ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"13" червня 2018 р. м. Рівне
Справа № 918/90/18
Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Церковної Н.Ф., при секретарі судового засідання Оліфер С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом Приватного акціонерного товариства "Томашгородський щебеневий завод" до Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго", від імені якого діє його філія Рокитнівський район електричних мереж, про скасування оперативно-господарської санкції,
за участі представників сторін:
від позивача - ОСОБА_1, довіреність від 1 вересня 2017 року;
від відповідача - ОСОБА_2, довіреність від 21 грудня 2017 року № 5.
У судовому засіданні 13 червня 2018 року, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У лютому 2018 року Приватне акціонерне товариство "Томашгородський щебеневий завод" (далі Завод) звернулося до Господарського суду Рівненської області з вказаним позовом, посилаючись на те, що 9 липня 2015 року працівниками Рокитнівського району електричних мереж Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (далі Товариство) було складено акт № R 006366 про порушення позивачем ОСОБА_3 користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28 (далі ОСОБА_3), на підставі якого рішенням комісії Товариства по розгляду актів про порушення ОСОБА_3, оформленого протоколом від 23 січня 2018 року № 36, позивачу на підставі пункту 2.7 ОСОБА_4 визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 4 травня 2006 року № 562 (далі ОСОБА_4), у період з 20 червня 2015 року по 9 липня 2015 року було нараховано обсяг не облікованої енергії загальною вартістю 211 159 грн. 18 коп. Оскільки вищезазначене оспорюване рішення відповідача та сам акт про порушення були складені представниками Товариства з грубими порушеннями імперативних законодавчих приписів, і наявний між сторонами спір, що виник на підставі складеного представниками Товариства акту про порушення від 9 липня 2015 року № R 006366, вже був розглянутий у судовому порядку, Завод, посилаючись на статті 216-218, 235-237 Господарського кодексу України (далі ГК України) та пункти 6.40-6.42 ОСОБА_3, просив суд скасувати це рішення комісії Товариства.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 23 лютого 2018 року (суддя Політика Н.А.) позовну заяву Заводу від 15 лютого 2018 року № 119 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/90/18 та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження на 19 березня 2018 року.
16 березня 2018 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив Товариства на позовну заяву від 13 березня 2018 року № 50-07/399 (а.с. 107-115), в якому відповідач заперечив проти задоволення вимог Заводу з огляду на те, що акт про порушення від 9 липня 2015 року № R 006366 був складений працівниками Товариства з додержанням усіх встановлених законом вимог та правил, а прийняте на його основі спірне рішення про нарахування Заводу обсягу не облікованої енергії загальною вартістю 211 159 грн. 18 коп. було прийняте повноважною комісією з дотриманням процедури розгляду вчиненого позивачем порушення.
До початку судового засідання 19 березня 2018 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання позивача про долучення до справи доказів від 19 березня 2018 року № 34 (а.с. 147-149), в якому Завод, зокрема, зазначив про те, що згідно оскаржуваного рішення комісії Товариства здійснені відповідачем нарахування були проведені на підставі пункту 2.7 ОСОБА_4, у той час як у самому здійсненому Товариством розрахунку проведених донарахувань застосовується пункт 2.6 цієї ОСОБА_4.
Ухвалою суду від 19 березня 2018 року у підготовчому засіданні було оголошено перерву до 16 квітня 2018 року.
10 квітня 2018 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшла відповідь Заводу на відзив від 5 квітня 2018 року № 241 (а.с. 168-171), в якій позивач вказав, що у діях працівників відповідача були наявні порушення порядку проведення технічної перевірки засобів обліку позивача, що здійснювалася 9 липня 2015 року перед складенням акту про порушення від 9 липня 2015 року № R 006366, а сам акт про порушення не є належним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки не містить всіх необхідних і достатніх даних для визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. Також Завод зазначив про те, що розрахунок проведених відповідачем нарахувань, на його думку, був підписаний не уповноваженим членом комісії Товариства по розгляду актів про порушення ОСОБА_3 ОСОБА_4, а саме засідання в порушення вимог розпорядження самого Товариства від 23 січня 2018 року № 47 було проведено у вівторок, а не у понеділок, який визначений днем проведення засідань комісії.
