ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/23468/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Пількова К.М.

розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Сбербанк" (далі - Банк)

на ухвалу господарського суду міста Києва від 29.12.2017 (суддя Плотницька Н.Б.)

та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2018 (головуючий суддя - Отрюх Б.В., судді: Михальська Ю.Б. і Тищенко А.І.)

у справі №910/23468/17

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Сітістейтсервіс" (далі - ТОВ "Сітістейтсервіс") про забезпечення позову, поданої до пред'явлення позову до Банку,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: дочірнє підприємство "Край-Проперті" (далі - ДП "Край-Проперті");

приватне підприємство "Консалтингова фірма "Прометей" (далі - ПП "Консалтингова фірма "Прометей" );

товариство з обмеженою відповідальністю "Сіті-Стейт" (далі - ТОВ "Сіті-Стейт"),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - державний реєстратор комунального підприємства "Центр реєстраційних послуг" Гумуржи Олександр Костянтинович (далі - Реєстратор).

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Сітістейтсервіс" звернулося до господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову, поданою до пред'явлення позову, в якій просило суд:

- заборонити Банку в особі будь-яких його органів, посадових осіб, працівників та представників вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження переліченого нижче майна, користуватись ним, заходити до приміщень, укладати щодо нього договори іпотеки чи будь-яким іншим чином обтяжувати майно, передавати його як внесок до статутного капіталу юридичних осіб, а саме: нежитлові приміщення, які розташовані за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Щасливе, вулиця Лесі Українки, 14 (підвал № 3 секція № 1 площею 163,60 кв.м, підвал № 6 секція № 2 площею 184,40 кв.м, підвал № 2 секція № 3 площею 297,60 кв.м, підвал № 3 секція № 4 площею 160,30 кв.м, підвал № 10 секція № 5 площею 188 кв.м, підвал № 11 секція № 6 площею 163,40 кв.м, підвал № 2 секція № 7 площею 285,70 кв.м, підвал № 2 секція № 8 площею 181,60 кв.м, підвал № 4 секція № 9 площею 193,70 кв.м, підвал № 11 секція № 10 площею 159,90 кв.м, підвал № 12 секція № 11 площею 190,30 кв.м, нежитлове приміщення № 223 площею 136,4 кв.м, приміщення № 224 площею 28,1 кв.м; далі - Нежитлові приміщення);

- заборонити органам та суб'єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав згідно із Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчиняти будь-які реєстраційні дії, що стосуються відчуження та реєстрації прав на Нежитлові приміщення;

- заборонити Банку в особі будь-яких його органів, посадових осіб, працівників та представників будь-яким чином перешкоджати ТОВ "Сітістейтсервіс" у здійсненні володіння та користування Нежитловими приміщеннями;

- накласти арешт на майно, що є предметом іпотеки, - Нежитлові приміщення.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.12.2017, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2018:

- задоволено заяву ТОВ "Сітістейтсервіс" про забезпечення позову повністю;

- заборонено Банку в особі будь-яких його органів, посадових осіб, працівників та представників вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження Нежитлових приміщень, користуватись ними, заходити до приміщень, укладати щодо них договори іпотеки чи будь-яким іншим чином обтяжувати майно, передавати їх як внесок до статутного капіталу юридичних осіб;

- заборонено органам та суб'єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав згідно із Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчиняти будь-які реєстраційні дії, що стосуються відчуження та реєстрації прав на Нежитлові приміщення;

- заборонено Банку в особі будь-яких його органів, посадових осіб, працівників та представників будь-яким чином перешкоджати ТОВ "Сітістейтсервіс" у здійсненні володіння та користування Нежитловими приміщеннями;

- накладено арешт на Нежитлові приміщення, які є предметом іпотеки;

- визначено, що боржником за даною ухвалою є Банк, а стягувачем - ТОВ "Сітістейтсервіс".

