РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.06.2018Справа № 910/3370/18

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій-Україна"

до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

про стягнення 750 285 грн 54 коп.

Представники сторін:

від позивача: Хмельов А.Г. - представник за довіреністю;

від відповідача: Жила М.І. - представник за довіреністю,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

22.03.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій-Україна" з вимогами до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про стягнення 750 285 грн 54 коп. заборгованості з виплати дивідендів, в тому числі: 483 153 грн 00 коп. основного боргу, 39 770 грн 18 коп. 3 % річних та 227 362 грн 36 коп. інфляційних втрат.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України не виконав належним чином зобов'язання з виплати позивачу, як акціонеру Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", дивідендів за 2011 - 2014 роки, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму невиплачених дивідендів у загальному розмірі 483 153 грн 00 коп., 39 770 грн 18 коп. 3 % річних та 227 362 грн 36 коп. інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2018 відкрито провадження у справі № 910/3370/18 та прийнято позовну заяву до розгляду, підготовче засідання призначено на 07.05.2018.

05.04.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив з проханням, у разі задоволення позову, розстрочити виконання рішення суду та документи на виконання вимог ухвали суду.

02.05.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

05.05.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про відшкодування судових витрат та відповідь на відзив відповідача.

07.05.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на заяву позивача про відшкодування судових витрат.

У підготовчому засіданні суд, керуючись п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України, постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 07.06.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.05.2018 суд виправив описку, допущену в протокольній ухвалі Господарського суду міста Києва від 07.05.2018 № 910/3370/18 та повідомив сторін про судове засідання з розгляду справи по суті, яке відбудеться 11.06.18 о 14:20.

У судове засідання 11.06.2018 з'явилися представники сторін та надали пояснення по суті справи.

Позивач у повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача надав пояснення по суті справи, відповідно до яких заперечує проти заявлених позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

Крім того, представник відповідача просить суд розстрочити виконання рішення суду на строк - 6 місяців та відмовити позивачу у відшкодування судових витрат.

У судовому засіданні 11.06.2018 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішеннями загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", оформленим протоколом № 22 від 10.10.2014, вирішено:

- затвердити прибуток: за 2011 рік у розмірі 2 181 892 000 грн 00 коп., за 2012 рік у розмірі 1 428 110 724 грн 00 коп.; за 2013 рік у розмірі 189 886 355 грн 00 грн.;

- затвердити наступний порядок розподілу прибутку: за 2011 рік - 2 181 612 957 грн 30 коп. направити на виплату дивідендів акціонерам; за 2012 рік - 1 427 836 668 грн 30 коп. направити на виплату дивідендів акціонерам; за 2013 рік - 189 799 785 грн 00 коп. направити на виплату акціонерам;

- встановити дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів 20.10.2014;

- виплату дивідендів за 2011, 2012 та 2013 роки здійснити у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015.

Рішенням загальних зборів акціонерів відповідача, оформленим протоколом № 23 від 22.07.2015, вирішено:

- затвердити наступний розмір та порядок розподілу прибутку Товариства за 2014 рік: направити на виплату дивідендів акціонерами 100% або максимально наближений до 100%, але не менше ніж 99,9% розмір чистого прибутку Товариства за 2014 рік за даними річної фінансової звітності, підтвердженої аудиторським висновком. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 23,32 грн.

- встановити дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, 03.08.2015;

- виплату дивідендів здійснити у строк з 03.08.2015 по 03.10.2015.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 20.10.2014 позивач був власником 4290 штук простих іменних акцій та станом на 03.08.2015 позивач був власником 7830 штук простих іменних акцій Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", що підтверджується наявними у матеріалах справи обмеженими виписками депозитарних установ про стан рахунку в цінних паперах.

Так, відповідно до виписок про стан рахунку в цінних паперах, що були видані депозитарною установою - Товариством з обмеженою відповідальністю "Аструм Капітал" від 26.09.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Меркурій-Україна" станом на 20.10.2014 було власником 4290 штук простих іменних акцій Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" номінальною вартістю 0 грн 25 коп., а станом на 03.08.2015 власником 7830 штук простих іменних акцій Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" номінальною вартістю 0 грн 25 коп.

Оскільки відповідачем не було сплачено позивачу, як акціонеру Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", дивідендів за 2011-2014 позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Частиною 1 статті 167 Господарського кодексу України передбачено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно із пунктом 8 частини 1 статті 2 Закону України "Про акціонерні товариства" корпоративні права - сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами.

Частина 1 статті 152 Цивільного кодексу України визначає, що акціонерне товариство - господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України "Про акціонерні товариства", кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи права на: участь в управлінні акціонерним товариством; отримання дивідендів; отримання у разі ліквідації товариства частини його майна або вартості частини майна товариства; отримання інформації про господарську діяльність акціонерного товариства.