До початку судового засідання, призначеного на 16 квітня 2018 року, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли заперечення Товариства на відповідь на відзив від 13 квітня 2018 року № 50-07/540 (а.с. 179-182), в яких відповідач вказав, що акт технічної перевірки від 9 липня 2015 року № 014091, на його думку, не стосується предмета спору у справі про визнання недійсним рішення комісії по розгляду акту про порушення від 9 липня 2015 року № R 006366. Крім того, такий акт про порушення було складено представниками відповідача у відповідності до імперативних законодавчих вимог із зазначенням, зокрема, змісту виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти ОСОБА_3, а спірне рішення, оформлене протоколом від 23 січня 2018 року № 36, складене та підписане у відповідності до вимог ОСОБА_3.
Ухвалою суду від 16 квітня 2018 року строк підготовчого провадження у справі № 918/90/18 було продовжено на 30 днів до 24 травня 2018 року включно, а у підготовчому засіданні оголошено перерву до 8 травня 2018 року. Ухвалою суду від 8 травня 2018 року підготовче провадження у даній справі було закрито та призначено її до судового розгляду по суті на 30 травня 2018 року.
Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Рівненської області від 24 травня 2018 року № 01-04/14/2018 у зв'язку з закінченням повноважень з відправлення правосуддя судді Політики Н.А. та відповідно до пунктів 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 918/90/18.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 травня 2018 року справу № 918/90/18 передано судді Церковній Н.Ф. Ухвалою суду від 25 травня 2018 року справу № 918/90/18 було прийнято до свого провадження суддею Церковною Н.Ф., а у судовому засіданні 30 травня 2018 року оголошено перерву до 13 червня 2018 року.
У судовому засіданні 13 червня 2018 року представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.
Представник відповідача у цьому судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву від 13 березня 2018 року № 50-07/399 та запереченнях Товариства на відповідь на відзив від 13 квітня 2018 року № 50-07/540.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій документів поданим учасниками процесу оригіналам цих документів, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
22 січня 2010 року між Відкритим акціонерним товариством "Томашгородський щебеневий завод", правонаступником якого є позивач, та Закритим акціонерним товариством "Ей-І-Ес Рівнеенерго", правонаступником якого є відповідач, був укладений договір про постачання електричної енергії № 270011621, за умовами якого, з урахуванням додатків № 1, № 3, № 4, № 7.1 та № 8 до нього, останнє взяло на себе зобовязання продавати позивачу електричну енергію для забезпечення потреб його електроустановок з сумарною приєднаною потужністю 4000 кВт, а Завод, у свою чергу, оплачувати вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору (а.с. 26-48).
Вказаний договір, а також додатки до зазначеного правочину підписані уповноваженими представниками їх сторін та скріплені печатками цих субєктів господарювання.
Відповідно до пункту 2.3.3 договору на позивача покладений обовязок оплачувати постачальнику (відповідачу) вартість електричної енергії згідно з умовами додатку № 4 до цього договору "Порядок зняття показів засобів обліку електричної енергії та розрахунків", підписаного споживачем 22 січня 2010 року (а.с. 42-43).
За пунктом 8.1 договору оплата електричної енергії та інших платежів здійснюється споживачем самостійно шляхом перерахування коштів на відповідні розрахункові рахунки постачальника в терміни, визначені додатком № 4 "Порядок зняття показів засобів обліку електричної енергії та розрахунків".
Відповідно до пункту 2 вказаного додатку покази засобів обліку відповідно до переліку обєктів і точок комерційного обліку споживача фіксуються споживачем 21 числа кожного місяця о 00-00 год. та вибірково контролюються (знімаються) постачальником. Після зняття показів засобів обліку споживач оформляє звіт про використану електроенергію, який складається у 2-х примірниках, по одному для кожної сторони та надає постачальнику нарочним не пізніше наступного робочого дня після зняття показів і одночасно отримує рахунок за фактично спожиту електроенергію.