Прийняті судові акти мотивовані наявністю підстав для задоволення заяви ТОВ "Сітістейтсервіс" про забезпечення позову, яка подана до пред'явлення позову, оскільки існує реальна загроза відчуження майна, що є предметом іпотеки згідно з іпотечним договором, що підтверджується фактом неправомірної реєстрації Банком вночі з 19 на 20 грудня 2017 року прав власності на об'єкти нерухомості, належні заявнику після реєстрації на себе права власності на предмети іпотеки, належні іншим майновим поручителям, за рахунок вартості яких повністю погашено вимоги Банку, що, в свою чергу, призведе до неможливості поновлення прав заявника на його майно.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, Банк звернувся з касаційною скаргою, в якій посилається на те, що ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, якими власнику заборонено здійснювати всі без виключення правомочності власника (володіти, користуватися, розпоряджатися), є такою, що грубо порушує положення Цивільного кодексу України, Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), а вжиті заходи забезпечення позову не ґрунтуються на принципах пропорційності, співмірності, справедливої рівноваги та порушують право на мирне володіння майном; скаржник також зазначає про відсутність обставин, які можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення господарського суду в цій справі, та просить суд скасувати ухвалу місцевого господарського суду і постанову суду апеляційної інстанції у справі №910/23468/17, а в задоволенні заяви ТОВ "Сітістейтсервіс" про вжиття заходів забезпечення позову відмовити повністю.

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Сіті-Стейт", заперечуючи проти доводів касаційної скарги, зазначає, що: суди попередніх інстанцій прийняли вірне та обґрунтоване рішення про застосування заходів забезпечення позову , яке ґрунтувалося не на припущеннях, а на конкретних обставинах та фактах, які мали місце у правовідносинах сторін; застосовані судом заходи до забезпечення позову є адекватними, відповідають можливим заходам забезпечення позову, передбаченим частиною першою статті 137 ГПК України, сприяють ефективному захисту та поновленню порушених прав та інтересів заявника і просить залишити без змін ухвалу місцевого господарського суду та постанову суду апеляційної інстанції, а касаційну скаргу - без задоволення.

Від інших учасників справи відзиви на касаційну скаргу не надходили.

Розгляд касаційної скарги здійснено судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи, у відповідності до частини п'ятої статті 301 ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017.

Перевіривши на підставі встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи правильність застосування ними норм процесуального права, Касаційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі встановлено, зокрема, таке.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, ТОВ "Сітістейтсервіс" зазначило таке.

Банком не було дотримано процедури задоволення вимог, передбаченої умовами іпотечного застереження, за іпотечним договором, укладеним 19.12.2011 ТОВ "Сітістейтсервіс", ДП "Край-Проперті" та Банком у забезпечення виконання ДП "Край-Проперті" зобов'язань за договорами про відкриття кредитної лінії від 22.09.2011 № 119-В/11/55/КЛ, № 120-В/11/55/КЛ, а саме щодо письмового повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом прийняття його у власність.

21.12.2017 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна ТОВ "Сітістейтсервіс" стало відомо, що Банком прийнято рішення та вчинено дії по зверненню стягнення на нерухоме майно підприємства в позасудовому порядку, в зв'язку з чим Реєстратором прийнято рішення про реєстрацію права власності на Нежитлові приміщення за Банком.

