ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про закриття провадження по справі

"25" червня 2018 р.

Справа № 916/708/18

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

за участю представників сторін:

позивача: не з’явився

відповідача: не з`явився,

розглянувши заяву ТОВ «Дюна-Веста» від 20.06.2018р. за вх.№2-3101/18 про відмову від позову та закриття провадження по справі №916/708/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Дюна-Веста” (80100, Львівська область, м. Червоноград, вул.Б.Хмельницького, 67) до Товариства з обмеженою відповідальністю “Торгова мережа “Арбер” (65104, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 20) про стягнення 404984,27грн.,

ВСТАНОВИВ:

17.04.2018р. за вх.№757/18 ТОВ “Дюна-Веста” подано до суду позовну заяву до ТОВ “Торгова мережа “Арбер” про стягнення 686419,61грн.

Ухвалою суду від 18.04.2018р. залишено без руху позовну заяву від 17.04.2018р. за вх.№757/18 ТОВ “Дюна-Веста” до ТОВ “Торгова мережа “Арбер” про стягнення 686419,61грн., встановлено ТОВ “Дюна-Веста” строк до 14.05.2018р. для надання суду заяви про усунення недоліків позовної заяви від 17.04.2018р. за вх.№757/18.

26.04.2018р. за вх.№8697/18 до суду від ТОВ “Дюна-Веста” надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій усунуто недоліки, що визначені ухвалою суду від 18.04.2018р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.04.2018р. відкрито провадження у справі №916/708/18, постановлено розглядати справу №916/708/18 за правилами Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017р.) в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання суду на „17” травня 2018р. об 11год.30хв.

Подана позивачем одночасно із позовом заява від 17.04.2018р. за вх.№2-2011/18 про забезпечення позову ухвалою суду від 18.04.2018р. повернута заявнику.

Ухвалою від 07.05.2018р. задоволено заяву ТОВ “Дюна-Веста” від 04.05.2018р. за вх.№2-2246/18 про забезпечення позову, накладено арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю “Торгова мережа “Арбер” (65104, м. Одеса, вул.Ільфа та Петрова, 20, ), які знаходяться на рахунках: р/р 5301 в АБ “Південний”, МФО 328209; р/р 5303 в АБ “Південний”, МФО 328209; р/р 5302 в АБ “Південний”, МФО 328209; р/р 5301 в АБ “Південний”, МФО 328209; р/р 1366 в Южне ГРУ ПАТ КБ “Приватбанк”, м.Одеса, МФО 328704; р/р 4708 в Южне ГРУ ПАТ КБ “Приватбанк”, м. Одеса, МФО 328704; р/р 5045 в Южне ГРУ ПАТ КБ “Приватбанк”, м. Одеса, МФО 328704; №8374 в Южне ГРУ ПАТ КБ “Приватбанк”, м. Одеса, МФО 328704; №8281 в Южне ГРУ ПАТ КБ “Приватбанк”, м. Одеса, МФО 328704 - в розмірі заявленої до стягнення основної заборгованості – 594597 (п’ятсот дев’яносто чотири тисячі п’ятсот дев’яносто сім) грн. 71коп. Також, ухвалою суду від 07.05.2018р. визначено розмір зустрічного забезпечення в сумі 594597 (п`ятсот дев`яносто чотири тисячі п`ятсот дев`яносто сім) грн. 71коп., яку ТОВ “Дюна-Веста” слід було внести на депозитний рахунок Господарського суду Одеської області (отримувач коштів: ГУДКС України в Одеській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37607526, банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача: 5416, код ЄДРПОУ суду: 03499997) у строк до 17.05.2018р., та докази такого надати суду.

29.05.2018р. суд постановив ухвалу, якою, внаслідок невиконання позивачем вимог ухвали від 07.05.2018р. щодо сплати вартості зустрічного забезпечення, скасував ухвалу від 07.05.2018р. про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення позову.

Ухвалою суду від 17.05.2018р. відкладено розгляд справи на 13.06.2018р. о 10год.30хв.

За заявою позивача від 13.06.2018р. вх.№11775/18 суд ухвалою від 13.06.2018р. відклав підготовче засідання на 25.06.2018р. о 12год.10хв.

14.06.2018р. позивачем подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог за вх.№2-2936/18, в якій визначив позовні вимоги в наступній редакції: 280641,64грн. основна заборгованість, 30499,85грн. втрати від інфляції, 7287,54грн. три проценти річних, 86555,24грн. пені. Також, у заяві про зменшення позовних вимог позивач виклав прохання стягнути з відповідача на його користь 6074,76грн. судового збору, 3840грн. витрат, пов’язаних з розглядом справи, та повернення йому з державного бюджету 4221,53грн. надмірно сплаченого судового збору.

20.06.2018р. за вх.№12304/18 від відповідача надійшло клопотання про врахування під час вирішення питання про розподіл судових витрат здійснену ТОВ «ТМ «Арбер» 15.06.2018р. на користь ТОВ «Дюна-Веста» оплату компенсації понесених останнім судових витрат у розмірі 11177,29грн. за платіжним дорученням №17245 від 15.06.2018р.

