УХВАЛА

ПРО ВІДКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

м. Київ

22.06.2018Справа № 910/7913/18

Суддя господарського суду міста Києва Літвінова М.Є., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" (узвіз Крутогірний,14, м. Дніпро,49044)

до Національного банку України (вул.Інститутська,9, м.Київ,01601)

про розірвання іпотечних договорів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис" (далі - позивач) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Національного банку України (далі - відповідач) про розірвання 56 іпотечних договорів, а саме:

- іпотечного договору №21 від 04.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" та Національним банком України;

- іпотечного договору №25 від 05.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" та Національним банком України;

- іпотечного договору №30 від 06.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" та Національним банком України;

- іпотечного договору №58 від 20.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" та Національним банком України;

- іпотечного договору №56 від 19.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" та Національним банком України;

- іпотечного договору №62 від 24.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" та Національним банком України;

- іпотечного договору №66 від 27.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" та Національним банком України;

- іпотечного договору №75 від 03.04.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" та Національним банком України;

- іпотечного договору №122 від 28.04.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" та Національним банком України;

- іпотечного договору №105 від 17.04.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" та Національним банком України;

- іпотечного договору №128 від 22.05.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" та Національним банком України;

- іпотечного договору №37 від 10.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" та Національним банком України;

- іпотечного договору №42 від 11.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" та Національним банком України;

- іпотечного договору №45 від 12.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" та Національним банком України;

- іпотечного договору №144 від 31.08.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" та Національним банком України;

- іпотечного договору №35 від 18.08.2010, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" та Національним банком України;

- іпотечного договору №36 від 20.08.2010, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" та Національним банком України;

- іпотечного договору №3 від 05.01.2011, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" та Національним банком України;

- іпотечного договору №20 від 09.08.2011, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" та Національним банком України;

- іпотечного договору №24 від 13.10.2011, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" та Національним банком України;

- іпотечного договору №21 від 07.09.2011, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" та Національним банком України;

- іпотечного договору №25 від 20.12.2011, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" та Національним банком України;

- іпотечного договору №11 від 23.02.2012, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватофис" та Національним банком України;

- іпотечного договору №67 від 27.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Істейтальянс", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та Національним банком України;

- іпотечного договору №123 від 28.04.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Істейтальянс", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та Національним банком України;

- іпотечного договору №35 від 10.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Істейтальянс", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та Національним банком України;

- іпотечного договору №40 від 11.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Істейтальянс", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та Національним банком України;

- іпотечного договору №53 від 16.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Істейтальянс", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та Національним банком України;

- іпотечного договору №22 від 04.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Істейтальянс", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та Національним банком України;

- іпотечного договору №27 від 05.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Істейтальянс", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та Національним банком України;

- іпотечного договору №31 від 06.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Істейтальянс", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та Національним банком України;

- іпотечного договору №135 від 09.06.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Істейтальянс", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та Національним банком України;

- іпотечного договору №68 від 27.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Істейт Сервіс", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та Національним банком України;

- іпотечного договору №23 від 04.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Істейт Сервіс", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та Національним банком України;

- іпотечного договору №32 від 06.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Істейт Сервіс", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та Національним банком України;

- іпотечного договору №38 від 10.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Істейт Сервіс", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та Національним банком України;

- іпотечного договору №43 від 11.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Істейт Сервіс", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та Національним банком України;

- іпотечного договору №63 від 24.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Істейт Сервіс", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та Національним банком України;

- іпотечного договору №136 від 09.06.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Істейт Сервіс", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та Національним банком України;

- іпотечного договору №77 від 03.04.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Істейт Сервіс", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та Національним банком України;

- іпотечного договору №17 від 05.09.2012, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Істейт Сервіс", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та Національним банком України;

- іпотечного договору №20 від 31.10.2012, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Істейт Сервіс", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та Національним банком України;

- іпотечного договору №76 від 03.04.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектрум-Енерго", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та Національним банком України;

