ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 5013/462/12

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткаченко Н.Г. (головуючого), Білоуса В.В., Жукова С.В.,

за участю секретаря судового засідання Гаращенко Т.М.

за участю ліквідатора - арбітражного керуючого Пашковського А.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_5

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.11.2017

та ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 03.10.2017

за заявою Знам'янського комунального підприємства теплових мереж від 29.09.2016 № 02-01/1-60 в особі ліквідатора, арбітражного керуючого Пашковського А.А.

про застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу, укладеного в ліквідаційній процедурі та визнаного господарським судом в межах провадження у справі про банкрутство недійсним,

в межах справи № 5013/462/12

про банкрутство Знам'янського комунального підприємства теплових мереж, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 10.05.2012 порушено провадження у справі № 5013/462/12 про банкрутство Знам'янського комунального підприємства теплових мереж.

Постановою господарського суду Кіровоградської області від 07.06.2012 у справі №5013/462/12 Знам'янське комунальне підприємство теплових мереж визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 08.04.2015 у справі №5013/462/12 призначено ліквідатором Знам'янського комунального підприємства теплових мереж арбітражного керуючого Пашковського А.А.

03.10.2016 ліквідатор Знам'янського комунального підприємства теплових мереж - арбітражний керуючий Пашковський А.А. звернувся до господарського суду з заявою в межах даної справи про банкрутство про застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 03.10.2017 року у справі №5013/462/12 (суддя Бестаченко О.Л.) заяву Знам'янського комунального підприємства теплових мереж від 29.09.2016 № 02-01/1-60 в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Пашковського А.А. про застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу, укладеного в ліквідаційній процедурі та визнаного господарським судом в межах провадження у справі про банкрутство недійсним, задоволено частково. Застосовано наслідки недійсності договору купівлі-продажу від 15.03.2013 №1-а, укладеного між Знам'янським комунальним підприємством теплових мереж, в особі ліквідатора, арбітражного керуючого Савоніної О.Є. та ОСОБА_5 за результатами аукціону з продажу майна банкрута Знам'янського комунального підприємства теплових мереж, проведеного 10.01.2013 приватним підприємством "Експертне агентство". Витребувано у ОСОБА_5 шляхом вилучення та передачі Знам'янському комунальному підприємству теплових мереж одержане за договором купівлі-продажу № 1-а від 15.03.2013 майно, що належить на праві комунальної власності територіальній громаді міста Знам'янка Кіровоградської області та на праві господарського відання Знам'янському комунальному підприємству теплових мереж, а саме:

1) Нежитлова будівля - котельня № 1, А, 727,5 кв.м.; склад Б, 29,9 кв.м.; гаражи В, 136,2 кв.м., паркан N, за адресою: Кіровоградська обл., АДРЕСА_5;

2) Нежитлова будівля - котельня №3, А1, А2, 524,7 кв.м.; паркан N, за адресою: Кіровоградська обл., АДРЕСА_2;

3) Нежитлова будівля - котельня № 5, А, 170,5 кв.м., за адресою: Кіровоградська обл., АДРЕСА_4;

4) Нежитлова будівля - котельня № 6, А, 213,8 кв.м.; паркан N, за адресою: Кіровоградська обл., АДРЕСА_3,

а також наступне обладнання до котелень №1, №3, №6 :

1) Обладнання котельні № 1 за адресою: Кіровоградська область, АДРЕСА_1 (згідно переліку - а.с.12-14, т.20);

2) Обладнання котельні № 3 за адресою: Кіровоградська область, АДРЕСА_2 (згідно переліку - а.с.15,16 т.20);

3) Обладнання котельні №6 за адресою: Кіровоградська область, АДРЕСА_3, (згідно переліку - а.с.16,17, т.20).

У задоволенні решти вимог - відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.11.2017 (колегія суддів: Чус О.В. - головуючий, Кощеєв І.М., Євстигнеєв О.С.) ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 03.10.2017 у справі №5013/462/12 залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_5 звернувся з касаційною скаргою та просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.11.2017, ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 03.10.2017 у справі №5013/462/12 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог Знам'янського комунального підприємства теплових мереж в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Пашковського А.А. про застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу.

