ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 911/3871/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Краснова Є.В. - головуючого, Мачульського Г.М., Кушніра І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" на постанову Київського апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: Яковлєва М.Л., Чорної Л.В., Разіної Т.І. від 12.02.2018 та ухвалу Господарського суду Київської області про забезпечення позову суддя: Лилак Т.Д. від 26.12.2017 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиції третього тисячоліття" до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" про визнання недійсним рішення оператора ГРМ щодо нарахування необлікованого об'єму та вартості газу,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У грудні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиції третього тисячоліття" (далі - ТОВ "Інвестиції третього тисячоліття") звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" (далі - ПАТ "Київоблгаз") про визнання недійсним рішення комісії Броварської філії експлуатації газового господарства ПАТ "Київоблгаз" від 13.12.2017 про донарахування ТОВ "Інвестиції третього тисячоліття" необлікованих об'ємів природного газу на загальну суму 47 865 525,21 грн, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду актів про порушення вимог Кодексу газорозподільних систем Броварської філії по експлуатації газового господарства ПАТ "Київоблгаз" від 13.12.2017 та Актом-розрахунком не облікованого (донарахованого) об'єму та обсягу природного газу і його вартості від 13.12.2017.

Разом із позовною заявою позивачем було подано до Господарського суду Київської області заяву про забезпечення позову, в якій ТОВ "Інвестиції третього тисячоліття" просив заборонити відповідачу обмежувати чи припиняти газопостачання ТОВ "Інвестиції третього тисячоліття" до моменту вирішення спору по суті та заборонити зараховувати грошові кошти, отримані від ТОВ "Інвестиції третього тисячоліття" в поточному розрахунковому періоді за розподіл природного газу, в рахунок погашення заборгованості споживача згідно акта-розрахунку не облікованого (донарахованого) об'єму та обсягу природного газу і його вартості від 13.12.2017.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначав про існування реальної загрози припинення газопостачання на його об'єкти ПАТ "Київоблгаз", оскільки останнім такі спроби припинення газопостачання вже вчинялися після прийняття спірного рішення комісії про донарахування вартості не облікованих об'ємів природного газу. Також, позивач посилається на те, що він є спеціалізованим металургійним переробним підприємством і використовує у своїй роботі металургійні печі безперервного лиття, зупинка яких призведе до непоправної шкоди всій господарській діяльності підприємства і фактично зробить його неплатоспроможним, та як наслідок не дозволить розрахуватися з відповідачем за поточні періоди надання послуг з розподілу природного газу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.12.2017, з урахуванням ухвали про виправлення описок від 09.01.2018, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.02.2018, заяву задоволено частково; заборонено ПАТ "Київоблгаз" обмежувати чи припиняти газопостачання ТОВ "Інвестиції третього тисячоліття" до моменту вирішення спору по суті. В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Судові рішення мотивовані посиланнями на ту обставину, що заходи забезпечення позову співвідносяться з предметом позову, а отже існує конкретний зв'язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, а тому вжиті судом заходи до забезпечення позову спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову. Застосування заходів до забезпечення позову не порушує жодних прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу.

У касаційній скарзі ПАТ "Київоблгаз" зазначає про порушення судами попередніх інстанцій вимог статей 76-79, частини 8 статті 80, частини 2 статті 91, частини 2 статті 96, статті 136 та частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Короткий зміст вимог касаційної скарги.

У касаційній скарзі ПАТ "Київоблгаз" просить скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове рішення про відмову в задоволенні заяви.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Інвестиції третього тисячоліття" посилається на обґрунтованість висновків судів попередніх інстанцій, правильне застосування норм процесуального права та просить залишити оскаржувані судові рішення без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Доводи, за якими суд касаційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої та апеляційної інстанцій.

У відповідності до вимог статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно з положеннями пункту 2 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Відповідно до усталеної практики господарських судів, при вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до пункту 1 Глави 7 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕП від 30.09.2015 № 2494, відповідач за несплату заборгованості має право самостійно припинити (обмежити) позивачу газопостачання в примусовому порядку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем неодноразово приймалися спроби припинити газопостачання позивачу після прийняття спірного рішення комісії про донарахування вартості необлікованих об'ємів природного газу, що підтверджується доданими до матеріалів справи доказами, зокрема, копією акта про обмеження (припинення) газопостачання від 21.12.2017, копією акта про недопуск на підприємство від 14.12.2017, копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.12.2017 щодо намагання представниками ПАТ "Київоблгаз" від'єднання ТОВ "Інвестиції третього тисячоліття" від газопостачання, відео та фотозйомкою на портативному носії (компакт-диску).

При цьому судами враховано, що припинення газопостачання ТОВ "Інвестиції третього тисячоліття" може призвести до припинення газопостачання промислового спеціалізованого металургійного переробного підприємства ТОВ "Броварський алюмінієвий завод", у зв'язку із чим без роботи залишиться переважна більшість працівників заводу, а виробниче обладнання (ливарні печі, печі гомогенізації, печі нагріву інструментів, печі нагріву заготовок, тощо) вийде з ладу та потребуватиме тривалого капітального ремонту і призведе до суттєвих збитків.

Таким чином, припинення чи обмеження газопостачання на підставі рішення відповідача, яке оскаржується позивачем та підлягає перевірці судом у даній справі, може призвести до блокування роботи підприємства-позивача та припинення виробництва з перериванням виробничого циклу.

Предмет позову у даній справі та обраний позивачем захід забезпечення позову є взаємопов'язаними, оскільки розрахована відповідачем заборгованість в оспорюваному акті-розрахунку може бути підставою припинення (обмеження) газопостачання позивачу.

Реалізація такого права відповідачем до моменту перевірки законності підстави його виникнення (акта-розрахунку) може призвести до порушень прав позивача, оскільки у разі задоволення позову про визнання недійсним акта-розрахунку, без забезпечення позову у вигляді заборони ПАТ "Київоблгаз" обмежувати чи припиняти газопостачання ТОВ "Інвестиції третього тисячоліття" до моменту вирішення спору по суті, сам по собі судовий захист втратить ефективність та цінність з точки зору захисту порушеного права та інтересу, тоді як позов подано саме з метою захисту права на безперешкодне здійснення господарської діяльності.

З огляду на викладене, встановивши вчинення відповідачем дій спрямованих на припинення газопостачання ТОВ "Інвестиції третього тисячоліття", суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про те, що загроза припинення (обмеження) газопостачання позивачу є реальною, в зв'язку з чим дійшли обґрунтованих висновків про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ПАТ "Київоблгаз" обмежувати чи припиняти газопостачання ТОВ "Інвестиції третього тисячоліття" до моменту вирішення спору по суті.

За таких обставин, висновки судів попередніх інстанцій відповідають вимогам статей 136, 137 ГПК України, а тому посилання скаржника на порушення судами зазначених процесуальних норм, а також на те, що судами не було досліджено надані позивачем докази на підтвердження вимог заяви, а обраний спосіб забезпечення позову не співвідноситься із предметом спору, відхиляються колегією суддів, як безпідставні.

Доводи, викладені у відзиві, зводяться до обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, з чим колегія суддів погоджується.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації") повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

За таких обставин, оскільки фундаментальних порушень не встановлено, оскаржувані постанова та ухвала прийняті з додержанням вимог процесуального права, тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Судові витрати.

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України (у редакції, чинній з 15.12.2017) покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 306, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.02.2018 та ухвалу Господарського суду Київської області від 26.12.2017 у справі №911/3871/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. Краснов

Судді: Г. Мачульський

І. Кушнір