ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

18 червня 2018 року Справа № 923/1100/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Павленко Н.А. при секретарі судового засідання Борхаленко О.А.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Бондаренко І.В. - уповн. предст., дов. від 07.05.2018р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ТОВ "Херсонрегіонгаз" про розстрочення виконання рішення суду по справі № 923/1100/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонрегіонгаз", м.Херсон

про стягнення 326782грн. 68коп.,

Описова частина ухвали: Рішенням господарського суду від 15.02.2018р. позовні вимоги ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено, постановлено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонрегіонгаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - 244157,27грн. пені, 21586,09грн. в якості 3% річних та 3986,15грн. по сплаті витрат на відшкодування судового збору.

18.05.2018р. (за вх.№916/18) від ТОВ "Херсонрегіонгаз" надійшла заява про розстрочення виконання рішення суду.

Ухвалою суду від 21.05.2018р. у зв'язку з оскарженням вище вказаного рішення суду в апеляційному порядку та тим, що справа №923/1100/17 на момент надходження заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду перебувала у Одеському апеляційному господарському суді, було відкладено до повернення справи до господарського суду Херсонської області вирішення питання про прийняття до розгляду заяви про розстрочення виконання рішення.

Після повернення справи №923/1100/17 з суду апеляційної інстанції, стягувачу 31.05.2018р. видано наказ про примусове виконання рішення суду.

Ухвалою суду від 31.05.2018р. заява відповідача про розстрочення виконання рішення суду була прийнята до розгляду, а розгляд заяви було призначено в судовому засіданні на 07.06.2018р.

Ухвалою суду від 07.06.2018р. у задоволенні заяви ТОВ "Херсонрегіонгаз" про розстрочення виконання рішення у справі №923/1100/17 було відмовлено, у зв'язку з тим, що заявником (боржником) всупереч приписів ст.74 ГПК України не було надано беззаперечних, неспростованих доказів неможливості чи утруднення виконання рішення суду, відсутності активів та реальної загрози зупинення господарської діяльності у зв'язку з виконанням рішення суду, винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов'язує можливість надання розстрочки виконання судового рішення

08.06.2018р. за вх.№1179/18 від ТОВ "Херсонрегіонгаз" надійшла повторно заява про розстрочення виконання рішення суду з таких же підстав, що і були викладені в заяві про розстрочення виконання рішення суду від 18.05.2018р. (за вх.№916/18).

В заяві про розстрочення виконання рішення суду відповідач просить розстрочити виконання рішення суду на шість місяців рівнозначними щомісячними сумами з дня набрання ухвалою законної сили.

В обґрунтування заяви про відстрочення виконання рішення суду ТОВ "Херсонрегіонгаз" посилається на наступне:

- відповідач має борги перед постачальниками за природний газ та послуги з його розподілу та транспортування, а саме перед ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") у розмірі 421431867,90грн., перед ПАТ "Херсонгаз" - 9781011,61грн., перед ПАТ "Укртрансгаз" в особі Філії "Оператор газотранспортної системи України" -5152445,99грн.;

- наявність значної кредиторської заборгованості головних розпорядників коштів місцевих бюджетів Херсонської області по пільгах та субсидіях населення за спожитий природний газ у розмірі 224806750грн., населення -307607985,85грн., юридичні особи -3077611,42грн.,

- виконання рішення суду без розстрочки та сплата грошових коштів у розмірі 269729,51грн. призведе до тяжких наслідків для відповідача, зокрема до несвоєчасної виплати заробітної плати та інших обов'язкових платежів.

У судове засідання 18.06.2018р. з'явився представник відповідача, який у повному обсязі підтримав вимоги, викладені у заяві, наполягав на її задоволенні.

Представник позивача в судове засідання 18.06.2018р. не з'явився, про причини не явки суд не повідомив.

Ухвала суду від 11.06.2018р. про призначення розгляду заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду, направлялася позивачу за адресою: 01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,6, що відповідає адресі вказаній позивачем у позовній заяві.

Вище вказане підтверджується реєстром вихідної поштової кореспонденції від 11.06.2018р.

Відповідно до ч.2 ст.331 ГПК України заява про розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Враховуючи обмежений строк для розгляду заяви про розстрочення виконання судового рішення, суд визнав за можливе розглянути заяву ТОВ "Херсонрегіонгаз" про розстрочення виконання рішення суду за відсутності представника ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, подану заяву, заслухавши представника відповідача (заявника), суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України.

За змістом статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 статті 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

За змістом ч.3 цієї статті підставою для розстрочення судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно до ч. 5 вказаної статті, розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Як вбачається з поданої заяви, ТОВ "Херсонрегіонгаз" обґрунтовуючи зазначену заяву, вказує на наявність скрутного фінансового становища товариства.

В обґрунтування такої позиції відповідачем до заяви додано:

- оборотно - сальдову відомість по рахунку 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями" за квітень 2018р., підписану головним бухгалтером;

- оборотно - сальдову відомість по рахунку 361 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" за квітень 2018р., підписану головним бухгалтером.

Окрім того, суд зазначає, що по тексту заяви про розстрочення виконання рішення суду, відповідач посилається на те, що наявність заборгованості перед постачальниками підтверджується, мовою оригіналу: "довідкою від 17.05.2018р. №180517/ю/01 (додається)", що не відповідає дійсності, оскільки до заяви відповідачем не надано означеної довідки.