Заявник касаційної скарги посилається, зокрема, на те, що судами було залишено поза увагою наступні обставини:

- станом на 22.07.2015 за виконання будівельних робіт по реконструкції адміністративного та виробничого приміщень будівлі котельні №1 по АДРЕСА_4 у м. Знам'янка під двоповерховий житловий будинок та гаражі ОСОБА_5 було затрачено кошти в сумі 1 036 163, 20 грн.;

- відповідно до висновку експертного дослідження № 84 від 10.01.201, виконаного судовим експертом Таран О.С., вартість ремонтно-будівельних робіт, здійснених по АДРЕСА_4 у м. Знам'янка за договорами підряду № 7 від 05.04.2015 та № 8 від 05.04.2015 складає 971 799,60 грн.;

- відповідно до витягу із звіту з незалежної оцінки майна від 30.09.2012, виконаного ФОП ОСОБА_10, вартість будівлі котельні № 1 по АДРЕСА_4 у м. Знам'янка складала 231 477 грн.

Крім того, ОСОБА_5 у касаційній скарзі зазначає, що судами попередніх інстанцій не було враховано, що згідно договору №1-а від 15.03.2013 ОСОБА_5 було перераховано на рахунки Знам'янського комунального підприємства теплових мереж грошові кошти у сумі 265 000,00 грн., які згідно положень ст. 216 ЦК України мали б бути повернуті йому, однак на час розгляду справи повернуті не були.

На думку заявника касаційної скарги, фактично котельню №1 (як котельню) повернути неможливо, але оскільки гроші за неї вже сплачені, то поверненню вона і не підлягає.

Отже, за твердженням ОСОБА_5, судом першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, фактично було передано у власність Знам'янського комунального підприємства теплових мереж майно, яке ніколи не належало останньому і не входило до ліквідаційної маси; а також судом в порушення принципу рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом було прийнято сторону банкрута в особі ліквідатора.

У відзиві на касаційну скаргу ліквідатор Знам`янського комунального підприємства теплових мереж - арбітражний керуючий Пашковський А.А. проти поданої ОСОБА_5 касаційної скарги заперечує та просить оскаржувані ухвалу та постанову залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення про задоволення вимог заяви банкрута в особі ліквідатора про застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу ґрунтуються на повно і всебічно з'ясованих обставинах і досліджених доказах, прийняті з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., пояснення ліквідатора банкрута, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги та доводи відзиву на касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Так, ухвалюючи рішення про задоволення заяви ліквідатора Знам`янського комунального підприємства теплових мереж - арбітражного керуючого Пашковського А.А про застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу про витребування у ОСОБА_5 шляхом вилучення та передачі Знам'янському комунальному підприємству теплових мереж одержане за договором купівлі-продажу № 1-а від 15.03.2013 майно, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 18.02.2016 у справі №5013/462/12 було визнано недійсними результати аукціону з продажу майна банкрута, проведеного 10.01.2013, а також визнано недійсним укладений за результатами такого аукціону ліквідатором банкрута з ОСОБА_5 договір купівлі-продажу майна № 1-а від 15.03.2013; ОСОБА_5, набувши за результатами цього аукціону майно, на підставі ст. 216 ЦК України зобов'язаний повернути його продавцю - Знам'янському комунальному підприємству теплових мереж; неповернення покупцем банкруту відчуженого в ліквідаційній процедурі за недійсним договором майна перешкоджає ліквідатору у здійсненні заходів з формування ліквідаційної маси банкрута з метою задоволення вимог кредиторів відповідно до ст.ст. 25, 26 Закону про банкрутство, і тим самим, призводить до порушення прав кредиторів.

Суд апеляційної інстанції підтримав зазначені висновки місцевого господарського суду в повному обсязі.

Однак, колегія суддів Касаційного господарського суду не погоджується із вказаними висновками судів попередніх інстанцій, оскільки вони є передчасними, зробленими без належної оцінки обставин справи та з порушенням вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст.41 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) справи про банкрутство розглядаються господарськими судами в порядку провадження, передбаченому ГПК, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, предметом судового розгляду в межах даної справи про банкрутство є вимога Знам'янського комунального підприємства теплових мереж в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Пашковського А.А. про застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу № 1-а від 15.03.2013.