У разі неможливості отримання постачальником даних про використану електричну енергію в зазначений термін (незалежно від причин), визначення обсягу спожитої електричної енергії здійснюється самостійно постачальником за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період. У разі наявності зафіксованих постачальником показників засобів обліку споживачеві виписується рахунок у відповідності до таких показників.
Згідно з пунктом 2.3.5 договору споживач зобовязується забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників постачальника за предявленням службового посвідчення до засобів (систем) обліку електроенергії, вимірювання потужності та контролю показників якості електроенергії.
За змістом пункту 4.2.3 цього договору споживач сплачує постачальнику вартість недорахованої електроенергії, розраховану відповідно до ОСОБА_4, у разі дій споживача, викладених (перерахованих, визначених) у зазначеній ОСОБА_4.
Відповідно до пункту 2.1. Методики остання застосовується на підставі акта про порушення, складеного в порядку, установленому цією Методикою, з урахуванням вимог ОСОБА_3 та в разі виявлення, зокрема, дій споживача, які призвели до зміни показів приладів обліку.
Судом встановлено, що 9 липня 2015 року працівниками відповідача було складено акт № R 006366 про порушення ОСОБА_3 (а.с. 60-61), відповідно до якого за результатами перевірки при обстеженні точки обліку підприємства позивача було виявлено порушення пунктів 3.2, 3.3, 6.40 ОСОБА_3, яке полягало у вчиненні споживачем дій, що призвели до зміни показників приладів обліку; фіксація індикатором М8810052 впливу постійного магнітного поля. До акту порушення ОСОБА_3 додавався акт направлення на експертизу (а.с. 62-63).
14 липня 2015 року працівниками Товариства за участю представника ДП "Рівнестандартметрологія" та в присутності представника Заводу було проведено експертизу лічильника № 893424 типу LZQM321,02,534, оформлену актом № 98, під час якої встановлено, що даний прилад непридатний для подальшого використання через спрацювання індикатора впливу магнітного поля М8810052. В зчитаних даних з лічильника за допомогою ПК зафіксовано вплив магнітного поля у кількості 99 разів, дата останнього впливу 9 липня 2015 року о 09 год. 28 хв. Водночас представник Заводу з висновками експертизи не погодився, про що було зазначено в самому акті (а.с. 68).
Враховуючи вищезазначені обставини, 23 січня 2018 року рішенням комісії Товариства по розгляду актів про порушення ОСОБА_3, оформленим протоколом від 23 січня 2018 року № 36, позивачу згідно пункту 2.7 ОСОБА_4 у період з 20 червня 2015 року по 9 липня 2015 року було нараховано обсяг не облікованої електроенергії у розмірі 137082 кВт*год. загальною вартістю 211 159 грн. 18 коп. (а.с. 24). Також у протоколі міститься відмітка про те, що представник споживача з даним рішенням комісії відповідача не погодився.
Зі змісту позовної заяви Заводу вбачається, що останній отримав складений комісією Товариства протокол № 36 від 23 січня 2018 року 9 лютого 2018 року, що не було у встановленому законом порядку спростовано відповідачем.
Відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі, на момент складення працівниками Товариства акту про порушення від 9 липня 2015 року № R 006366 регулювались Законом України "Про електроенергетику" (далі Закон), згідно статі 27 якого передбачена відповідальність за порушення законодавства в сфері електроенергетики.
Відповідно до статті 26 вказаного Закону споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.
Пунктом 1.3 ОСОБА_3, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.
Згідно з підпунктом 1 пункту 10.2 ОСОБА_3, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, споживач електричної енергії зобов'язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів).
Відповідно до пункту 5.1 ОСОБА_3, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без дозволу не допускається.
Відповідно до пункту 6.40 ОСОБА_3, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, у разі виявлення представниками електропередавальної організації або представниками постачальника електричної енергії пошкоджень чи зриву пломб, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів обліку, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів (систем) обліку з метою зміни їх показів перерахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до ОСОБА_4.
Пунктом 6.41 ОСОБА_3, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих ОСОБА_3 або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень.
Згідно із пунктом 6.42 ОСОБА_3, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу. Разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків.
