ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2018 року Справа № 923/99/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Задорожної Н.О. за участі секретаря Кудак М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Заступника керівника Херсонської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Херсонської міської ради, м. Херсон

до Акціонерного товариства "Херсонобленерго"

про стягнення 1219799 грн. 70 коп.

За участю представників сторін:

прокурор: Рудя О.С., Федоренко О.Б., службове посвідчення № 046500 від 29.03.17

позивач: Васіна С.В., гол. спеціаліст, дов. № 9-51-9/21 від 19.01.2018 р.

відповідач: Анісімов В.В. директор юр. департаменту, дов. № 07/120-18 від 19.01.2018 р.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 12.02.18 відкрито провадження у справі № 923/99/18 за позовом заступника керівника Херсонської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі позивача Виконавчого комітету Херсонської міської ради про стягнення з Публічного акціонерного товариства "ЕК "Херсонобленерго" упущеної вигоди, спричиненої не виконанням обов'язку з укладення договору про залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників будівництва у розвиток інфраструктури м. Херсона за реконструкцію будівлі виробничого корпусу з адміністративними приміщеннями з будівництвом складського приміщення на території бази ПАТ «ЕК «Херсонобленерго», за адресою: м. Херсон, вул. Пестеля, 5 у розмірі 1219799,70 грн., з яких: 1004330,00 грн. - збитки, 215469,70 грн. - втрати від інфляції.

Провадження у справі порушено суддею Остапенко Т.А. з призначенням розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

У підготовчому засіданні, призначеному на 13.03.2018 суддю Остапенко Т.А. відведено від розгляду справи, про що винесено відповідну ухвалу від 13.03.2018.

Згідно розпорядження керівника апарату № 58 від 14.03.2018 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи № 923/99/18", зазначену справу передано судді Задорожній Н.О.

Провадження у справі здійснювалось за правилами загального позовного провадження. З метою виконання завдань підготовчого провадження (надання відзивів, відповідей на відзив, заперечень на відзив, вирішення клопотань учасників процесу) підготовче засідання відбувалося з перервами, які оголошувалися до 02.05.2018 та 07.05.2018. Згідно ухвали господарського суду від 07.05.2018 постановлено про закінчення підготовчого засідання, закриття підготовчого провадження та призначено розгляд справи по суті.

Судове засідання для розгляду справи по суті відбувалось із перервами до 04.06.2018 та 05.06.2018 р. Судове засідання, що повинно було відбутись 04.06.2018 р. було перенесено у зв'язку із настанням обставин непереборної сили (повідомлення про мінування суду), що підтверджуються актом від 04.06.2018 р. про мінування.

В судовому засіданні, що відбулось 31.05.2018 р. Відповідачем було подано заяву про зміну найменування юридичної особи з ПрАТ "ЕК "Херсонобленерго" на АТ "Херсонобленерго" та припинення провадження по справі у зв'язку із тим, що спір є публічно-правовим та його необхідно розглядати в порядку передбаченому кодексом адміністративного судочинства.

Заяву в частині про зміну найменування відповідача задоволено, в частині припинення провадження відмовлено у зв'язку із тим, що предмет спору повністю охоплюється юрисдикцією господарських судів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Предмет спору виник у зв'язку із реалізацією стандартів розумної дбайливості про інших осіб та обов'язки сумлінно вести переговори. За порушення таких обов'язків наступає переддоговірна відповідальність (яка у країнах, де діє генеральний делікт, може розглядатися, зокрема, як позадоговірна відповідальність), що повністю охоплюється предметом регулювання цивільного та господарського права.

Враховуючи той факт, що предмет спору виник із господарських відносин, а саме стосується питань будівництва та обов'язків забудовників, а саме виконання ними господарської функції, то відповідно входить до предмету юрисдикції господарських судів, оскільки пов'язаний із виконанням правочинів у господарській діяльності.

Позов обґрунтовано ухиленням відповідача від обов'язку, в порушення вимог ч. 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію; наявністю декларації про готовність об'єкта до експлуатації ХС № 75 від 14.06.2016, згідно з п. 20 якої кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією складає 10043,30 тис. грн. та неперерахуванням до місцевого бюджету м. Херсона 1004330,00 грн. пайової участі замовника будівництва у розмірі 10% від вартості будівництва об'єкта містобудування згідно із затвердженим рішенням позивача № 916 від 25.12.2012 Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Херсона. В ухиленні відповідача від обов'язку щодо укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Херсона та неперерахуванні до місцевого бюджету міста суми пайового внеску, прокурор вбачає неправомірну бездіяльність, якою завдано матеріальної шкоди інтересам держави, що перешкоджає своєчасному та повному виконанню прибуткової частини бюджету, негативно впливає на стан фінансування бюджету, яке спрямовується на організацію благоустрою міста.

За прострочення обов'язку по укладенню договору про пайову участь у розвитку інфраструктури та перерахуванню коштів, відповідачу нараховано 2159799 грн. 70 коп. завданих інфляцією збитків за прострочення грошового зобов'язання.

У підготовчому засіданні, призначеному на 02.05.18, позивач, керуючись ч. 2 ст. 46 ГПК України, подав письмову заяву 02.05.2018 р. За № 77/5-18 про зменшення заявленої до стягнення суми на 215469,70 грн. (нарахування інфляційних збитків) до 1004330 грн.

Враховуючи передбачене п. 2 ч. 1 ст. 46 ГПК України процесуальне право позивача до закінчення підготовчого засідання зменшити розмір позовних вимог, те, що заяву подано до закінчення підготовчого засідання, суд прийняв її до розгляду та залучив до матеріалів справи, після чого предметом позову стало стягнення 1004330 грн. упущеної вигоди.

