву повноважень на відміну торгів, внаслідок чого Держрезерв незаконно ухиляється від укладення договорів купівлі-продажу з позивачами.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.04.2017 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.11.2017 року, позов задоволено повністю.

Постановою Верховного Суду від 27.02.2018 року рішення Господарського суду м. Києва від 26.04.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.11.2017 у справі № 910/2231/17 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду м. Києва.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями, здійсненого на виконання розпорядження керівника апарату Господарського суду міста Києва № 05-23/418 від 12.04.2018, справу № 910/2231/17 розподілено на суддю Якименка М.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 24.04.2018 року справу № 910/2231/17 суддею Якименком М.М. прийнято до свого провадження, постановлено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 23.05.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2018 задоволено заяву про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Столичний млин" у повному обсязі, заборонено зберігачу пшениці Державному підприємству "Дунаєвецький комбінат хлібопродуктів" відпускати (відвантажувати) та/або переміщувати пшеницю 3 класу, урожаю 2007 року у кількості 12 000 (дванадцять тисяч тонн), яка належить Державному агентству резерву України.

За результатами судового засідання 23.05.2018 судом ухвалено відкласти розгляд справи у підготовчому засіданні на 05.06.2018.

25.05.2018 на адресу режимно-секретного відділу суду разом з клопотанням про розгляд справи у закритих судових засіданнях для долучення до матеріалів справи надійшли документи від Державного агентства резерву України з грифом секретності.

29.05.2018 відповідач через відділ діловодства подав клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 23.05.2018.

31.05.2018 на виконання розпорядження керівника апарату суду № 05-23/821 від 31.05.2018 проведено повторний автоматизований розподіл матеріалів судової справи № 910/2231/17 у зв'язку з відсутністю у судді Якименка М.М. допуску до державної таємниці, за результатами якого справу № 910/2231/17 розподілено на суддю Омельченка Л.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2018 суддею Омельченком Л.В. прийнято справу № 910/2231/17 до свого провадження, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі у закритих судових засіданнях, підготовче засідання призначено на 04.07.2018 та встановлено строк учасникам справи для вчинення процесуальних дій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2018 призначено до розгляду клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову у судовому засіданні 18.06.2018.

15.06.2018 від відповідача через відділ діловодства суду надійшло клопотання з додатковим обґрунтуванням клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

У судове засідання 18.06.2018 з розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову представники позивачів не з'явилися. Представники відповідача у судове засідання з'явилися, навели суду пояснення в обґрунтування клопотання про скасування заходів забезпечення позову, просили його задовольнити у повному обсязі.

Позиція відповідача щодо скасування заходів забезпечення позову, викладена у клопотаннях № 1496/0/4-18 від 29.05.2018 та № 81/юр від 15.06.2018, полягає у тому, що заходи щодо забезпечення позову вжиті стосовно 12 000 тонн зерна, тоді як відповідно до позовних вимог Товариством з обмеженою відповідальністю "Столичний млин" заявлено вимогу у межах 3 000 тонн. Зважаючи на це, на думку відповідача, вжиті заходи порушують права Державного агентства резерву України, як власника майна, щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном. Крім того, на думку заявника, існує загроза незабезпечення збереження кількісних показників зерна держрезерву, оскільки відповідальний зберігач - Державне підприємство "Дунаєвецький комбінат хлібопродуктів" порушує умови договору про відповідальне зберігання зерна державного резерву, про що сам зазначив у звіті, який направив на адресу Держрезерву. На підтвердження вказаних обставин Держрезерв надав лист, який надійшов від Державного підприємства "Дунаєвецький комбінат хлібопродуктів" зі звітами: про наявність зерна Державного резерву станом на 01.06.2018, про рух зерна станом на 12.05.2018, про рух зерна станом на 24.05.2018 та про рух зерна станом на 26.05.2018.

