РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року Справа № 918/100/18

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І. Ю., суддя Демидюк О.О. , суддя Савченко Г.І.

секретар судового засідання Кушніруку Р.В.

за участю представників сторін:

від позивача:

Лук`яненко О.Л. - адвокат, представник згідно ордеру від 02.10.2017р. серії КВ №381544

від відповідача:

Бляшин М.С. - адвокат, представник згідно ордеру від11.06.2018р. серії РН-276№139

Лавренчук Т.В. - адвокат, представник згідно ордеру від 18.06.2018р. серії РН-276 №145

від третьої особи: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Лайн Груп", м.Чернігів

на рішення господарського суду Рівненської області, ухваленого 26.04.18р. суддею Церковною Н.Ф. о 11:06 год. у м.Рівному, повний текст складено 02.05.18р.

у справі № 918/100/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Лайн Груп", м.Чернігів

до Акціонерного товариства "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.", м.Рим Італія в особі Представництва "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.", м.Рівне

про стягнення заборгованості в сумі 181146,17 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 26.04.2018р. у справі №918/100/18 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Лайн Груп" до Акціонерного товариства "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." в особі Представництва "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Державного агентства автомобільних доріг України, про стягнення заборгованості в сумі 181146,1 грн. - відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс Лайн Груп", звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Також, просить стягнути витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає, що рішення місцевого господарського суду ухвалене з порушенням норм чинного законодавства;

- вказує, що у оскаржуваному рішенні судом зазначено, що позивачем не доведено юридичного факту розірвання договірних відносин з позивачем, оскільки питання щодо взаєморозрахунків між відповідачем та третьою особою (Укравтодором) та факту розірвання укладеного між ними Контракту, на даний час є предметом розгляду Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати. Водночас, позивач обґрунтовує ту обставину, що контракт субпідряду від 01.10.2015р. укладений між позивачем та відповідачем розірвано у зв'язку з розірванням основного контракту;

- стверджує, що висновки суду першої інстанції, що основний контракт та контракт субпідряду від 01.10.2015р. не розірвано, не відповідають обставинам справи;

- зазначає, що суд незаконно та необґрунтовано прийшов до висновку, що гарантійні утримання в сумі 181146,17грн. не підлягають стягненню з відповідача, оскільки на час вирішення спору гарантійний строк не сплинув за контрактом субпідряду, у зв'язку з чим не настав і строк розрахунків, передбачений п.23.10 контракту субпідряду, зокрема підписання сторонами остаточного сертифікату передачі за весь об'єм робіт;

- вважає, що посилання суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні на норми контракту субпідряду від 01.10.2015р. є некоректним, оскільки як вже було зазначено, з 23.08.2016р. контракт субпідряду є розірваним;

- додає, що відповідачем було визнано зобов'язання щодо обов'язку повернення позивачу гарантійних утримань за контрактом субпідряду від 01.10.2015р.;

- звертає увагу, що часткове повернення відповідачем гарантійних утримань свідчить про визнання зобов'язань перед позивачем щодо обов'язку повернення всієї суми гарантійних утримань. Таким чином, висновки суду першої інстанції, що гарантійний строк не сплинув за контрактом субпідряду від 01.10.2015р., а отже гарантійні утримання не підлягають стягненню, не відповідають обставинам справи;

- також зауважує, що в оскаржуваному рішенні, суд прийшов до необґрунтованого висновку, що до правовідносин у справі не підлягають застосуванню приписи ст.1212 ЦК України;

- додає, що доводи суду першої інстанції щодо відсутності підстав для повернення гарантійних утримань, оскільки сторонами не підписано остаточний сертифікат на підставі п.п.23.10 контракту субпідряду, також є необґрунтованими;

- зазначає, що остаточний сертифікат про завершення робіт не підписано оскільки контракт субпідряду розірвано. Таким чином, оскільки права та обов'язки сторін за контрактом субпідряду припинилися, то остаточний сертифікат вже не буде підписаний в майбутньому. Отже, з моменту розірвання контракту субпідряду - з 23.08.2016р. у відповідача відсутні підстави для утримання гарантійних платежів;

- констатує, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а саме ст.1212 ЦК України.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду 31.05.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Лайн Груп" на рішення господарського суду Рівненської області від 26.04.2018р. у справі №918/100/18 та справу №918/100/18 призначено до розгляду на 19.06.2018 р. об 15:00год..