- іпотечного договору №72 від 02.04.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектрум-Енерго", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та Національним банком України;

- іпотечного договору №131 від 27.05.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектрум-Енерго", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та Національним банком України;

- іпотечного договору №134 від 09.06.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектрум-Енерго", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та Національним банком України;

- іпотечного договору №48 від 13.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектрум-Енерго", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та Національним банком України;

- іпотечного договору №52 від 16.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектрум-Енерго", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та Національним банком України;

- іпотечного договору №20 від 04.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектрум-Енерго", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та Національним банком України;

- іпотечного договору №26 від 05.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектрум-Енерго", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та Національним банком України;

- іпотечного договору №33 від 06.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектрум-Енерго", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та Національним банком України;

- іпотечного договору №36 від 10.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектрум-Енерго", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та Національним банком України;

- іпотечного договору №41 від 11.03.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектрум-Енерго", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та Національним банком України;

- іпотечного договору №157 від 14.12.2009, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектрум-Енерго", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та Національним банком України;

- іпотечного договору №34 від 26.07.2010, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектрум-Енерго", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та Національним банком України;

- іпотечного договору №45 від 30.07.2014, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектрум-Енерго", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис", та Національним банком України.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на істотну зміну обставин, якими сторони керувалися при укладенні Іпотечних договорів, у зв'язку з чим позивач вказує на наявність підстав для розірвання договорів іпотеки.

Судом встановлено, що позовна заява відповідає вимогам, викладеним у статтях 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, а подані матеріали є достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.

Частиною 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні (частина 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 3 статті 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи:

1) про банкрутство;

2) за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;

3) у спорах, які виникають з корпоративних відносин, та спорах з правочинів щодо корпоративних прав (акцій);

4) у спорах щодо захисту прав інтелектуальної власності, крім справ про стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) у спорах, що виникають з відносин, пов'язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції;

6) у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних такою посадовою особою юридичній особі її діями (бездіяльністю);

7) у спорах щодо приватизації державного чи комунального майна;

8) в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

9) інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 3-8 цієї частини.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що справа № 910/7913/18 підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

Крім того, позивачем разом з позовною заявою подано клопотання на підставі ст. 81 Господарського процесуального кодексу України про витребування доказів, а саме витребувати у Національного банку України та ПАТ «КБ «Приватбанк»: належним чином засвідчену копію (оригінал для огляду) Кредитного договору від 03.03.2009 року № 19, укладеного між Національним банком України та ПАТ «КБ «Приватбанк» з усіма додатками, змінами, доповненнями, додатковими угодами до нього; належним чином засвідчену копію (оригінал для огляду) листа Національного банку України від 24.02.2017 року №41-0009/14703, що надсилався на адресу ПАТ «КБ «Приватбанк»; відомості про розмір та суму заборгованості ПАТ «КБ «Приватбанк» перед Національним банком України за Кредитним договором від 03.03.2009 року № 19 станом на перше число кожного місяця у 2017-2018 роках, а також на день прийняття позовної заяви до розгляду господарським судом.

Судом розглянуто вищевказане клопотання позивача та вирішено задовольнити його, враховуючи наступне.

Так, в силу приписів частини 1 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

При цьому, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що однією з основних засад господарського судочинства є змагальність сторін.

Положення частини 3 статті 13 та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Частинами 1-3 статті 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Водночас, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання (частини 1 та 2 статті 81 Господарського процесуального кодексу України).

Слід звернути увагу на те, що приписи статті 81 Господарського процесуального кодексу України не обмежують суд в праві витребувати необхідні для розгляду справи докази колом учасникiв даного судового процесу, тобто суд наділений правом витребувати такі докази також від iнших підприємств, установ та організацій, державних та інших органів чи посадових осіб, незалежно від їх участі у справі.

Необхідно враховувати, що за змістом системного аналізу приписів статей 86, 236, 277 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення законності та обґрунтованості судового рішення, на місцевий господарський суд покладено обов'язок всебічно та повно з'ясувати і дослідити обставини справи, що мають значення для її вирішення по суті.

Так, відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, згідно з пунктами 1 та 2 частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, є підставами для скасування або зміни судового рішення.

Таким чином, суд, розглядаючи справу, має вживати заходів до всебічного й повного встановлення обставин спору, що не суперечить принципу змагальності, оскільки останній відображається в змісті процесуальних прав та обов'язків осіб, що беруть участь у справі та реалізується в сукупності з принципами рівності, диспозитивності та безпосередності, проте суд наділяється в тому числі організаційно-розпорядчими повноваженнями, необхідними для здійснення ним функцій органу правосуддя та прийняття законних і обґрунтованих судових актів.

Судом враховано, що ч.4 ст.74 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Слід зазначити, що вказані висновки в тому числі відповідають рекомендаціям Ради Європи, членом якої є Україна.

Так, в Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями proprio motu, щоб вимагати від сторін пред'явлення таких роз'яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

Частиною 2 статті 50 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Слід зазначити, що метою участі третіх осіб у справі є обстоювання ними власних прав і законних інтересів, на які може справити вплив рішення чи ухвала суду.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, виступає в процесі на боці тієї сторони, з якою в неї існують певні правові відносини.

Залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, до участі у справі вирішується господарським судом з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес до даної справи.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов'язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі (частина 4 статті 50 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи те, що предметом даного позову є вимоги про розірвання договорів іпотеки, які були укладені в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №19 від 03.03.2009, укладеним між Національним банком України як кредитором та Публічним акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк" як боржником, господарський суд, на підставі ст. 50 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне залучити Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Частиною 3 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, якщо при відкритті провадження у справі було вирішено питання про залучення третіх осіб, позивач не пізніше двох днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі повинен направити таким третім особам копії позовної заяви з додатками, а докази такого направлення надати суду до початку підготовчого засідання або до початку розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно приписів статті 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій. Підготовче засідання має бути розпочате не пізніше ніж через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості та наявності підстав для задоволення клопотання позивача про витребування доказів, залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" та встановлення сторонам строків для подання ними документів на підтвердження своєї правової позиції в даному спорі.

Керуючись ст. ст. 12, 50, 81, 121, 177, 178, 181, 234, 247 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 910/7913/18.

2. Здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

3. На підставі статті 50 Господарського процесуального кодексу України залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, ідентифікаційний код 14360570).

4. Підготовче засідання призначити на 18.07.18 о 11:00 год. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44- Б, зал № 2 .

5. В порядку статті 81 Господарського процесуального кодексу України витребувати у Національного банку України (01601, м. Київ, вул. Інститутська,9) належним чином засвідчену копію (оригінал для огляду) Кредитного договору від 03.03.2009 року № 19, укладеного між Національним банком України та ПАТ «КБ «Приватбанк» з усіма додатками, змінами, доповненнями, додатковими угодами до нього; належним чином засвідчену копію (оригінал для огляду) листа Національного банку України від 24.02.2017 року №41-0009/14703, що надсилався на адресу ПАТ «КБ «Приватбанк»; відомості про розмір та суму заборгованості ПАТ «КБ «Приватбанк» перед Національним банком України за Кредитним договором від 03.03.2009 року № 19 станом на перше число кожного місяця у 2017-2018 роках, а також на день прийняття позовної заяви до розгляду господарським судом.

6. В порядку статті 81 Господарського процесуального кодексу України витребувати у Національного банку України витребувати у Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д) належним чином засвідчену копію (оригінал для огляду) Кредитного договору від 03.03.2009 року № 19, укладеного між Національним банком України та ПАТ «КБ «Приватбанк» з усіма додатками, змінами, доповненнями, додатковими угодами до нього; належним чином засвідчену копію (оригінал для огляду) листа Національного банку України від 24.02.2017 року №41-0009/14703, що надсилався на адресу ПАТ «КБ «Приватбанк»; відомості про розмір та суму заборгованості ПАТ «КБ «Приватбанк» перед Національним банком України за Кредитним договором від 03.03.2009 року № 19 станом на перше число кожного місяця у 2017-2018 роках, а також на день прийняття позовної заяви до розгляду господарським судом.