Дослідивши фактичні обставини справи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, заслухавши доводи учасників справи, відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову, яке допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У п. 10 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 р. № 16 зазначено, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту у національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов'язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Як слідує з матеріалів справи Товариство з обмеженою відповідальністю "Столичний млин" звернулося до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позовну у межах 12 000 тонн зерна, тоді як вимоги трьох позивачів у цій справі разом складають 9 000 тонн зерна, а конкретно вимоги заявника - 3 000 тонн зерна. Втім, у своїй заяві ТОВ "Столичний млин" вказує на те, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.11.2017 у справі № 826/14612/17, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2018, вже вжито заходів забезпечення позову до 3 000 тонн зерна шляхом заборони Держрезерву та аукціонному комітету, який утворюється Держрезервом, здійснювати будь-які дії з проведення аукціону, вказане підтверджується інформаційним ресурсом "Єдиний державний реєстр судових рішень".

Держрезерв відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.2014 № 517 є центральним органом виконавчої влади, основним завданням якого є реалізація державної політики у сфері державного матеріального резерву.

Для виконання цього обов'язку Держрезерв наділений повноваженнями щодо: організації виконання затверджених Кабінетом Міністрів України завдань щодо формування, зберігання, розміщення, відпуску, використання, поповнення та освіження (поновлення) запасів державного резерву; організації відповідального зберігання матеріальних цінностей державного резерву; здійснення управління діяльністю підприємств, установ та організацій, які належать до сфери управління Держрезерву, щодо формування, розміщення, зберігання, використання, поповнення та освіження (поновлення) запасів державного резерву, дотримання нормативних умов їх зберігання; здійснення відповідно до законодавства контролю за виконанням підприємствами - відповідальними зберігачами незалежно від форми власності зобов'язань щодо зберігання, освіження (поновлення) матеріальних цінностей державного резерву, за дотриманням порядку їх відпуску, своєчасного повернення позичених матеріальних цінностей, а також за відповідністю зазначених цінностей затвердженій номенклатурі, встановленим стандартам і технічним умовам.

Держрезерв звернувся до суду із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову з метою відновлення його порушеного права щодо вільного володіння, користування та розпорядження своїм майном - 3 000 тонн зерна, які не входять у межі позовних вимог позивачів, а також щодо належного виконання своїх функцій, встановлених Законом України "Про державний матеріальний резерв" відносно 9 000 тонн зерна, для належного збереження його кількісних показників. При цьому, суд враховує, що існування відповідних заходів забезпечення позову впливає безпосередньо на господарську діяльність Держрезерву.

Втім матеріали заяви Держрезерву не містять достатніх доказів на підтвердження встановлення факту незабезпечення відповідальним зберігачем збереження кількісних показників зерна, адже відповідно до звіту про наявність зерна державного резерву на ДП "Дунаєвецький КХП" станом на 01.06.2018 нестача у межах природних втрат складає 77,785 тис. тонн, втім не можливо встановити, за який період відбулися зазначені втрати.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне відновити порушене право відповідача щодо його майна для належного виконання ним покладених законом функцій щодо майна, яке не стосується предмету спору та збереження кількісних показників майна, яке є предметом спору у цій справі.

Зважаючи на встановлені обставини судом визнано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 23.05.2018, такими що у них відпала потреба, оскільки вимога позивача-1 вже забезпечена ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.11.2017 у справі № 826/14612/17, а вжиті заходи у цій справі безпосередньо впливають на господарську діяльність Держрезерву, а також порушують його право на володіння, користування та розпорядження майном що не є спірним, відтак порушені права Держрезерву підлягають відновленню шляхом скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 23.05.2018.

Слід зазначити, що скасування заходів забезпечення позову не позбавляє права позивачів разом або окремо звернутися повторно до суду із заявами про вжиття заходів забезпечення позову як гарантії задоволення законних вимог позивачів у порядку глави 10 Господарського процесуального кодексу України, втім учасники справи у своїх діях повинні керуватися відповідно до засад господарського судочинства.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 8, 12, 145, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скасувати заходи забезпечення позову вжиті у справі № 910/2231/17 ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2018.

Ухвала набирає законної сили 18.06.2018, підлягає оскарженню протягом десяти днів у встановленому законом порядку.

Повний текст складено: 23.06.2018.

Суддя Л.В. Омельченко