Представник скаржника в судовому засіданні 19.06.2018р. підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає рішення місцевого суду незаконним та необґрунтованим. Просить суд рішення господарського суду Рівненської області від 26.04.2018р. у справі №918/100/18 скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Представники відповідача в судовому засіданні 19.06.2018р. та у письмовому відзиві від 11.06.2018р. на апеляційну скаргу заперечили проти доводів апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою. Просять суд рішення господарського суду Рівненської області від 26.04.2018р. у справі №918/100/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до ст.ст.222, 223 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол судового засідання.

Третя особа не скористалася своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надала суду відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч.3 ст. 263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Однак, третя особа наданим їй процесуальним правом не скористалася та в судове засідання не з'явилася, своїх повноважних представників не направила, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю останніх.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 04.01.2013р. між Акціонерним товариством "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." в особі Представництва "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." та Державним агентством автомобільних доріг України (Укравтодором) було укладено контракт №1754/2/9-13 щодо виконання підрядником (відповідачем) капітального ремонту автомобільної дороги М03 Київ-Харків-Довжанський (далі - основний контракт). Зокрема, на виконання цих зобов'язань щодо капітального ремонту вказаної автомобільної дороги, за лотами, тендерна пропозиція по яким була прийнята замовником (третьою особою), були укладені Контракт 2.1: лот 2.1 (км 210+000-км 220+782, лот 2.2 (км 300+550-км 323+000), лот 2.3 ( км 258+000-км 275+000) та Контракт 2.2: лот 2.4 (км282+000-км 300+550), лот 2.5 (км 300+550-км 323+000), лот 2.6 (км 329+050- км 333+250).

01.10.2015р. між Акціонерним товариством "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." в особі Представництва "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." (підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс Лайн Груп"(субпідрядник) укладено контракт субпідряду №01-10/2/15 (далі - контракт) на виконання ремонту автомобільної дороги М03 Київ-Харків-Довжанський в Україні (Контракт 2.1. км 210+000-275+000, Контракт 2.2. км 282+000-333+250 (укріплення насипу).

Згідно ч.1 контракту, виконання, термін дії і початок виконанню цього контракту ґрунтуються на схваленні інженера (п.4.1) і засноване на ввірені робіт субпідряднику. Жодна дія, жоден вид робіт, що відноситься до даного контракту, не може бути виконаний субпідрядником, якщо не буде отримано відповідний дозвіл, в іншому випадку за всі витрати і збитки буде відповідальним він сам.

Підрядник передає на субпідряд, а субпідрядник бере на себе зобов'язання по виконанню робіт, усунення будь-яких виявлених дефектів і недоліків у відповідності з технічними специфікаціями в об'ємах і видах робіт згідно з доданою ВОР, відповідно до проекту по ремонту автодороги М03 Київ-Харків-Довжанський (ст.1 контракту).

Субпідрядник гарантує якість і належне виконання робіт, при цьому дає 1 рік гарантії на основні роботи з моменту їх завершення на будмайданчику і підписанням з боку основного замовника сертифіката передачі робіт, складених відповідно до ст.18 (п.6.1 контракту).

Субпідрядник зобов'язується виконати доручені йому роботи, вказані в поданій відомості обсягів робіт. Відомість обсягів робіт (далі - ВОР) становить невід'ємну частину цього контракту (п.п.8.1, 8.2 контракту).

У відповідності до п.12.1 контракту, субпідрядник зобов'язаний забезпечити необхідну кількість трудових ресурсів, матеріали, необхідні робочі засоби і механізми, він повинен сам керувати ними з метою здачі виконуваних робіт. При цьому підрядник не несе відповідальність за простій обладнання субпідрядника, у зв'язку з чим ніякі фінансові компенсації даним договором не передбачені.

Відповідно до п."b" ст.12.2 контракту, субпідрядник зобов'язується також забезпечити: поставку всіх матеріалів і устаткування, необхідних для належного виконання робіт у строки, за винятком поставок, що здійснюються підрядником.

Схвалення робіт, виконуваних за цим контрактом, здійснюється підрядником і інженером за допомогою інспекції, складання та підписання відповідного проміжного платіжного сертифікату. Проміжний сертифікат складається і надається сторонами інженеру згідно обговореної ними схеми і містить письмовий та аналітичний опис робіт, виконаних за цим контрактом і додатками, з докладним посиланням на позиції ВОР по кожному розділу. Проміжний платіжний сертифікат оформляється щомісяця на суму виконаних робіт (ст.17 контракту).