Згідно із пунктом 2.1 ОСОБА_4 остання застосовується на підставі акта про порушення, складеного в порядку, установленому цією Методикою, з урахуванням вимог ОСОБА_3 та в разі виявлення таких порушень ОСОБА_3, зокрема, як дій споживача, які призвели до зміни показів приладів обліку (фіксація індикатором впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів (у разі підтвердження факту встановлення та передачі на збереження споживачу цього індикатора), використання фазозсувного трансформатора тощо).
При дослідженні матеріалів справи судом було встановлено наступне.
З матеріалів справи вбачається, що у провадженні Господарського суду Рівненської області перебувала справа № 918/690/17 за позовом Заводу до Товариства про скасування оперативно-господарської санкції у вигляді рішення комісії Рокитнівського району електричних мереж Товариства по розгляду актів про порушення ОСОБА_3 користування електроенергією, прийнятого за результатами розгляду акту про порушення від 9 липня 2015 року № R006366.
Провадження у даній справі ухвалою суду від 27 листопада 2017 року було припинено на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 ГПК України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) у звязку з відсутністю предмета спору з огляду на скасування рішенням відповідача від 19 жовтня 2017 року № 10/10-17 свого попереднього оспорюваного рішення, оформленого протоколом засідання комісії Товариства від 28 липня 2017 року № 9, про нарахування Заводу вартості не облікованої електроенергії на підставі акту про порушення від 9 липня 2015 року № R006366 (а.с. 54).
Відтак, з матеріалів справи вбачається, що Товариством двічі було застосовано до позивача оперативно-господарську санкцію у вигляді прийняття рішення про нарахування Заводу вартості не облікованої електроенергії на підставі одного і того ж акту про порушення від 9 липня 2015 року № R 006366, що суперечить принципу неможливості подвійного притягнення особи до відповідальності за одне і те ж вчинене правопорушення.
Суд також констатує, що за змістом нормативних законодавчих приписів наслідками скасування судом рішення енергопостачальника щодо застосування оперативно-господарської санкції є скасування постачальником електричної енергії відповідного акта про порушення. Відтак, повторне застосування оперативно-господарської санкції до споживача електроенергії на підставі такого акта - неможливе.
З системного аналізу вказаних положень вбачається, що скасування постачальником електричної енергії відповідного акту про порушення ставиться в залежність від законності застосування до споживача оперативно-господарської санкції та наявності правових підстав для визнання недійсним такого рішення. У той же час своїм рішенням від 19 жовтня 2017 року № 10/10-17 Товариство фактично визнало неправомірність застосування до Заводу оперативно-господарської санкції у вигляді нарахування Заводу вартості не облікованої електроенергії на підставі акту про порушення від 9 липня 2015 року № R 006366.
Слід також зазначити, що нормативними приписами, зокрема, ОСОБА_3, не передбачено можливості проведення повторних засідань комісії постачальника електричної енергії після скасування прийнятого нею рішення.
Також суд наголошує на тому, що зі змісту наявної у матеріалах справи копії акту технічної перевірки засобів обліку електричної енергії трансформаторного включення від 9 липня 2015 року № 014071, складеного за результатами технічної перевірки працівниками відповідача засобів обліку електричної енергії трансформаторного включення Заводу, вбачається, що зазначений акт був підписаний лише одним представником Товариства майстром ОСОБА_5 (а.с. 175).
За змістом пункту 6.42 ОСОБА_3, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, акт про порушення підписують тільки особи, які брали участь в контрольному огляді або технічній перевірці.
Разом з тим судом встановлено, що всупереч вищенаведеним положенням акт про порушення від 9 липня 2015 року № R 006366 був підписаний пятьма представниками Товариства: майстром ОСОБА_5, який брав участь у вищенаведеній технічній перевірці, а також іншими чотирма особами, які не були зазначені в акті технічної перевірки засобів обліку електричної енергії трансформаторного включення від 9 липня 2015 року № 014071, а відтак не брали участі у проведенні такої технічної перевірки та не можуть вважатися уповноваженими представниками постачальника електричної енергії на підписання акта про порушення в розумінні абзацу 5 пункту 6.41 ОСОБА_3, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.