Заборгованість ДП "Край-Проперті" за договорами про відкриття кредитної лінії від 22.09.2011 № 119-В/11/55/КЛ та № 120-В/11/55/КЛ повністю погашена за рахунок великих та високовартісних об'єктів нерухомості що є предметом іпотеки, за іпотечними договорами, укладеними з ДП "Край-Проперті", ПП "Консалтингова фірма "Прометей" та ТОВ "Сіті-Стейт" у забезпечення виконання ДП "Край-Проперті" зобов'язань за договорами про відкриття кредитної лінії №119-В/11/55/КЛ та № 120-В/11/55/КЛ, право власності на які зареєстроване за Банком, що підтверджується наявними в матеріалах заяви роздруківками інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Задовольняючи заяву ТОВ "Сітістейтсервіс" про забезпечення позову та вживаючи заходи до забезпечення позову, суди попередніх інстанцій, посилаючись на статті 136, 137, 140 ГПК України, зазначили, що в даному випадку наявні підстави для задоволення заяви ТОВ "Сітістейтсервіс" про забезпечення позову, яка подана до пред'явлення позову, оскільки існує реальна загроза відчуження майна, що є предметом іпотеки згідно з іпотечним договором, що підтверджується фактом неправомірної реєстрації Банком вночі з 19 на 20 грудня 2017 року прав власності на об'єкти нерухомості, належні заявнику після реєстрації на себе права власності на предмети іпотеки, належні іншим майновим поручителям, за рахунок вартості яких повністю погашено вимоги Банку, що, в свою чергу, призведе до неможливості поновлення прав заявника на його майно.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання про наявність або відсутність підстав для задоволення заяви ТОВ "Сітістейтсервіс" про забезпечення позову, яка подана до пред'явлення позову.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно із статтею 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Задовольняючи заяву ТОВ "Сітістейтсервіс" про забезпечення позову та вживаючи відповідні заходи до забезпечення позову, суди попередніх інстанцій: лише формально посилалися на реальність загрози відчуження майна, що є предметом іпотеки згідно з іпотечним договором, і не навели жодного обґрунтування наявності правових підстав (з посиланням на відповідні докази) для застосування заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на майно, а також шляхом заборони Банку та іншим особам вчиняти певні дії стосовно спірного майна; не зазначили, яким чином вжиття саме таких заходів забезпечення позову буде гарантією задоволення законних вимог позивача при поданні ним відповідного позову; не здійснили належної оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; не з'ясували наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом майбутньої позовної вимоги.

Так, судами попередніх інстанцій взагалі не досліджувалося питання про те, який саме позов прагнуло забезпечити ТОВ "Сітістейтсервіс" відповідною заявою про забезпечення позову, яка була подана до пред'явлення позову, та чи є співмірними відповідні заходи із позовними вимогами, що заявлятимуться.

Із поданої позивачем заяви про забезпечення позову вбачається, що відповідною заявою ТОВ "Сітістейтсервіс" вважає за необхідне забезпечити визнання недійсними рішень та дій Банку щодо застосування позасудового порядку звернення стягнення на майно ТОВ "Сітістейтсервіс" передбаченого Іпотечним договором.

Проте суди попередніх інстанцій не надали оцінки даній обставині, не визначили, яке саме рішення та які саме дії Банку заявник оскаржуватиме до суду, за захистом яких прав заявник вимушений звернутися до суду та з яких підстав, а також наявність правового механізму виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У даному випадку суди взагалі не посилаються на жодний доказ на підтвердження наявності фактичних обставин, з якими закон пов'язує застосування відповідних заходів до забезпечення позову.

Враховуючи викладене, Касаційний господарський суд вважає помилковими і такими, що не відповідають положенням чинного законодавства висновки судів попередніх інстанції про наявність правових підстав для задоволення заяви ТОВ "Сітістейтсервіс" про забезпечення позову, у зв'язку з чим судові рішення у справі підлягають скасуванню, а заява - залишенню без задоволення.

Відповідно до частини третьої статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Частинами першою та другою статті 311 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 315 ГПК України у зв'язку зі скасуванням судових актів попередніх інстанцій і ухваленням нового рішення підлягають новому перерозподілу і судові витрати, понесені у зв'язку з розглядом заяви у суді першої та апеляційної інстанцій, а також підлягають розподілу судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Так, судовий збір, сплачений ТОВ "Сітістейтсервіс" за подання заяви про забезпечення позову, подану до пред'явлення позову, у зв'язку з відмовою у задоволенні відповідної заяви, - покладається на ТОВ "Сітістейтсервіс".

Судовий збір, сплачений Банком за подання апеляційної скарги, підлягає стягненню з ТОВ "Сітістейтсервіс" на користь Банку.

Витрати Банку зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на ТОВ "Сітістейтсервіс".

Керуючись статтями 129, 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Сбербанк" задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 29.12.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2018 у справі № 910/23468/17 скасувати.

3. У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Сітістейтсервіс" про забезпечення позову відмовити.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Сітістейтсервіс" на користь публічного акціонерного товариства "Сбербанк": 1 762 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги; 1 762 грн. судового збору за розгляд касаційної скарги.

Видачу відповідного наказу доручити господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Булгакова

Суддя К. Пільков