Згідно із частиною 2 статті 25 Закону України "Про акціонерні товариства", одна проста акція товариства надає акціонеру один голос для вирішення кожного питання на загальних зборах, крім випадків проведення кумулятивного голосування.

У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 116 Цивільного кодексу України, учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди).

З огляду на положення викладені вище, правовою підставою набуття майнових прав акціонера акціонерного товариства (у тому числі, права на отримання дивідендів) є набуття права на акції товариства.

Як підтверджено матеріалами справи та не заперечується відповідачем, станом на 20.10.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю "Меркурій-Україна" було власником 4290 штук простих іменних акцій та станом на 03.08.2015 - власником 7830 штук простих іменних акцій Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", що свідчить про існування у позивача права на отримання частини прибутку акціонерного товариства - дивідендів.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства" дивіденд - частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу. За акціями одного типу та класу нараховується однаковий розмір дивідендів. Товариство виплачує дивіденди виключно грошовими коштами. Дивіденди виплачуються на акції, звіт про результати розміщення яких зареєстровано у встановленому законодавством порядку.

Частиною 2 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства" встановлено, що виплата дивідендів за простими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку на підставі рішення загальних зборів акціонерного товариства у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів.

Наявними у матеріалах справи рішеннями підтверджується затвердження загальними зборами акціонерів товариства прибутку за 2011 - 2014 роки, визначено його розподіл, розмір, порядок та строки виплати дивідендів акціонерам.

З урахуванням рішень загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" загальна сума дивідендів за 2011 - 2013 роки, на які має право позивач, складає 300 557 грн 40 коп. зі строком виплати до 10.04.2015. Крім того, позивач має право на отримання дивідендів у розмірі 182 595 грн 60 коп. за 2014 рік зі строком виплати до 03.10.2015.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, з прийняттям рішень загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" від 10.10.2014 та від 22.07.2015, відповідач взяв на себе зобов'язання з виплати позивачу дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності товариства у 2011 - 2014 роках, у визначених загальними зборами порядку та строки - з 20.10.2014 по 10.04.2015 та з 03.08.2015 по 03.10.2015.

Частиною 5 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства" передбачено, що для виплати дивідендів товариство в порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України, перераховує дивіденди Центральному депозитарію цінних паперів на рахунок, відкритий у Розрахунковому центрі з обслуговування договорів на фінансових ринках для зарахування на рахунки депозитарних установ та депозитаріїв-кореспондентів для їх подальшого переказу депозитарними установами на рахунки депонентів або сплати депонентам іншим способом, передбаченим договором, а також для їх подальшого переказу депозитаріями-кореспондентами особам, які мають права на отримання доходів та інших виплат відповідно до законодавства іншої країни.

Доводи відповідача про порушення позивачами строків звернення до товариства з заявою про виплату дивідендів, за висновками суду є безпідставними, оскільки строки, які встановлені рішенням загальних зборів, визначають період виплати дивідендів, а не період звернення акціонера з вимогою про таку виплату.

Крім того, норми Закону України "Про акціонерні товариства" не місять положень щодо обов'язку акціонера звертатись до товариства з вимогою про виплату дивідендів.

Не здійснення відповідачем виплати позивачу встановлених рішенням загальних зборів від 22.07.2015 дивідендів свідчить про порушення прав позивача як акціонера Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на отримання прибутку акціонерного товариства.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та доведенням факту невиконання відповідачем грошового зобов'язання щодо виплати позивачу дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності товариства у 2011-2014 роках, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі в розмірі 483 153 грн 00 коп.

У зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 3 % річних за період прострочення з 11.04.2015 по 14.03.2018 невиплачених дивідендів за 2011-2013 у розмірі 26 388 грн 17 коп. та за період прострочення з 04.10.2015 по 14.03.2018 невиплачених дивідендів за 2014 у розмірі 13 387 грн 01 коп.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 227 362 грн 36 коп. інфляційних втрат за період прострочення по виплаті дивідендів за 2011, 2012, 2013 з 11.04.2015 по 28.02.2018 та дивідендів за 2014 з 04.10.2015 по 28.02.2018.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

З огляду на вищенаведене та доведення факту невиконання грошового зобов'язання щодо виплати позивачу дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності товариства у 2011-2014 роках, вимоги позивача про стягнення з відповідача 39 770 грн 18 коп. 3 % річних та 227 362 грн 36 коп. інфляційних втрат підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача.