Наведені обставини додатково підтверджують, зокрема, невідповідність зафіксованого актом про порушення від 9 липня 2015 року № R 006366 факту порушення Заводом ОСОБА_3 фактичним обставинам та недотримання енергопостачальною компанією порядку проведення перевірки і складання акту про порушення, а також спростовують наведені у відзиві відповідача твердження щодо дотримання його працівниками процедури складення цього акту.
З системного аналізу вищезазначених законодавчих приписів вбачається, що тільки належно оформлений акт відповідно до пункту 6.42 ОСОБА_3 є підставою для визначення обсягу недоврахованої електричної енергії згідно зазначеної ОСОБА_4.
Дана правова позиція також викладена в постанові Вищого господарського суду України від 23 травня 2012 року у справі № 15/5007/26/11.
Крім того, за змістом пункту 3.3 Процедури виготовлення, зберігання, розгляду та обліку ОСОБА_2 про порушення ОСОБА_3 користування електричною енергією споживачами ЗАТ "Ей-І-Ес Рівнеенерго", затвердженої 17 травня 2010 року головою правління ЗАТ "Ей-І-Ес Рівнеенерго" та чинної на час складання працівниками Товариства акту про порушення від 9 липня 2015 року № R 006366, записи в акт заносяться без підтирок та виправлень. У випадку припущення помилки при заповненні акту даний бланк вважається зіпсованим.
Водночас зі змісту пункту 8 наявної у матеріалах справи копії акту про порушення від 9 липня 2015 року № R 006366 вбачається, що у даному документі зазначено про необхідність споживачу зявитися на експертизу лічильника та пломб в ПАТ "Рівнеобленерго" 14 квітня 2015 року, що однозначно є помилкою, допущеною працівниками Товариства при заповненні акту з огляду на дату складення самого акту 9 липня 2015 року.
За таких обставин суд, враховуючи обставини справи у їх сукупності, дійшов висновку про те, що акт від 9 липня 2015 року № R 006366 не відповідає вимогам пункту 6.41 ОСОБА_3, а відтак не може бути належним доказом наявності порушення цих ОСОБА_3 позивачем.
Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно приписів пункту 4.7.2 Процедури виготовлення, зберігання, розгляду та обліку ОСОБА_2 про порушення ОСОБА_3 користування електричною енергією споживачами ЗАТ "Ей-І-Ес Рівнеенерго", затвердженої 17 травня 2010 року головою правління ЗАТ "Ей-І-Ес Рівнеенерго" та чинної на час складання працівниками Товариства акту про порушення від 9 липня 2015 року № R 006366, термін розгляду та прийняття рішення по складених актах порушення ПКЕЕ (Н) комісією районної дільниці встановлюється не більше 30 календарних днів від дати складення акту для споживачів-юридичних осіб.
Аналогічні за змістом положення містяться у пункті 4.4.2 Документованої процедури виготовлення, зберігання, розгляду та обліку ОСОБА_2 про порушення ОСОБА_3 користування електричною енергією споживачами ПрАТ "Рівнеобленерго", затвердженої 24 листопада 2017 року головою правління Товариства та чинної на момент прийняття оспорюваного рішення про нарахування Заводу вартості не облікованої електроенергії загальною вартістю 211 159 грн. 18 коп.
У той же час з матеріалів справи вбачається, що в порушення вищенаведених приписів оскаржуване рішення відповідача, оформлене протоколом від 23 січня 2018 року № 36, фактично було прийнято через два з половиною роки після складення працівниками Товариства акту про порушення від 9 липня 2015 року № R 006366, що свідчить про наявність правових підстав для визнання недійсним такого рішення.
Суд також звертає увагу на те, що згідно розпорядження Рокитнівського району електричних мереж Товариства від 23 січня 2018 року № 47 (а.с. 116) засідання комісії було вирішено проводити щотижнево по понеділках, у той час як оспорюване Заводом рішення, оформлене протоколом від 23 січня 2018 року № 36, було прийнято у вівторок.
Крім того, згідно пункту 6.42 ОСОБА_3, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу. Разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків.