У відповідності до ст.18.1 контракту, при завершенні робіт за цим контрактом буде складено остаточний сертифікат, котрий повинен бути схвалений, підписаний і сертифікований підрядником і інженером.

Розрахунок суми до оплати розраховується на підставі цін, зазначених у відомості обсягів робіт, у відповідності з п.23.2, з урахуванням коефіцієнта, який визначається співвідношенням офіційного курсу євро, встановленого Національним банком України на день підписання проміжного сертифікату до офіційного курсу євро, встановленого Національним банком України на день підписання сторонами відомості об'ємів робіт, який становить - 23,857501грн. за 1 євро на 1 жовтня 2015 року (п.22.2 контракту субпідряду).

Підрядник перераховує субпідряднику аванс у розмірі 10% від загальної договірної ціни робіт на розрахунковий рахунок субпідрядника протягом 5 робочих днів після отримання авансового платежу від основного замовника. Підрядник буде утримувати з вартості робіт вартість поставлених підрядником обладнання, матеріалів, оренди машини механізмів підрядника. Підрядник буде утримувати з вартості робіт вартість поставлених підрядником обладнання, матеріалів, оренди машин і механізмів підрядника (п.23.1 контракту).

Згідно п.23.2 контракту, не пізніше 25 числа кожного місяця субпідрядник повинен подати підряднику протокол оцінки виконаних робіт відповідно до ст.17 даного контракту та умовам основного контракту; згодом субпідрядник і підрядник на цій основі складають і підписують проміжний платіжний сертифікат на оплату виконаних робіт.

Відповідно до п.п.23.9, 23.10 контракту, з кожного проміжного платіжного сертифікату підрядник буде утримувати 10% суми платежу, як гарантію виконання. Утримані суми повертаються в наступному порядку: 50% - при підписанні сертифікату передачі на весь обсяг робіт або частину постійних робіт, решта 50% - в порядку, передбаченому основним контрактом.

Як визначено у п."а" ст.24.1 контракту, останній вважається розірваним в правовому порядку, зокрема, у випадку розірвання основного контракту.

В силу п."d" ст.24.1 Контракту, останній вважається розірваним в правовому порядку, зокрема: на вимогу підрядника в односторонньому порядку, при цьому останній повинен повідомити субпідрядника за 10 календарних днів до моменту розірвання цього контракту субпідряду. В такому випадку, після закінчення вказаного в цьому пункті терміну, контракт субпідряду вважається розірваним з наступного дня без укладення додаткових угод.

Контракт від 01.10.2015р. №01-10/2/15 на виконання ремонту автомобільної дороги М03 Київ-Харків-Довжанський в Україні (Контракт 2.1 км 210+000-275+000, Контракт 2.2 км 282+000-333+250 (укріплення насипу) підписаний сторонами та скріплений відтисками їх печаток.

В подальшому, що між сторонами контракту від 01.10.2015р. №01-10/2/15 було підписано проміжні платіжні сертифікати від 09.11.2015р. №1 та від 02.02.2016р. №2 на загальну суму 6695287,29грн. з ПДВ.

Також, зі змісту Проміжних платіжних сертифікатів від 09.11.2015р. №1 та від 02.02.2016р. №2 (а.с.91, 93) вбачається, що згідно вказаних документів загальна сума гарантійних утримань становить 557 940,61грн..

Як вказано місцевим господарським судом, що 04.08.2016р. Державним агентством автомобільних доріг України (Укравтодором) було направлено АТ "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." в особі Представництва "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." повідомлення про розірвання контракту №154/2/9-13 з огляду на невиконання зобов'язань за Основним договором та порушення окремих його вимог, на підставі ст.15.2 (припинення дії замовником), а також статті 15.6 (корупційна або шахрайська практика) загальних умов основного контракту. Зазначене повідомлення було отримано 08.08.2016.р. АТ "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." в особі Представництва "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.".

Також, судом першої інстанції зазначено, що питання щодо проведення взаєморозрахунків між відповідачем та третьою особою та питання щодо факту розірвання вказаної угоди є предметом розгляду Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати (Париж, Франція).

03.11.2017р. ТОВ "Транс Лайн Груп" звернулося до АТ "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." в особі Представництва "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.", про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, з листом від 01.11.2017р. №1301 з вимогою про сплату утриманої суми гарантії в розмірі 181146,17грн..

Однак, вказана вимога залишена відповідачем без задоволення.