При цьому, що стосується тверджень відповідача про безпідставність нарахування 3% річних та інфляційних втрат, оскільки виплата дивідендів не є договірним зобов'язанням, суд вважає такі твердження позивача необґрунтованими, оскільки грошовим є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Судом встановлено, що в силу положень статті 2, 25, 30 Закону України "Про акціонерні товариства", статті 41 Закону України "Про господарські товариства", статті 167 Господарського кодексу України, статті 152 Цивільного кодексу України та прийнятого відповідачем рішення про виплату акціонерам дивідендів у останнього виникло зобов'язання зі сплати на користь позивача грошових коштів - виплата дивідендів, а отже, зобов'язання відповідача зі сплати дивідендів є грошовим зобов'язанням.

Окрім того, відповідно до пункту 3.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 25.02.2016 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" роз'яснено, що невиплата дивідендів у строки, визначені законом або установчими документами юридичної особи, є порушенням грошового зобов'язання, у зв'язку з яким настають правові наслідки, передбачені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" витрат на адвокатські послуги згідно договору про надання правової допомоги № 01-03/18 від 15.03.2018 в загальному розмірі 2 000 грн 00 коп.

У відповідності до частин 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.03.2018 між адвокатом Хмельовим Андрієм Геннадійовичем (далі - адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Меркурій-Україна" (далі - клієнт) укладено договір про надання правової допомоги (професійної правничої допомоги) № 01-03/18, відповідно до умов якого адвокат зобов'язується здійснити захист, представництво та надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору, а саме: надати правовий комплекс послуг правового характеру, пов'язаних із захистом права та інтересів клієнта та стягнення дивідендів, інфляційних втрат та 3 % річних за порушення (прострочення) виконання грошового зобов'язання Публічним акціонерним товариством "Укрнафта".

В якості доказів здійснення витрат на послуги адвоката у даній справі у розмірі 2 000 грн 00 коп. представником позивача долучено до матеріалів справи договір про надання правової допомоги (професійної правничої допомоги) № 01-03/18 від 15.03.2018; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 005710 від 17.03.2016; звіт Хмельова Андрія Геннадійовича за договором про надання правової допомоги (професійної правничої допомоги) № 01-03/18 від 15.03.2018, відповідно до якого гонорар адвоката за надану правову допомогу у відповідності до умов п. 5.1.1. договору складає 2 000 грн.; ордер на надання правової допомоги серія КВ № 183543 від 15.03.2018 та платіжне доручення № 500194 від 27.04.2018 на суму 2 000 грн, яким підтверджується оплата Товариством з обмеженою відповідальністю "Меркурій-Україна" гонорару адвоката за договором.

Приймаючи до уваги викладене, з огляду на заявлену позивачем ціну позову та витрат на послуги адвоката, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, суд дійшов висновку, що розмір заявлених витрат на відшкодування адвокатських послуг є співрозмірним із ціною позову та ступенем складності справи, а тому підлягають задоволенню у розмірі 2 000 грн 00 коп.

Крім того, позивач, у разі задоволення позову, у відзиві просить суд розстрочити виконання рішення суду на строк - 6 місяців.

Частиною 1 статті 239 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Зі змісту даної норми слідує, що в залежності від обставин справи, які ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, суд вправі відстрочити або розстрочити його виконання.

Враховуючи те, що заявником надано докази на підтвердження наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення, а саме докази наявності тяжкого фінансового стану боржника, а наявна заборгованість утворилася внаслідок неможливості реалізувати своє майно через перешкоди відповідачу у здійсненні його права власності на природний газ, з урахуванням відсутності обґрунтованих заперечень позивача проти розстрочки виконання рішення та принципу збалансованості матеріальних інтересів сторін, суд постановив заяву відповідача задовольнити частково та надати розстрочку виконання рішення на 3 місяці рівними частинами.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74, ст.ст. 76-79, ст. 86, ст. 123, ст. 126, ст. 129, ст.ст. 232-233, ст.ст. 237- 238, ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5; ідентифікаційний код 00135390) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій-Україна" (79021, Львівська обл., місто Львів, вул. Садова, будинок 13, квартира 47, ідентифікаційний код 30823105) заборгованість по виплаті дивідендів за 2011 - 2013 роки та 2014 рік у розмірі 483 153 (чотириста вісімдесят три тисячі сто п'ятдесят три) грн 00 коп., 3% річних у розмірі 39 770 (тридцять дев'ять тисяч сімсот сімдесят) грн 18 коп., інфляційні втрати у розмірі 227 362 (двісті двадцять сім тисяч триста шістдесят три) грн 36 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 11 254 (одинадцять тисяч двісті п'ятдесят чотири) грн 28 коп. та витрати на послуги адвоката у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн 00 коп.

3. Розстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2018 у справі № 910/3370/18 на 3 місяці в рівних частинах, встановивши наступний порядок оплати:

- 254 513 грн 27 коп. - до 11.07.2018;

- 254 513 грн 27 коп. - до 11.08.2018;

- 254 513 грн 27 коп. - до 11.09.2018.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено: 12.06.2018

Суддя Н.Б.Плотницька