У той же час у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують направлення Товариством Заводу розрахунку величини вартості та розрахункових документів для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків разом з протоколом. Разом з тим судом встановлено, що в порушення вищенаведених приписів такі документи були направлені споживачу лише 27 лютого 2018 року, тобто через два місяці після прийняття оскаржуваного рішення та після відкриття провадження у даній справі.
Також суд констатує, що згідно пункту 2.6 ОСОБА_4 у разі виявлення у споживача, зокрема, випадків фіксації індикаторами впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів, величина розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії через проводи (кабелі), якими здійснене самовільне підключення (W доб.с.п., кВт·год), розраховується за наведеною у даному пункті ОСОБА_4 формулою.
Разом з тим відповідно до спірного рішення нарахування Заводу вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення правил користування електричною енергією, що полягало у зміні споживачем показів приладів обліку та впливі постійного магнітного поля на засоби обліку електроенергії, було проведено згідно пункту 2.7 ОСОБА_4, тоді як розрахунок проведених Товариством нарахувань був здійснений на підставі формули 2.7, передбаченої пунктом 2.6 ОСОБА_4, що свідчить про наявність суперечностей у вказаних документах.
Відповідно до частини 2 статті 20 ГК України кожний субєкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. ОСОБА_3 та законні інтереси зазначених субєктів захищаються, зокрема, шляхом: визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших субєктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси субєкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.
Статтею 235 ГК України передбачено, що за порушення господарських зобовязань до субєктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобовязання, що використовуються самими сторонами зобовязання в односторонньому порядку. До субєкта, який порушив господарське зобовязання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором.
Частиною 1 статті 236 ГК встановлено види господарсько-оперативних санкцій, серед яких, зокрема, передбачено встановлення в односторонньому порядку на майбутнє додаткових гарантій належного виконання зобовязань стороною, яка порушила зобовязання: зміна порядку оплати продукції (робіт, послуг), переведення платника на попередню оплату продукції (робіт, послуг) або на оплату після перевірки їх якості тощо.
Згідно з частиною 2 вищезазначеної статті перелік оперативно-господарських санкцій, встановлений у її першій частині, не є вичерпним. Сторони можуть передбачити у договорі також інші оперативно-господарські санкції.
Пунктом 6.42 ОСОБА_3, чинних на момент виникнення спірних правовідносин та на момент звернення Заводу до суду з даним позовом, встановлено, що споживач має право оскаржити рішення комісії в суді.
Отже, зі змісту вказаних положень чинного законодавства вбачається, що рішення постачальника електричної енергії про нарахування споживачу не облікованої електроенергії в розмірі 211 159 грн. 18 коп. є саме оперативно-господарською санкцією.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2009 року у справі № 2-15/1783-2009 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сан-Маріно" до відкритого акціонерного товариства "Крименерго" про визнання дій незаконними та скасування акта.
Згідно частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).
Оскільки під час розгляду даної справи встановлено, що рішення комісії Товариства по розгляду актів про порушення ОСОБА_3, щодо застосування до позивача оперативно-господарської санкції про нарахування вартості не облікованої електроенергії, оформлене протоколом від 23 січня 2018 року № 36, прийнято з порушенням вимог ОСОБА_3, і відповідач у встановленому законом порядку не спростував наведених обставин, суд дійшов висновку про те, що дане рішення є незаконним, а тому вимоги Заводу щодо його скасування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача та підлягають стягненню з останнього на користь Заводу.
Виходячи з викладеного та керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд
Скасувати оперативно-господарську санкцію у вигляді рішення комісії Рокитнівського району електричних мереж Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" по розгляду актів про порушення ОСОБА_3 користування електроенергією, оформлене протоколом засідання комісії від 23 січня 2018 року № 36 по розгляду акту про порушення від 9 липня 2015 року № R006366, про нарахування Приватному акціонерному товариству "Томашгородський щебеневий завод" вартості не облікованої електроенергії в сумі 211 159 грн. 18 коп.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного господарського суду в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 21 червня 2018 року

Суддя Церковна Н.Ф.