За вказаних обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс Лайн Груп" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до Акціонерного товариства "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." в особі Представництва "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." про стягнення заборгованості за укладеним між сторонами контрактом субпідряду на виконання ремонту автомобільної дороги М03 Київ-Харків-Довжанський в Україні (укріплення насипу) від 01.10.2015р. №01-10/2/15 в сумі 181146,17грн..

Обґрунтовуючи позовну заяву, ТОВ "Транс Лайн Груп" посилається на те, що у січні 2013 року між Державним агентством автомобільних доріг України та Акціонерним товариством "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." в особі Представництва "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." були укладені контракти підряду, за якими відповідач зобов'язався здійснити капітальний ремонт автомобільної дороги М-03 Київ-Харків-Довжанський (контракти 2.1 та 2.2, лоти 2.1-2.6). Зазначеним основним контрактом також було передбачено, що до виконання вказаних робіт відповідач має право залучати інших осіб на умовах субпідряду. З огляду на наведені договірні положення 01.10.2015р. на підставі укладеного між відповідачем та третьою особою Основного контракту між Акціонерним товариством "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." в особі Представництва "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." та ТОВ "Транс Лайн Груп" було укладено контракт субпідряду №01-10/2/15 на виконання ремонту автомобільної дороги М03 Київ-Харків-Довжанський в Україні (укріплення насипу). Згідно ст.17 цього контракту субпідряду погодження та оплата робіт, які виконувалися позивачем за вказаним контрактом, здійснювались на підставі проміжних платіжних сертифікатів. Відповідно до статей 23.9, 23.10 контракту субпідряду з кожного проміжного платіжного сертифікату, відповідач утримав 10% суми платежу як гарантію виконання. Вказана сума гарантії підлягає поверненню. Так, утримані суми повертаються в наступному порядку: 50% - при підписанні сертифікату передачі за весь об'єм робіт або частину постійних робіт, решта 50% - в порядку, передбаченому основним контрактом. Водночас 23.08.2016р. основний контракт між Укравтодором та відповідачем було розірвано у зв'язку з систематичним невиконанням та грубим порушенням відповідачем умов контракту. У зв'язку з розірванням основного контракту 23.08.2016р. на підставі п.24.2 був розірваний і контракт субпідряду, укладений між сторонами. При цьому, станом на дату подання позовної заяви відповідач не повністю повернув позивачу суму гарантійних утримань у розмірі 181146,17грн.. Враховуючи наведене, позивач, посилаючись на статті 525, 526, 629, 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), просить суд стягнути з відповідача вищенаведену суму заборгованості.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 27.02.2018р. позовну заяву ТОВ "Транс Лайн Груп" від 21.02.2018р. прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №918/100/18 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Крім того, цією ухвалою залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Державне агентство автомобільних доріг України.

27.02.2018р. електронною поштою до суду надійшло клопотання позивача від 27.02.2018р. про об'єднання справ №918/99/18 (суддя Войтюк В.Р.), №918/100/18 (суддя Церковна Н.Ф.) та №918/102/18 (суддя Політика Н.А.) в одне провадження.

Також, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву від 12.03.2018р. (а.с.141-143), в якому останній заперечив проти задоволення вимог позивача з огляду на відсутність підписаного третьою особою Сертифікату передачі робіт в рамках Контракту, що у свою чергу свідчить про те, що встановлений Контрактом субпідряду від 01.10.2015р. №01-10/2/15 річний гарантійний строк на час звернення позивача до суду з даним позовом не сплив. Крім того, враховуючи відсутність на момент вирішення цього господарського спору підписаного між сторонами Сертифікату про завершення робіт, відповідач зазначив про те, що строк сплати позивачеві спірних гарантійних утримань не настав.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 13.03.2018р. у задоволенні клопотання Товариства про об'єднання справ №918/99/18, №918/100/18 та №918/102/18 в одне провадження було відмовлено, а розгляд справи відкладено.

16.03.2018р. через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли письмові пояснення третьої особи від 12.03.2018р. (а.с.182-184), в яких остання зазначила про те, що для належного та об'єктивного з'ясування усіх обставин справи необхідно встановити об'єм фактично виконаних позивачем робіт.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Як вже зазначалося, рішенням господарського суду Рівненської області від 26.04.2018р. по справі №918/100/18 у задоволенні позову відмовлено.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).

