ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" червня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1193/18
Господарський суд Одеської області у складі судді Лічмана Л.В.,

розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства ,,Миронівський хлібопродукт" (зареєстрована за вх. № 2-2949/18 від 14.06.2018 р.)

про забезпечення позову Публічного акціонерного товариства ,,Миронівський хлібопродукт" (08800, Київська обл., м. Миронівка, вул. Елеваторна, буд. 1)

до відповідача: Сільськогосподарського підприємства ,,ВЕККА" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (67540, Одеська обл., Комінтернівський р-н, с. Благодатне, вул. Центральна, 1)

про стягнення 2318906,36 грн.,

встановив:

Публічне акціонерне товариство ,,Миронівський хлібопродукт" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Сільськогосподарського підприємства ,,ВЕККА" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення заборгованості у розмірі 2318906,36 грн., з яких: 2110797,85 грн. основного боргу, 171143,52 грн. пені, 21866,02 грн. інфляційних нарахувань та 15098,97 грн. 3% річних, вказуючи на невиконання відповідачем умов договору поставки від 20.12.2017 р. № 262 ПТ/ОФ в частині оплати вартості поставлених товарів.

Одночасно з позовною заявою Публічним акціонерним товариством ,,Миронівський хлібопродукт" подано до суду заяву (зареєстрована за вх. № 2-2949/18 від 14.06.2018 р.), згідно якої просить на підставі ст.ст.136-139 ГПК України забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на розрахункових рахунках Сільськогосподарського підприємства ,,ВЕККА" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю, в сумі 2110797,85 грн. Заява мотивована тим, що відповідач ухиляється від виконання зобов'язань за договором поставки від 20.12.2017 р. № 262 ПТ/ОФ. При цьому позивач вказує, що в реєстрі судових рішень наявна інформація щодо інших судових проваджень про стягнення коштів з відповідача, що свідчить про його скрутний фінансовий стан.

Відповідно до ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Пунктом 7 ч.1 ст.139 ГПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.6 ст.140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу…

Як вказано в абз.2 п.1 та абз.2 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 р. № 16 (із змінами), особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Господарський суд, проаналізувавши наведені норми процесуального права та їх тлумачення пленумом суду касаційної інстанції, зазначає, що в обґрунтування заяви про забезпечення позову не надано жодних доказів того, що Сільськогосподарським підприємством ,,ВЕККА" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю вчиняються дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов'язань за договором поставки від 20.12.2017 р. № 262 ПТ/ОФ після пред'явлення вимоги або подання позову. Та обставина, що відповідач не сплачує кошти за поставлений товар, стосується вирішення спору по суті та за відсутності названих вище доказів достатньою підставою для забезпечення позову не є. Розгляд в суді інших справ, в яких Сільськогосподарське підприємство ,,ВЕККА" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю виступає відповідачем, також не свідчить про вчинення останнім навмисних дій, спрямованих на утруднення виконання майбутнього рішення суду.

Враховуючи викладене та те, що заявником документально не підтверджено існування фактичних обставин, з якими пов'язується застосування заходу забезпечення, передбаченого п.1 ч.1 ст.137 ГПК України, суд відмовляє в задоволенні відповідної заяви Публічного акціонерного товариства ,,Миронівський хлібопродукт".

Керуючись ст.ст.136,137,139,140,234,235 ГПК України, суд постановив:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства ,,Миронівський хлібопродукт" (зареєстрована за вх. № 2-2949/18 від 14.06.2018 р.) про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили в день її постановлення і може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя Л.В. Лічман