Судами з'ясовано, що вказана заява подана на підставі ч. 1 ст. 216 ЦК України та обґрунтована тим, що ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 18.02.2016 у справі №5013/462/12 було визнано недійсними результати аукціону з продажу майна Знам'янського комунального підприємства теплових мереж, проведеного 10.01.2013, що оформлені протоколами аукціону по продажу майна підприємства-банкрута від 10.01.2013 №1, №2, №3, №4, №5 та №6, а також визнано недійсним укладений за результатами такого аукціону ліквідатором банкрута з ОСОБА_5 договір купівлі-продажу майна № 1-а від 15.03.2013; ОСОБА_5, набувши за результатами цього аукціону майно, на підставі ст. 216 ЦК України зобов'язаний повернути його продавцю - Знам'янському комунальному підприємству теплових мереж.

Таким чином, ліквідатор банкрута вважає, що ОСОБА_5, не повертаючи майно, яке йому на даний час не належить, неправомірно володіє нерухомим майном та обладнанням, що належить на праві власності територіальній громаді міста Знам'янка в особі Знам'янської міської ради та на праві господарського відання Знам'янського комунального підприємства теплових мереж.

За твердження арбітражного керуючого Пашковського А.А., неповернення покупцем банкруту відчуженого в ліквідаційній процедурі за недійсним договором майна перешкоджає ліквідатору у здійсненні заходів з формування ліквідаційної маси банкрута з метою задоволення вимог кредиторів відповідно до ст.ст. 25, 26 Закону про банкрутство, і тим самим, призводить до порушення прав кредиторів.

У справі, яка розглядається, судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 15.03.2013 за результатами проведеного аукціону та у відповідності до протоколів аукціону по продажу майна підприємства-банкрута від 10.01.2013 № 1, № 2, № 3, № 5 та № 6 Знам'янським комунальним підприємством теплових мереж, в особі ліквідатора, арбітражного керуючого Савоніної О.Є. (продавець) з покупцем (переможцем аукціону) ОСОБА_5 в простій письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу № 1-а, за умовами якого продавець продав, а покупець купив нежитлові будівлі котелень № № 1, 3, 5, 6, 8.

Згідно акту прийому-передачі майна від 15.03.2013 відповідно до договору купівлі-продажу № 1-а від 15.03.2013 ліквідатором Знам'янського комунального підприємства теплових мереж вищевказане майно передано покупцю ОСОБА_5, яким 04.02.2013 та 15.03.2013 внесено на рахунок Знам'янського комунального підприємства теплових мереж грошові кошти в загальній сумі 265 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 18.02.2016, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.04.2016 у даній справі №5013/462/12, визнано недійсними результати аукціону з продажу майна банкрута - Знам'янського комунального підприємства теплових мереж, проведеного 10.01.2013, що оформлені протоколами аукціону по продажу майна підприємства-банкрута від 10.01.2013р. № 1, № 2, № 3, № 4, № 5 та № 6. Зокрема, було визнано недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу № 1-а від 15.03.2013, укладений між Знам'янським комунальним підприємством теплових мереж, в особі ліквідатора, арбітражного керуючого Савоніної О.Є. та ОСОБА_5

Стаття 215 ЦК України встановлює загальне правило про те, що правочин є недійсним у зв'язку з недодержанням в момент його вчинення стороною (сторонами) загальних вимог, які необхідні для чинності правочину, передбачених статтею 203 ЦК України.

Однак, статтею 216 ЦК України визначено особливі правові наслідки недійсності правочину.

Так, згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Тобто, за змістом ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Аналогічні положення містяться у ст. 208 ГК України, якою передбачено наслідки визнання господарського зобов'язання недійсним. Зокрема, згідно ч. 2 вказаної норми, у разі визнання недійсним зобов'язання з інших підстав кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за зобов'язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов'язання не передбачені законом.

Способами захисту прав при цьому є двостороння реституція або, у разі її неможливості, - відшкодування вартості того, що одержано, відшкодування заподіяних збитків та моральної шкоди.

Одностороння реституція чинним законодавством не передбачена.

Правовими наслідками недійсності правочину є двостороння реституція - у разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за умовами, дійсними на момент відшкодування.

Проте, зі змісту прийнятих у справі судових рішень вбачається, що вирішуючи спір про застосування наслідків недійсності договору та ухвалюючи рішення про витребування у ОСОБА_5 шляхом вилучення та передачі Знам'янському комунальному підприємству теплових мереж одержане за договором купівлі-продажу № 1-а від 15.03.2013 майно, суд першої інстанції вимог наведених вище норм не дотримався, питання щодо відшкодування вартості того, що одержано за недійсним договором не вирішив.