Відповідно до п.2 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

У відповідності до п.1 ст.12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Як встановлено ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Згідно ст.174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.2 ст.180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

За змістом статей 837, 875 ЦК України та ст.318 ГК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. За договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Поряд з цим, згідно із приписами ч.4 ст. 849 ЦК України, замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Як свідчать матеріали справи, 04.01.2013р. між Акціонерним товариством "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." в особі Представництва "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." та Державним агентством автомобільних доріг України (Укравтодором) було укладено контракт №1754/2/9-13 щодо виконання підрядником (відповідачем) капітального ремонту автомобільної дороги М03 Київ-Харків-Довжанський.

Надалі, 01.10.2015р. між Акціонерним товариством "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." в особі Представництва "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." (підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс Лайн Груп" (субпідрядник) укладено контракт субпідряду №01-10/2/15 (контракт) на виконання ремонту автомобільної дороги М03 Київ-Харків-Довжанський в Україні.

Умови розрахунків між сторонами викладено в ст.ст.22.2, 23.1, 23.9, 23.10 вказаного контракту.

Згідно п.23.2 контракту, не пізніше 25 числа кожного місяця субпідрядник повинен подати підряднику протокол оцінки виконаних робіт відповідно до ст.17 даного контракту та умовам основного контракту; згодом субпідрядник і підрядник на цій основі складають і підписують проміжний платіжний сертифікат на оплату виконаних робіт.

Відповідно до п.п.23.9, 23.10 контракту, з кожного проміжного платіжного сертифікату підрядник буде утримувати 10% суми платежу, як гарантію виконання; утримані суми повертаються в наступному порядку: 50% - при підписанні сертифікату передачі на весь обсяг робіт або частину постійних робіт, решта 50% - в порядку, передбаченому основним контрактом.

В силу п."d" ст.24.1 контракту, останній вважається розірваним в правовому порядку, зокрема: на вимогу підрядника в односторонньому порядку, при цьому останній повинен повідомити Субпідрядника за 10 календарних днів до моменту розірвання цього Контракту субпідряду. В такому випадку, після закінчення вказаного в цьому пункті терміну, контракт субпідряду вважається розірваним з наступного дня без укладення додаткових угод.

В подальшому, між сторонами контракту від 01.10.2015р. №01-10/2/15 було підписано проміжні платіжні сертифікати від 09.11.2015р. №1 та від 02.02.2016р. №2 на загальну суму 6695287,29грн. з ПДВ.

Також, зі змісту проміжних платіжних сертифікатів від 09.11.2015р. №1 та від 02.02.2016р. №2 вбачається, що згідно вказаних документів загальна сума гарантійних утримань становить 557940,61грн..

Згідно із ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено судами у справі №927/468/17, зокрема у постанові Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2017р., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України 11.12.2017р., зокрема, що: "04.08.2016р. Державним агентством автомобільних доріг України (Укравтодором) було направлено Акціонерному товариству "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." в особі Представництва "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." повідомлення про розірвання контракту №154/2/9-13 з огляду на невиконання зобов'язань за Основним договором та порушення окремих його вимог, на підставі ст. 15.2 (Припинення дії Замовником), а також ст. 15.6 (Корупційна або шахрайська практика) загальних умов основного Контракту.

Дане повідомлення було отримано АТ "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." в особі Представництва "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." 08.08.2016р..

З вказаної дати почався перебіг 14-днів, після спливу яких дія основного контракту припинена.

Питання щодо проведення взаєморозрахунків між позивачем та третьою особою є предметом розгляду Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати (Париж, Франція).", тощо.

В силу п."а" ст.24.1 контракту від 01.10.2015р. №01-10/2/15, останній вважається розірваним в правовому порядку, зокрема, у випадку розірвання основного контракту.

Тобто, укладаючи контракт субпідряду від 01.10.2015р. №01-10/2/15, сторони дійшли згоди та визначили умови останнього, зокрема, щодо можливості розірвання цього контракту.

Положенням п."d" ст.24.1 контракту субпідряду від 01.10.2015р. №01-10/2/15 передбачає правове розірвання контракту, зокрема, останній вважається розірваним в правовому порядку, зокрема: на вимогу підрядника в односторонньому порядку, при цьому останній повинен повідомити Субпідрядника за 10 календарних днів до моменту розірвання цього Контракту субпідряду. В такому випадку, після закінчення вказаного в цьому пункті терміну, контракт субпідряду вважається розірваним з наступного дня без укладення додаткових угод.

З огляду на викладене вище, а також враховуючи те, що на момент розгляду даної справи основний контракт, укладений між Державним агентством автомобільних доріг України (Укравтодором) та АТ "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." в особі Представництва "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." є розірваним з моменту спливу вказаного строку, а тому слід дійти висновку і про розірвання контракту субпідряду від 01.10.2015р. №01-10/2/15.

