КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2018 р. Справа№ 905/64/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

за участю секретаря судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Бузівська Н.М.,

від відповідача: Багнич О.А.,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2018р., м. Київ (повний текст складено 27.04.2018р.) у справі №905/64/18 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь"

до Публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця"

про стягнення 1314366,04 грн,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до місцевого суду з позовом до Відповідача про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у сумі 1314366,04 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідачем у період з вересня 2017 року по жовтень 2017 року здійснено перевезення вантажів, одержувачем яких є Позивач, з порушенням термінів доставки, які визначені Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.04.2018р. позов задоволений частково. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 300000,00 штрафу та 19715,50 грн витрат по сплаті судового збору. У задоволенні іншої частини позову було відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що вантаж, що прямував за залізничними накладними, Відповідачем було доставлено Позивачу вже після закінчення встановленого терміну доставки, про що свідчать відповідні записи у залізничних накладних, а саме календарний штемпель видачі вантажу (графа 52).

Водночас, місцевий суд задовольнив клопотання Відповідача про зменшення розміру штрафу з огляду на те, що 1) частина залізничної мережі регіональної філії «Донецька залізниця» знаходиться в зоні проведення АТО, що спричинює знаходження частини залізничних колій на непідконтрольній Україні території та використання лише одного залізничного сполучення з м. Маріуполь між ст. Волноваха та ст. Камиш Зоря, яке забезпечує обслуговування значної кількості підприємств, у зв'язку з чим має місце затримка доставки вантажу; 2) Позивачем не надано доказів понесення ним будь-яких майнових втрат внаслідок прострочення боржника, і при цьому причинами прострочення виконання зобов'язання Відповідачем є причини, які перебувають поза його волею, на переконання суду застосування до Відповідача штрафних санкцій у розмірі, заявленому Позивачем не може відповідати критеріям розумності та справедливості.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Позивач не згоден з винесеним рішенням в частині зменшення розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажу за жовтень 2017р. до 300000,00 грн та вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належної оцінки доводів Позивача. Так, Позивач зазначає, що Відповідачем не було подано доказів на підтвердження причин поважності несвоєчасної доставки вантажу, у зв'язку із чим відсутні підстави для застосування ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України.

Позивач вказує на те, що перевезення вантажу, за яким виникли спірні правовідносини, здійснювались виключно на підконтрольній українській владі території. Також Позивач звертає увагу, що забезпечення вказаних залізничних перевезень здійснювалося не за найкоротшою тарифною відстанню, а в об'їзд. При цьому, ділянка між станціями Волноваха - Камиш-Зоря є незначною частиною маршруту перевезення вантажу від станції вантажовідправника до ст. Сартана. Водночас нарахування провізної плати Відповідачем здійснюється за фактичною відстанню, у зв'язку із чим Позивач несе додаткові витрати.

Крім того, Позивач зазначає, що обставини, на які посилається Відповідач, були відомі останньому при укладенні відповідних договорів на перевезення, на підставі яких Відповідач взяв на себе зобов'язання із перевезення. Водночас єдиним достатнім та належним документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили, що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне) виконання зобов'язань є сертифікат Торгово-промислової палати України. Такий сертифікат Відповідачем не подано.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2018р. відкрито апеляційне провадження у справі №905/64/18 та призначено до розгляду на 12.06.2018р.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Сторін, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

У період з вересня 2017 року по жовтень 2017 року Відповідачем до станції призначення - Сартана Донецької залізниці здійснено перевезення вантажів, одержувачем яких є Позивач, що підтверджується залізничними накладниими.

Відповідно до графи 52 залізничних накладних встановлено, що вантаж, що прямував за залізничними накладними, Відповідачем було доставлено Позивачу вже після закінчення встановленого терміну доставки, про що свідчить календарний штемпель видачі вантажу у графі 52.

Згідно з п.116 Статуту залізниць України передбачено, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам-суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 1) 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 2) 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 3) 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до ч.1, 2 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу перевізник зобов'язується доставити ввірений йому вантажовідправником вантаж до пункту призначення в установлений строк та видати його вантажоодержувачу, а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Згідно з ст.22, 23 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Відповідно до ст.41 Статуту залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1. ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., визначено терміни, в які залізниці зобов'язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1 у разі перевезення вантажною швидкістю: маршрутними відправками; вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах; дрібними відправками та відправками в середньотонажних контейнерах, терміни доставки вантажу обчислюються виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320, 200 та 150 км відповідно.