Крім того, до заяви ТОВ «ТМ «Арбер» від 20.06.2018р. за вх.№12304/18 додано копію укладеного між ТОВ «Дюна-Веста» та ТОВ «ТМ «Арбер» договору від 11.06.2018р., відповідно до якого сторони домовились про сплату відповідачем позивачу 11177,29грн. в якості компенсації суми судових витрат, які позивач поніс у зв’язку з розглядом справи, внаслідок чого позивач зобов’язаний вжити всіх заходів по припиненню провадження у справі №916/708/18.

20.06.2018р. за вх.№2-3101/18 від позивача до суду надійшла заява про відмову від позову та закриття провадження по справі, в якій, зокрема, позивач просить суд повернути йому з державного бюджету 50 відсотків, сплаченого ним за розгляд даного позову судового збору.

Так, процесуальні права позивача, зокрема, передбачені п.1 ч.2 ст.46 ГПК України, положення якого визначають, що крім прав та обов’язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Положення ч.4 ст.231 ГПК України визначають, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Враховуючи викладене, суд приймає відмову позивача від позову та вбачає наявними підстави для закриття провадження по справі.

Позивач у заяві про відмову від позову та закриття провадження по справі не виклав вимогу стосовно компенсації йому за рахунок відповідача витрат в сумі 3840грн., пов’язаних із розглядом справи, про які було зазначено у заяві про зменшення розміру позовних вимог від 14.06.2018р. за вх.№2-2936/18.

Згідно ч.3 ст.123 ГПК України до витрат, пов’язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов’язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов’язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов’язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За положеннями ч.ч.1, 2, 3 ст.124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв’язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Положення ч.2 ст.128 ГПК України передбачають, що розмір витрат, пов’язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов’язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Таким чином, позивач, заявивши у заяві про зменшення розміру позовних вимог від 14.06.2018р. за вх.№2-2936/18 вимогу стосовно компенсації йому за рахунок відповідача витрат в сумі 3840грн., пов’язаних із розглядом справи, у позовній заяві визначив, що такі витрати складатимуться орієнтовно із витрат на проїзд до суду міжміськими автобусами та залізничним транспортом, але протягом розгляду справи не подав до суду доказів фактичного понесення таких витрат.

Внаслідок чого не підлягає судом задоволенню вимога ТОВ «Дюна-Веста» про компенсацію йому за рахунок відповідача витрат в сумі 3840грн., пов’язаних із розглядом справи.

Позивач, висуваючи вимогу про повернення йому з державного бюджету 50% сплаченого ним при поданні позову судового збору, послався на положення ч.1 ст.130 ГПК України.

Так, ч.1 ст.130 ГПК України передбачає, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З врахуванням зменшення позовних вимог та визначення їх у загальному розмірі 404984,27грн., судовий збір за позовом мав складати 6074,76грн.

На підтвердження понесення витрат на оплату судового збору позивачем до справи подані платіжні доручення №9503 від 10.04.2018р. на суму 10296,29грн. про сплату судового збору за подання позову, №9504 від 10.04.2018р. на суму 881 грн. про сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Отже, сума надмірно сплаченого судового збору фактично складає 4221,53грн.

Згідно платіжного доручення №17245 від 15.06.2018р. відповідач компенсував позивачу витрати на сплату судового збору в сумі 11177,29грн., тобто, витрати позивача із судового збору компенсовані відповідачем у повному обсязі, отримавши право на повернення з державного бюджету саме йому судового збору в сумі 4221,53грн.

Зважаючи на викладені обставини, з огляду на повну компенсацію відповідачем позивачу понесених останнім судових витрат на оплату судового збору, у т.ч. в розмірі його надмірної сплати, у суду відсутні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 4221,53грн. судового збору, як і відсутні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що передбачено ч.1 ст.130 ГПК України.

Між тим, з врахуванням вищевстановлених судом обставин, на повернення з державного бюджету 4221,53грн. судового збору може розраховувати відповідач – ТОВ «ТМ «Арбер» у разі подання ним до суду відповідної заяви.

Керуючись п.4 ч.1 ст.231, ст.ст.123, 124, 130, 232, 233, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017р.), суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити заяву ТОВ «Дюна-Веста» про відмову від позову.

2. Закрити провадження у справі №916/708/18.

3. Відмовити ТОВ «Дюна-Веста» у клопотаннях, викладених у заяві про зменшення розміру позовних вимог від 14.06.2018р. за вх.№2-2936/18, заяві про відмову від позову від 20.06.2018р., щодо стягнення з відповідача витрат в сумі 3840грн., пов’язаних із розглядом справи, про повернення позивачу з державного бюджету 4221,53грн. судового збору, про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.

4. Роз’яснити сторонам по справі, що відповідно до ч.3 ст.231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв’язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

5. У відповідності до ч.1 ст.235 ГПК України ухвала набрала законної сили 25.06.2018р. та згідно ч.5 ст.231, п.14 ч.1 ст.255 ГПК України підлягає оскарженню в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

6. Повну ухвалу складено 25.06.2018р.

Суддя І.А. Малярчук