При цьому, місцевий суд, фактично застосував односторонню реституцію, чим порушив також приписи ст. 42 ГПК України, згідно яких правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що, як з'ясовано судами, обґрунтовуючи заяву про застосування наслідків недійсності договору, ліквідатор Знам'янського комунального підприємства теплових мереж посилався на необхідність повернення ОСОБА_5 отриманого за недійсним договором майна для подальшого включення його до складу ліквідаційної маси банкрута згідно із ст. 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та реалізації у ліквідаційній процедурі банкрута з метою задоволення вимог кредиторів.

Так, відповідно до ст.26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на даний час є чинними наявні в Реєстрі прав власності на нерухоме майно записи про державну реєстрацію права власності Територіальної громади міста Знам'янка та права господарського відання балансоутримувача - Знам'янського комунального підприємства теплових мереж на зазначені чотири нежитлові будівлі - котельні на підставі №538 від 01.06.2007, № 558 від 27.06.2007, №522 від 11.05.2007, № 557 від 27.06.2007, і відповідно, відновлено право комунальної власності територіальної міста Знам'янка та права господарського відання Знам'янського комунального підприємства теплових мереж (підтверджується Інформаційною довідкою №59251450 від 17.05.2016).

Проте, місцевий господарський суд не надав належної оцінки встановленим ним обставинам перебування спірного майна у власності Територіальної громади міста Знам'янка в контексті положень ст. 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" щодо обмежень включення до складу ліквідаційної маси певного майна.

Отже, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки всім обставинам справи, що не відповідає вимогам ч. 1 ст. 47 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) щодо прийняття рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та порушує приписи ст. 43 ГПК України щодо всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності та вимоги п.3 ч.1 ст. 84 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

Суд апеляційної інстанції на зазначені недоліки ухвали місцевого суду уваги не звернув та їх не усунув. При цьому, апеляційний суд припустився аналогічних порушень, не надавши зазначеним вище обставинам жодної правової оцінки, що є порушенням приписів ст. 101 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017), на яку між тим, апеляційний суд послався в оскаржуваній постанові.

Згідно з ч. 2 ст. 105 ГПК України (в зазначеній редакції) у постанові апеляційної інстанції мають бути зазначені, зокрема, доводи, за якими апеляційна інстанція відхиляє ті чи інші докази, мотиви застосування законів та інших нормативно-правових актів.

Таким чином, відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, суд апеляційної інстанції повинен у мотивувальній частині постанови навести правове обґрунтування та ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом.

Так, у порушення наведених норм процесуального законодавства, апеляційний суд при прийнятті постанови не надав оцінки доводам ОСОБА_5 зокрема, про те, що згідно договору №1-а від 15.03.2013 ОСОБА_5 було перераховано на рахунки Знам'янського комунального підприємства теплових мереж грошові кошти у сумі 265 000,00 грн., які згідно положень ст. 216 ЦК України мали б бути повернуті йому, однак на час розгляду справи повернуті не були.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, ухвалені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій про застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу шляхом вилучення у ОСОБА_5 та передачі банкруту одержаного за договором купівлі-продажу № 1-а від 15.03.2013 майна, вказаним вимогам не відповідають.

При цьому, в рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007, аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, було зазначено, що обов'язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначене рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

У зв'язку з зазначеним, колегія суддів дійшла висновку, що недоліки у вирішенні спору, яких припустилися місцевий та апеляційний господарські суди, свідчать про передчасність здійснених висновків стосовно вимог ліквідатора Знам'янського комунального підприємства теплових мереж про застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу.

Таким чином, згідно норм ст. 311 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017), постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.11.2017 та ухвала господарського суду Кіровоградської області від 03.10.2017 (щодо вимог про застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу) у справі № 5013/462/12 підлягають скасуванню, а справа в цій частині - направленню на новий судовий розгляд до Господарського суду Кіровоградської області.

При новому розгляді справи суду першої інстанції слід врахувати викладене в даній постанові, всебічно, повно й об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та вирішити спір відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 316 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017 ), вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Оскільки Касаційний господарський суд дійшов висновку, що судові рішення у справі № 5013/462/12 підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, то розподіл судових витрат, відповідно до ст.129 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017 ) судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.11.2017 та ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 03.10.2017 (щодо вимог про застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу) у справі № 5013/462/12 скасувати.

Справу № 5013/462/12 у зазначеній частині направити на новий розгляд до господарського суду Кіровоградської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ткаченко Н.Г.

Судді Білоус В.В.

Жуков С.В.