З матеріалів справи №918/100/18 вбачається, що предметом судового розгляду в ній є вимога позивача про стягнення з відповідача 181146,17грн., що були утримані відповідачем на виконання умов контракту субпідряду від 01.10.2015р. №01-10/2/15 (зокрема п.23.9).

Відповідно до ч.2 ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору, всі зобов'язання сторін припиняються.

Загальні підстави для виникнення зобов'язань у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом ст.1212 ЦК України, безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.11, ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Згідно з ч.1 ст.177 ЦК України, об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною 1 ст.202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Отже, системний аналіз положень ч.1, п.1 ч.2 ст.11, ч.1 ст.177, ч.1 ст.202, ч.1 ст.1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК України, звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов'язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03.06.2015р. №6-100цс15, а також у постанові Верховного Суду від 04.05.2018р. у справі №927/468/17.

За приписами п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються також до вимог, зокрема, про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

За вказаних обставин, враховуючи те, що контракт субпідряду від 01.10.2015р. №01-10/2/15 розірвано, а тому з моменту його розірвання у відповідача відсутні підстави для утримання неповерненої частини гарантійних утримань в сумі 181146,17грн. та які підлягають поверненню позивачу на підставі ст.1212 ЦК України.

Крім того, з врахуванням того, що контракт субпідряду від 01.10.2015р. №01-10/2/15 є розірваним, отже така обставина унеможливлює підписання жодних остаточних сертифікатів, у відповідності до п.23.10 останнього, у майбутньому.

Таким чином, доводи суду першої інстанції щодо відсутності підстав для повернення гарантійних утримань, оскільки не підписано остаточний сертифікат на підставі п.23.10 субпідряду від 01.10.2015р. №01-10/2/15 є необґрунтованим.

Водночас відповідачем не спростовано твердження позивача про часткове повернення суми гарантійних утримань в розмірі 376803,44грн..

Враховуючи вищевикладене у сукупності, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи, колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитися з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для відмови у позовній вимозі про стягнення 181146,17грн. грошових коштів.

Водночас, покликання представника скаржника в апеляційній скарзі та в судовому засіданні 19.06.2018р. на документи, які були додані до апеляційної скарги, а саме: лист "Укравтодора" від 07.12.2017р., в якому надано інформацію щодо загального обсягу виконаних робіт відповідачем на дату розірвання Основного контракту (додаток №2); повідомлення відповідача про розірвання договору від 04.10.2016 р., зокрема відповідно до якого "АТ Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." в особі Представництва "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.", керуючись ст.24.1 Контрактів субпідряду, повідомляє ТОВ "Транс Лайн Груп" про розірвання Контрактів субпідряду, внаслідок розірвання Основного контакту (додаток №3); заяву Укравтодору, розміщену на веб-сайті щодо розірвання договору з відповідачем (додаток №4), до уваги колегії не беруться та не приймаються судом, оскільки ТОВ "Транс Лайн Груп", в силу приписів ч.3 ст.269 ГПК України, не надано відповідних доказів на підтвердження неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежили від нього.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Лайн Груп" підлягає задоволенню, в свою чергу, керуючись п.3 ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду Рівненської області від 26.04.2018р. у справі №918/100/18 слід скасувати прийнявши нове судове рішення, яким позов задоволити.

Судові витрати апеляційний суд розподіляє з урахуванням положень ст.ст.123, 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Лайн Груп", м.Чернігів задоволити.

2. Рішення господарського суду Рівненської області від 26.04.2018р. у справі №918/100/18 скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким позов задоволити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." в особі Представництва "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." (33024, м.Рівне, вул.Соборна, 446, ідентифікаційний код 26603641) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Лайн Груп" (14007, м.Чернігів, вул.Кільцева, 5, ідентифікаційний код 35884094) 181 146грн. 17коп. грошових коштів та 2720грн. 00коп. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

3. Стягнути з Акціонерного товариства "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." в особі Представництва "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." (33024, м.Рівне, вул.Соборна, 446, ідентифікаційний код 26603641) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Лайн Груп" (14007, м.Чернігів, вул.Кільцева, 5, ідентифікаційний код 35884094) 4100грн. 00коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Видачу наказів на виконання даної постанови доручити господарському суду Рівненської області.

5. Справу №918/100/18 повернути до господарського суду Рівненської області.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21.06.2018р.

Головуючий суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.