Відповідно до п.1.2 Правил термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Згідно з п.2.1 Правил обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Згідно з п.2.4 Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Відповідно до п.2.9 Правил про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Відповідно до п.2.10. Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Як встановлено судом, у період з вересня 2017 року по жовтень 2017 року Відповідачем до станції призначення - Сартана Донецької залізниці здійснено перевезення вантажів, одержувачем яких є Позивач, що підтверджується залізничними накладними.

Відповідно до графи 52 залізничних накладних встановлено, що вантаж, що прямував за залізничними накладними, Відповідачем було доставлено Позивачу вже після закінчення встановленого терміну доставки, про що свідчить календарний штемпель видачі вантажу у графі 52.

Як вірно вказано місцевим судом, у спірних залізничних накладних, за якими Відповідач допустив прострочення доставки вантажу, відмітки про причини затримки вантажу, які дають право Відповідачу на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки не проставлені, що вказує на відсутність поважних причин прострочення термінів доставки вантажу.

За вказаних обставин, місцевий суд дійшов вірного висновку, що у жовтні 2017 року мало місце порушення Відповідачем вимог п.41 Статуту залізниць України щодо прострочення доставки вантажу Позивачу, який направлявся за залізничними накладними.

Як вірно вказано місцевим судом, строки доставки вантажу, встановлені п.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, є граничними, за порушення яких законодавством України передбачені штрафи.

У зв'язку із простроченням Відповідачем строків доставки вантажів, визначених Правилами обчислення термінів доставки вантажів, Позивач нарахував Відповідачу штраф у сумі 1314366,04 грн.

Згідно з п.116 Статуту залізниць України передбачено, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам-суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 1) 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 2) 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 3) 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Відповідно до абз.5, 6 інформаційного листа Вищого господарського суду від 04.04.2012р. №01-06/420/2012 «Про обчислення термінів доставки залізницею вантажів та визначення розміру штрафу за порушення цих термінів» вказано, що встановлений ст.116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Як підтверджується календарними штемпелями на накладних (графа 52), Відповідачем доставлено Позивачу вантаж із порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст.41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, що у відповідності до ст.116 Статуту та п.1.1. Правил є підставою для застосування до Відповідача як перевізника відповідальності у вигляді штрафу. За вказаних обставин, місцевий суд дійшов вірного висновку, що Позивач має право на нарахування Відповідачу штрафу за порушення строків доставки вантажу.

Розглядаючи заяву Відповідача про зменшення розміру неустойки на підставі ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України та ст.233 Господарського кодексу України до 5%, а саме, 65521,75 грн, апеляційний суд вважає наступне.

Відповідно до ст.233 Господарського кодексу України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Цивільні та господарські відносини у країні ґрунтуються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Вирішуючи питання про зменшення нарахованих Відповідачу розміру пені та штрафу, апеляційний суд враховує наступні обставини:

- частина залізничної мережі регіональної філії "Донецька залізниця'' ПАТ "Укрзалізниця" знаходиться в зоні проведення АТО, що спричиняє знаходження частини залізничних колій на непідконтрольній Україні території та використання лише одного залізничного сполучення з м. Маріуполь між ст. Волноваха та ст. Камиш Зоря, яке забезпечує обслуговування значної кількості підприємств, в зв'язку з чим має місце затримка доставки вантажу, що підтверджується схемою Донецької залізничної дороги та не заперечується Позивачем;

- матеріалами справи підтверджується, що за підсумками роботи за 2016 рік філія отримала збиток у сумі 77031,0 тис грн та за перше півріччя 2017 року філія отримала збиток у сумі 396951,0 тис. грн, що підтверджується звітом Відповідача про фінансові результати за 2016 рік та за 2017 рік.

- Позивачем не подано суду доказів понесення ним збитків або невиконання ним своїх зобов'язань перед іншими особами внаслідок несвоєчасної поставки Відповідачем вантажів.

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду щодо наявності підстав для зменшення нарахованого Відповідачу розміру штрафу до 300000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене апеляційним судом відхиляються доводи Позивача, зазначені в апеляційній скарзі, в тому числі, щодо відсутності доказів поважності причин несвоєчасної доставки вантажу, перевезення вантажу виключно підконтрольною українській владі територією, забезпечення вказаних залізничних перевезень не за найкоротшою тарифною відстанню.

Апеляційним судом не приймаються доводи Позивача, що єдиним документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили є сертифікат Торгово-промислової палати України, оскільки в даному випадку не йде мова про форс-мажорні обставини та звільнення Відповідача від виконання зобов'язання.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2018р. у справі №905/64/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2018р. у справі №905/64/18 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

4. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь".

Повний текст складено та підписано 21.06.2018р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов