ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2018 р. м. Київ Справа № 911/621/18

Господарський суд Київської області у складі судді Зайця Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго», м. Вишгород, Київська область

до Приватного акціонерного товариства «Енвіжн-Україна», м. Харків

про розірвання контракту та стягнення сплаченого авансового платежу

секретар судового засідання О.О.Стаднік

за участю представників учасників справи:

від позивача - В.В.Арзуманян

від відповідача - не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Укргідроенерго» звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою №6-2/1507 від 26.03.2018 року (вх.№643/18 від 28.03.2018 року) до Приватного акціонерного товариства «Енвіжн-Україна» про розірвання контракту та стягнення сплаченого авансового платежу.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов Контракту №UGE/C-MIS-27/10 від 30.01.2012 року в частині ненадання послуг з розробки та впровадження системи та надання послуг з тренінгу (навчання), у зв'язку із чим позивач просить розірвати контракт та повернути суму сплаченого авансового платежу у розмірі 129245,38 доларів США. Крім того, позивач зазначає, що рішенням Ради національної безпеки та оборони України від 28.04.2017 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» до Приватного акціонерного товариства «Енвіжн-Україна» застосовано на три роки обмежувальні заходи, визначені п. 299 Додатку до такого Рішення.

Ухвалою господарського суду від 12.04.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/621/18. Підготовче засідання призначено на 15.05.2018 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 15.05.2018 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не надіслав.

Представник позивача у підготовчому засіданні 15.05.2018 року позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Ухвалою суду від 15.05.2018 року підготовче засідання відкладено на 05.06.2018 року.

До суду від позивача надійшли пояснення б/н від 04.06.2018 року (вх. №10551/18 від 05.06.2018 року) на виконання вимог ухвали від 15.05.2018 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у підготовче засідання 05.06.2018 року повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.

Ухвалою суду від 05.06.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу №911/621/18 до розгляду по суті на 19.06.2018 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 19.06.2018 року без поважних причин не з'явився.

Представник позивача у судовому засіданні 19.06.2018 року позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 року №18, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій щодо повідомлення відповідача про розгляд справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності повноважного представника відповідача.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та об'єктивного розгляду спору по суті у судовому засіданні 19.06.2018 року, відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ :

30.01.2012 року між позивачем - Приватним акціонерний товариством «Укргідроенерго» (замовник) та відповідачем - Приватним акціонерним товариством «Енвіжн-Україна» (виконавець) укладено Контракт №UGE/C-MIS-27/10 на поставку та установку управлінської інформації для ПАТ «Укргідроенерго».

Предметом зазначеного Контракту №UGE/C-MIS-27/10 від 30.01.2012 року є поставка, монтаж, проведення приймання в промислову експлуатацію та технічна підтримка управлінської інформації для ПрАТ «Укргідроенерго».

До Контракту №UGE/C-MIS-27/10 від 30.01.2012 року укладались Додаткові угоди №3 від 26.09.2013 року та №9 від 30.06.2016 року.

Згідно п. 2.1 статті 2 Контракту, замовник погоджується сплатити виконавцю ціну контракту у зв'язку із виконанням виконавцем його зобов'язань за контрактом. Загальна ціна контракту складається з: ціна Контракту, як зазначено в Розділі IV «Таблиці цін», без ПДВ складає 2997955,00 дол. США. ПДВ складає 599591,00 дол.США. Загальна ціна контракту з ПДВ становить 3597546,00 дол.США.

Відповідно до п.3.1 статті 3 Контракту, термін, відведений для поставки, монтажу та проведення приймання системи в промислову експлуатацію визначається починаючи з дати виконання всіх наступних умов: (а) ця контрактна угода належним чином оформлена від імені та за дорученням замовника та виконавця; (b) виконавець надав замовнику гарантію на виконання контракту та гарантію на авансовий платіж у відповідності до статті 13.2 та 13.3 Загальних умов Контракту; (с) замовник сплатив виконавцю авансовий платіж у відповідності до пункту 12 Загальних умов Контракту.

Пунктом 3.8 статті 3 Розділу ІІІ «Загальні умови контракту» передбачено, що виконавець є належним підрядником, що виконує контракт. Відповідно до положень контракту виконавець несе виняткову відповідальність за те, як виконується контракт.

Спеціальними умовами Контракту до п. 5.1 Загальних умов Контракту встановлено, що Контракт повинен тлумачитись відповідно до законодавства України.

Спеціальними умовами Контракту до п. 6.2.3 Загальних умов Контракту, сторони Контракту домовились, що якщо виконавець є резидентом країни Замовника, то будь-який спір між замовником і виконавцем, що виникає у зв'язку з цим контрактом, передається до арбітражу відповідно до законодавства країни Замовника.

Відповідно до п.п. (d) (і) п. 1 Загальних умов Контракту, «поставка» означає передачу Товарів від Виконавця до Замовника відповідно до діючої редакції «Інкотермс», вказаної у Контракті.

Підпунктом 22.4.2 п. 24 Загальних умов Контракту передбачено, що виконавець повинен на свій ризик і за свій рахунок здійснити доставку на Об'єкти Проекту відповідно до умов, вказаних у специфікаціях цін у «Таблицях цін», включаючи умови відповідних «Інкотермс».

Спеціальними умовами Контракту до п.п. (е) (ііі) п. 1 Загальних умов Контракту визначено, що «об'єкт(и) Проекту»: означає місця, вказані у Спеціальних умовах контракту на поставку та монтаж системи.

Відповідно до Розділу V «Графік реалізації» (додаток №4 до Додаткової угоди №6 від 30.09.2015 року зі змінами, внесеними Додатковою угодою №9 від 30.06.2016 року до Контракту №UGE/C-MIS-27/10 від 30.01.2012 року) поставка відбувається на об'єкти Замовника, а саме: Головний офіс ПрАТ «Укргідроенерго»; Київська гідроелектростанція; Київська гідроакумулююча електростанція; Канівська гідроелектростанція; Кременчуцька гідроелектростанція; Дніпродзержинська гідроелектростанція (зараз - Середньодніпровська ГЕС); Дніпровська гідроелектростанція; Каховська гідроелектростанція ім. П.С. Непорожнього; Дністровська гідроелектростанція.

Спеціальними умовами Контракту до п. 12.1 Загальних умов Контракту встановлено порядок перерахунку Замовником Підряднику авансового платежу у розмірі десяти відсотків (10 %) від загальної ціни Контракту.

Виконавець (відповідач) надав замовнику (позивачу) рахунок (інвойс) №2679 від 12.04.2012 року про сплату авансового платежу на суму 359754,60 доларів США або 2872640,48 гривень (за офіційним курсом НБУ станом на 12 квітня 2012 року: 1 долар США = 7,9850 гривень), що дорівнює 10 % від загальної ціни Контракту.

На виконання вимог Контракту позивачем було сплачено авансовий платіж в повному обсязі таким чином:

- 05.07.2012 року за кошти Міжнародного банку реконструкції та розвитку у сумі 301096,42 доларів США або 2393867,07 грн., що підтверджується довідкою №276 від 10.07.2012 року.

- 11.07.2012 року власними коштами ПрАТ «Укргідроенерго» у розмірі 478773,41 грн., що підтверджується платіжним дорученням №820 від 11.07.2012 року.

Відповідач свої зобов'язання за Контрактом виконав частково, що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими їх печатками актами здачі-приймання, а саме:

- Акт здачі-приймання змонтованого обладнання №1 від 21.10.2015 року та №17 від 30.06.2016 року (відповідно до «Таблиці цін 4.1. Поставка та монтаж обладнання» (Додаток №3 до Додаткової угоди №6 від 30.09.2013 року);

- Акт приймання-передачі встановленого програмного забезпечення №8 від 30.06.2016 року, №9 від 30.06.2016 року, №11 від 30.06.2016 року, №15 від 30.06.2016 року (відповідно до пунктів 1.1.1, 1.1.2, 1.2.1, 1.2.2 «Таблиці цін 4.2. Поставка та встановлення програмного забезпечення та матеріалів» (Додаток №2 до Додаткової угоди №9 від 30.06.2016 року) ;

- Акт здачі-приймання послуг з розробки та впровадження Системи №3 від 30.06.2016 року, №4 від 30.06.2016 року (відповідно до пунктів 1.3.1, 1.3.2 «Таблиці цін 4.3. Послуги з розробки та запровадження системи, що постачаються з країни Покупця» Контрактної документації);

- Акт здачі-приймання послуг тренінгу №18 від 30.06.2016 року, №19 від 30.06.2016 року (відповідно до пунктів 1.4.1, - 1 «Таблиці цін 4.4. Навчання, що постачається з Країни Замовника» (Додаток №3 до Додаткової угоди №9 від 30.06.2016 року).

Позивачем (замовником) свої зобов'язання за контрактом з оплати наданих послуг виконано в повному обсязі та оплачено надані згідно актів послуги за виставленими рахунками відповідача, що підтверджується платіжними документами, доданими до матеріалів справи, а саме, платіжне повідомлення Світового банку від 28.12.2015 року на суму 489188,78 дол. США, платіжне доручення №3 від 01.02.2016 року на суму 2299187,23 грн., платіжне доручення №СТРS107126 від 20.09.2016 року на суму 583707,06 грн., платіжне доручення №2795 від 04.10.2016 року на суму 116741,41 грн., платіжне повідомлення Світового банку від 25.10.2016 року на суму 158386,95 дол. США, платіжне доручення №373 від 04.07.2016 року на суму 316670,29 грн., платіжне доручення №1902 від 18.07.2016 року на суму 63334,06 грн., платіжне повідомлення Світового банку від 26.10.2016 року на суму 443469,83 дол. США, платіжне повідомлення Світового банку від 26.10.2016 року на суму 194085,71 дол. США.

Як зазначено позивачем, починаючи з 01.07.2016 року і станом на день звернення до суду відповідачем не виконано інші зобов'язання за контрактом, а саме:

- не відбулася поставка та встановлення програмного забезпечення відповідно до п. 1.1.3, 1.1.4., 1.1.5., 1.1.6., 1.2.3 «Таблиці цін 4.2. Поставка та встановлення програмного забезпечення та матеріалів» (Додаток №2 до Додаткової угоди №9 від 30.06.2016 року) на загальну суму 416061,60 доларів США, з них сплачено Замовником аванс 10 % на підставі рахунку №2679 від 12.04.2012 на суму 41606,16 доларів США (416061,60 доларів США * 10 : 100);

- не надавалися послуги з розробки та впровадження системи відповідно до п.п. 1.3.3., 1.3.4., 1.3.5., 1.3.6 «Таблиці цін 4.3. Послуги з розробки та запровадження системи, що постачаються з країни Покупця» Контрактної документації на загальну суму 675207,60 доларів США, з них сплачений Замовником аванс 10 % на підставі рахунку №2679 від 12.04.2012 року на суму 67520,76 доларів США (675207,60 доларів США * 10 : 100);

- не надавалися послуги з тренінгу (навчання) відповідно до п.п. 1.4.3., 1.4.4, 1.4.5., 1.4.6 «Таблиці цін 4.4. Навчання, що постачається з Країни Замовника» (Додаток №3 до Додаткової угоди №9 від 30.06.2016 року) на загальну суму 100592,39 доларів США, з них сплачено 20118,46 доларів США, а саме, аванс 10 % на підставі рахунку №2679 від 12.04.2012 року на суму 10059,23 доларів США (100592,39 доларів США * 10: 100) та 10 % вартості компонентів згідно Таблиці цін 4.4. Контракту на початку повної програми навчання відповідно до Спеціальних умов Контракту до статті 12.1 Загальних умов Контракту на суму 10059,23 доларів США (100592,39 доларів США * 10:100), що підтверджується наданими платіжними документами.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідачем не виконано свої зобов'язання за Контрактом на загальну суму 1191861,61 дол. США, що відповідачем не спростовано.

Пунктом 28.1 Загальних умов Контракту передбачено, що виконавець гарантує, що він завершить поставку, монтаж, приймання в експлуатацію та отримає Акт експлуатаційної прийомки системи (або підсистем згідно із Спеціальними умовами контракту до пункту 27.2.1 Загальних умов Контракту) протягом періодів часу, вказаних у Графіку виконання розділу «Технічне завдання» та/або у Погодженому та остаточному плані проекту відповідно до пункту 2 Загальних умов Контракту, або протягом пролонгованого періоду, що надається Виконавцю відповідно до пункту 40 Загальних умов Контракту.

Відповідно до ст. 3 Контракту термін, відведений для поставки, монтажу та проведення приймання системи в промислову експлуатацію, визначається, починаючи з дати виконання всіх умов, а саме: (а) ця Контрактна угода належним чином оформлена від імені та за дорученням Замовника і Виконавця; (b) Виконавець надав Замовнику гарантію на виконання Контракту та гарантію на авансовий платіж відповідно до статті 13.2 та 13.3 Загальних умов Контракту; (в) Замовник сплатив Виконавцю авансовий платіж відповідно до пункту 12 Загальних умов Контракту.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.07.2012 року позивачем (як замовником) відповідно до виставленого відповідачем рахунку (інвойсу) №2679 від 12.04.2012 року було сплачено на рахунок відповідача (як виконавця) авансовий платіж (10% від ціни Контракту), що підтверджується платіжним повідомленням Світового банку від 05.07.2012 року та платіжним дорученням №820 від 11.07.2012 року. на загальну суму 2872640,48 грн.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Тому, згідно підпункту (іх) п. 1.1 Загальних умов Контракту «дата початку відліку» для термінів поставки, монтажу та проведення приймання системи в промислову експлуатацію за Контрактом є 12.07.2012 року.

Спеціальними умовами Контракту до п. 8.2 Загальних умов Контракту встановлено, що експлуатаційна прийомка повинна відбутися не пізніше: як зазначено у Розділі V «Графік реалізації».

Максимальний строк для експлуатаційної прийомки відповідно до Графіка реалізації (додаток №4 до Додаткової угоди №6 від 30.09.2015 року в редакції Додаткової угоди №9 від 30.06.2016 року) становить 207 тижнів, починаючи з дати початку відліку. Отже, кінцевим строком виконання відповідачем своїх зобов'язань за Контрактом є 30.06.2016 року.

Повне виконання зобов'язань відповідачем підтверджується передачею Системи замовнику в промислову експлуатацію, згідно п. 27.3 Загальних умов Контракту. Однак, на момент звернення до суду відповідачем не виконано зобов'язання в повному обсязі, оскільки систему не передано позивачу в промислову експлуатацію.

Спеціальними умовами Контракту до пункту 1.1 (е) (х) Загальних умов Контракту передбачено, що Контракт залишається в силі до моменту впровадження Інформаційної Системи і надання всіх Послуг, за умови, що Контракт не буде припинений раніше відповідно до умов, викладених у Контракті.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статтей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Контракту №UGE/C-MIS-27/10 від 30.01.2012 року на «Поставку та установку системи управлінської інформації для ПАТ «Укргідроенерго», суд дійшов висновку, що такий контракт належить до змішаного типу договору і складається з різних елементів договорів, а тому, за своєю правовою природою він є договором про надання послуг та договором поставки.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно ч. 2 ст. 570 Цивільного кодексу України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Так, згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Спір у даній справі виник у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за вищевказаним Контрактом в частині надання послуг та повернення попередньої оплати.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

При цьому, згідно ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ст. 652 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно ч. 1 ст. 907 Цивільного кодексу України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, замовнику послуг законом надано право відмовитися в односторонньому порядку від договору.

Підставою для розірвання Контракту №UGE/C-MIS-27/10 від 30.01.2012 року, окрім невиконання відповідачем своїх зобов'язань за таким Контрактом, позивач також вказує на прийняття 28 квітня 2017 року Радою національної безпеки і оборони України рішення «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», яким застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні санкції до окремих фізичних осіб та юридичних осіб, яке 15 травня 2017 року було введено в дію Указом Президента України №133/2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Частиною 2 ст. 652 Цивільного кодексу України встановлено, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не лише з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю всіх умов у сукупності, визначених ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України (постанова Верховного суду України від 27.02.12. № 3-9гс12).

Указом Президента України від 15.05.2017 року №133/2017 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 28.04.2017 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» введено в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 28 квітня 2017 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».

В газеті «Урядовий Кур'єр» 17.05.2017 року відбулось офіційне опублікування Указу Президента України від 15.05.2017. №133/2017 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 28 квітня 2017 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» з посиланням на сайт «Урядовий Кур'єр», де можна ознайомитись з переліком фізичних та юридичних осіб, до яких застосовуються обмежувальні заходи (санкції).

Згідно пункту 299 Додатку №2 до Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 28 квітня 2017 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» до відповідача - Приватного акціонерного товариства «Енвіжн-Україна» застосовано на три роки такі види обмежувальних заходів: 1) блокування активів - тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном; 2) обмеження торговельних операцій; 3) запобігання виведенню капіталів за межі України; 4) зупинення виконання економічних та фінансових зобов'язань; 5) обмеження або припинення надання телекомунікаційних послуг і використання телекомунікаційних мереж загального користування; 6) припинення видачі дозволів, ліцензій на ввезення в Україну з іноземної держави чи вивезення з України валютних цінностей та обмеження видачі готівки за платіжними картками, емітованими резидентами іноземної держави; 7) заборона передання технологій, прав на об'єкти права інтелектуальної власності.

Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 28 квітня 2017 року є підзаконним нормативно-правовим актом індивідуальної дії.

З урахуванням вимог наведених вище правових норм, обставини, на які посилається позивач, не можуть бути підставами для розірвання договору у відповідності до вимог цивільного законодавства України, оскільки, зокрема, не встановлено умов того, що виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Отже, позивачем не доведено, а судом не встановлено обставин, які б підтверджували одночасну наявність чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, для розірвання спірного Договору. Водночас, наводячи обставини щодо застосування до відповідача персональних спеціалізованих економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), позивач не наводить обставин неправомірності поведінки відповідача - ПрАТ «Енвіжн-Україна». Доводи позивача не підтверджені належними та допустимими доказами та ґрунтуються на припущеннях.

Суд зазначає, що законодавчі акти, на підставі яких до ПрАТ «Енвіжн-Україна» застосовані персональні спеціалізовані економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), не містять приписів щодо призупинення чи припинення зобов'язань останнього, що виникли на підставі цивільно-правових договорів (господарсько-правових договорів).

Частиною 2 ст. 651 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачем умови договору належним чином не виконуються, що є підставою для розірвання договору на підставі ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати Контракт №UGE/C-MIS-27/10 на поставку та установку управлінської інформації для ПАТ «Укргідроенерго» від 30.01.2012 року, укладений між Приватним акціонерним товариством «Укргідроенерго» (07300, Київська область, м. Вишгород, код 20588716) та Приватним акціонерним товариством «Енвіжн-Україна» (61145, м. Харків, вул. Космічна, буд. 21-А, код 19494134).

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Енвіжн-Україна» (61145, м. Харків, вул. Космічна, буд. 21-А, код 19494134) на користь Приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго» (07300, Київська область, м. Вишгород, код 20588716) 129245 (сто двадцять дев'ять тисяч двісті сорок п'ять) доларів 38 центів США (що за офіційним курсом НБУ станом на 26.03.2018 року складає 3394691,68 грн.) авансового платежу та 52682 (п'ятдесят дві тисячі шістсот вісімдесят дві) грн. 38 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 25.06.2018 року.

Суддя Д.Г. Заєць