7. Викликати у підготовче засідання представників учасників справи, яким необхідно при собі мати документи, що підтверджують їх повноваження відповідно до статті 60 Господарського процесуального кодексу України.

8. Явку представників позивача, відповідача та третьої особи в підготовче судове засідання визнати обов'язковою.

9. Запропонувати відповідачу у строк до 10.07.2018 року подати до суду відзив на позовну заяву, оформлений відповідно до вимог статті 165 Господарського процесуального кодексу України, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову; забезпечити направлення позивачу та третій особі копію відзиву на позов та доданих до нього документів, докази на підтвердження такого направлення надати суду.

10. Попередити відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, якщо докази не можуть бути подані разом з відзивом з об'єктивних причин, відповідач повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частини 3, 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

11. Запропонувати позивачу у строк до 17.07.2018 року подати відповідь на відзив в порядку статті 166 Господарського процесуального кодексу України, копію якого направити відповідачу та третій особі в той самий строк.

12. Запропонувати третій особі у строк до 17.07.2018 року надати суду пояснення щодо позову та відзиву відповідно до статті 168 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням своїх аргументів і міркувань на підтримку або заперечення проти позову, копію яких направити позивачу та відповідачу у той самий строк.

13. Усі заяви, клопотання, заперечення подати до суду в строк до 17.07.2018 року з дотриманням вимог до форми та змісту заяв з процесуальних питань, встановлених статтею 170 Господарського процесуального кодексу України.

14. Звернути увагу учасників справи на положення статей 74, 80, 81 Господарського процесуального кодексу України щодо порядку подання доказів, наслідків неподання їх та доказів їх направлення іншим учасникам справи, а також щодо порядку витребування доказів.

15. Звернути увагу учасників справи на те, що копії письмових доказів, які подаються повинні бути оформлені у відповідності до вимог частини 4 статті 91 Господарського процесуального кодексу України та пункту 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003).

16. Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості забезпечення учасникам справи права брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку її функціонування.

17. Згідно частиною 1 статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання і не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

18. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://ki.arbitr.gov.ua.

Повний текст ухвали складено та підписано 22.06.2018 року.

Суддя М.Є. Літвінова

Додатково: З урахуванням порядку допуску в приміщення господарського суду міста Києва представникам рекомендується прибувати не пізніше 20 хвилин до початку судового засідання.

Ознайомлення з матеріалами справи здійснюється щоп'ятниці з 14:00 до 16:45 год., в приміщенні суду за наявності завчасно поданого через канцелярію суду клопотання, із зазначенням дати та часу, коли представник з'явиться до суду для ознайомлення з матеріалами справи, документа, що посвідчує особу, оригіналу довіреності та належним чином засвідченої копії для залучення до матеріалів справи.

Учасники процесу мають можливість отримувати процесуальні документи в електронному вигляді паралельно з документами у паперовому вигляді.

Для отримання процесуальних документів в електронному вигляді потрібно:

1. Зареєструватися в системі обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу (завести поштову скриньку електронного суду), розміщеній на офіційному веб-порталі судової влади України за адресою: mail.gov.ua.

2. Подати до суду заявку про отримання процесуальних документів в електронному вигляді, яку необхідно роздрукувати на офіційному веб-порталі судової влади України у вищевказаному розділі. Процесуальні документи у відповідній справі, що видані після дати подання вказаної Заявки до суду, будуть надходити в електронному вигляді на зареєстровану електронну адресу учасника судового процесу в домені mail.gov.ua, зазначену в Заявці.