Згідно з пунктами 7.1.2 та 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Тобто, обов'язковими умовами розстрочення виконання рішення суду від 15.02.2018р. мають бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Вищезазначені норми визначають процесуальну можливість вирішення питань, пов'язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду.

Проте, нормами чинного законодавства, зокрема Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. У будь-якого разі відсутність у боржника коштів до виняткових обставин не відноситься, в силу прямої норми закону - ч. 1 ст. 625 ЦК України.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 26.06.2013 № 5-пр/2013 ухвала господарського суду про розстрочку виконання рішення спрямована на забезпечення повного виконання рішення суду і відповідного судового наказу та є допоміжним процесуальним актом (документом) реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Тобто, боржник звертаючись з заявою про надання відстрочки виконання рішення суду повинен довести належними та допустими доказами обставини, які є перешкодами або створюють перешкоди у виконанні рішення суду.

Як зазначалося вище, на підтвердження скрутного фінансового становища та наявності кредиторської заборгованості, боржником надано оборотно - сальдову відомість по рахунку 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями" за квітень 2018р., та оборотно - сальдову відомість по рахунку 361 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" за квітень 2018р., підписані головним бухгалтером ТОВ "Херсонрегіонгаз".

Так, фінансовий стан підприємства це сукупність показників, що відображають наявність, розміщення і використання ресурсів підприємства, реальні й потенційні фінансові можливості підприємства.

Основним джерелом інформації для фінансового аналізу є фінансова звітність підприємства за два останні календарні роки та за останній звітній період. Фінансовий аналіз підприємства складається з таких етапів: оцінка майнового стану підприємства та динаміка його зміни; аналіз фінансових результатів діяльності підприємства; аналіз ліквідності; аналіз ділової активності; аналіз платоспроможності (фінансової стійкості); аналіз рентабельності.

Частина 2 статті 11 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV визначає, що фінансова звітність підприємства (крім бюджетних установ, представництв іноземних суб'єктів господарської діяльності та суб'єктів малого підприємництва, визнаних такими відповідно до чинного законодавства) включає: баланс, звіт про фінансові результати, звіт про рух грошових коштів, звіт про власний капітал та примітки до звітів.

Отже, належними доказами існування тяжкого фінансового стану є офіційна фінансова звітність, відповідна документація (баланс, звіт про рух грошових коштів та ін.), достовірність яких підтверджена належними засобами.

Проте, надані боржником оборотно-сальдові відомості за квітень 2018р. не є достатнім доказом в розумінні ст. 79 ГПК України скрутного фінансового становища боржника і не можливості виконання рішення суду без розстрочки.

Наданні заявником оборотн-сальдові відомості за квітень 2018р. при тому, що заява про розтрочення виконання рішення суду подана у червні 2018р., не є належним доказом неможливості виконання рішення суду та скрутного фінансового становища на момент подання заяви про розстрочення виконання рішення суду.

Сам по собі незадовільний фінансовий стан боржника, не є тими виключними обставинами, які б давали підстави для розстрочки виконання рішення суду, оскільки їх наявність (відсутність) прямо залежить від власної діяльності суб'єкта господарювання (відповідача).

Крім того, суд зазначає, що існування заборгованості, підтверджене обов'язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, легітимні сподівання на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить майно цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (див. рішення у справі Пономарьов проти України від 3 квітня 2008 року, заява № 3236/03, п. 43), з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити:

1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами;

2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація потерпілій стороні за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми;

3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як потерпілої сторони;

4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, в цьому контексті для визнання поважними причин затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів, обов'язково мають враховуватися інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення, оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін.

Окрім того, розстрочення за свою суттю є організацією та створенням умов для виконання рішення суду у вигляді зміни порядку його виконання шляхом встановлення відповідного графіку виконання, та з урахуванням інтересів стягувача та боржника.

Стосовно системності виконання Європейський суд з прав людини підкреслив, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже, сама можливість надання відстрочки/розстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання розстрочення без обґрунтованих на те мотивів, надане без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

З огляду на вищевикладене, враховуючи матеріальні інтереси обох сторін та приймаючи до уваги, що заявником (боржником) всупереч приписів статті 74 Господарського процесуального кодексу України не надано беззаперечних, неспростовних доказів неможливості чи утруднення на даний час виконання рішення суду, відсутності активів та реальної загрози зупинення господарської діяльності у зв'язку з виконанням рішення суду, винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов'язує можливість надання розстрочки виконання судового рішення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонрегіонгаз" про розстрочку виконання рішення господарського суду Херсонської області від 15.02.2018р. у справі № 923/1100/17.

Керуючись ст.ст. 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ТОВ "Херсонрегіонгаз" за вх.№1179/18 від 08.06.2018р. про розстрочення виконання рішення у справі № 923/1100/17- відмовити.

Ухвала набрала чинності 18.06.2018р і може бути оскаржена протягом 10 днів з дня складання повного тексту ухвали в порядку ст. 257 ГПК України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст ухвали складено 19.06.2018р.

Суддя Н.А. Павленко