Неправомірна бездіяльність відповідача та позбавлення позивача права на одержання пайового внеску на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури охоплюється визначенням упущеної вигоди, наслідки якої перебувають у безпосередньому причинному зв'язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідача.

Враховуючи порушення інтересів держави в особі уповноваженого органу у спірних правовідносинах, яким є виконавчий комітет Херсонської міської ради та нездійснення останьою захисту цих інтересів, у прокурора наявні підстави для представництва державних інтересів в господарському суді.

У судовому засіданні прокурор підтримав позов у повному обсязі.

Позивач повністю підтримує позовні вимоги з урахуванням обставин та підстав, зазначених прокурором.

Відповідач не визнав позов у повному обсязі з обставин, наведених у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив, а саме, у зв'язку із тим, що в діях АТ "Херсонобленерго" відсутній склад правопорушення, оскільки енергопостачальна компанія не зобов'язана приймати пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту під час будівництва об'єктів енергетики, оскільки таке виключення передбачене п. 9 ч. 4 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", у відповідача відсутні відповідні видатки для виконання зобов'язань щодо пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту та позивач при обґрунтуванні своїх вимог посилається на нормативний акт, що прийнятий не у спосіб встановлений законодавством України.

Відповідно до ст. 240 ГПК України після закінчення розгляду справи по суті, в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено про дату складення повного рішення.

Заслухавши пояснення прокурора, позивача, відповідача з'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження та надавши їм правову оцінку, суд

в с т а н о в и в:

Як вбачається з матеріалів справи, 14 червня 2016 р. Управління з питань Державного архітектурно-будівельного контролю Херсонської міської ради зареєстровано декларацію серії ХС № 75 про готовність об'єкта до експлуатації, в якій зазначено, що замовник - ПАТ "ЕК "Херсонобленерго", здійснив реконструкцію будівлі виробничого корпусу з адміністративними приміщеннями з будівництвом складських приміщень на тереторії бази ПАТ "ЕК "Херсонобленерго" по вул. Пестеля, 5 в м. Херсоні.

Кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією згідно з п. 20 декларації складає 10043,30 тис. грн.

Відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності (далі - Закон № 3038-VI) порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними Нормами, державними стандартами і правилами.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 № 3038-VI порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 3 ст. 40 зазначеного Закону, пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Відповідно до ч. ч. 5 та 6 ст. 40 Закону № 3038-VI, величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати: 1) 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд; 2) 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для житлових будинків.

Згідно ч. 9 ст. 40 Закону № 3038-VI, договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Істотними умовами договору є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін. Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Разом з тим, відповідач, як замовник будівництва, до виконавчого комітету Херсонської міської ради не звертався, відповідний договір пайової участі не укладав, кошти пайової участі до місцевого бюджету не сплачував, що стало підставою для стягнення цих коштів у судовому порядку, шляхом подання позову, вирішення якого є предметом даного розгляду.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження та надавши їм правову оцінку, господарський суд визнав позов безпідставним та відмовляє у його задоволенні, з урахуванням наступного.

Так, рішенням Херсонської міської ради № 916 від 25.12.2012р. затверджено Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Херсона, який діяв до та на час реєстрації відповідачем декларації про готовність об'єкта до експлуатації (надалі Порядок).

Згідно із п. 2.8 Порядку пайова участь замовників будівництва у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Херсона розраховується у розмірі 10 % від вартості будівництва об'єкта містобудування - для нежитлових будівель або споруд.

Нормами Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" чітко визначено умови та порядок залучення забудовників до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Так, пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури у розмірі, встановленому органом місцевого самоврядування але не більше 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта будівництва.

Статтею 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено випадки коли замовники будівництва не залучаються до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, зокрема такі випадки передбачені ч. 4 ст. 40.

Згідно п. 22 декларації про готовність об'єкта до експлуатації ХС № 75 від 14.06.2016 р. кошти пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту не вимагаються відповідно до ст. 40 п. 4 пп. 9 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". За наявності такого застереження декларація була зареєстрована органом місцевого самоврядування, а саме Управлінням з питань Державного архітектурно-будівельного контролю Херсонської міської ради і не була повернута у порядку, передбаченому п. 19 визначеного Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою Кабміну від 13 квітня 2011 р. за N 461. Пунктом 19 Порядку передбачено, що у разі подання чи оформлення декларації з порушенням установлених вимог орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає її замовнику (його уповноваженій особі) з письмовим обґрунтуванням причин повернення у строк, передбачений для її реєстрації.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 40 Закону до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва об'єктів інженерної, транспортної інфраструктури, об'єктів енергетики, зв'язку та дорожнього господарства (крім об'єктів дорожнього сервісу).

Зазначена норма була внесена до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Законом України "Про внесення зміни до статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"" від 22 березня 2012 року за N 4570 та набула чинності 15.04.2012 року, а отже була діюча на момент виникнення відносин у сфері будівництва.

Визначення поняття об'єкту енергетики надано у ст. 1 Закону України "Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів", відповідно до якої об'єкт енергетики - електрична станція (крім ядерної частини атомної електричної станції), електрична підстанція, електрична мережа, підключені до об'єднаної енергетичної системи України, а також котельня, підключена до магістральної теплової мережі, магістральна теплова мережа, споруда альтернативної енергетики тощо. Отже зазначене визначення не дає виключеного переліку об'єктів, що є об'єктами енергетики та містить відсильне положення "тощо".

Зазначеною правовою нормою також визначено, що землі енергетики - земельні ділянки, надані в установленому порядку для розміщення, будівництва та експлуатації енергогенеруючих підприємств, об'єктів альтернативної енергетики, об'єктів передачі електричної та теплової енергії, виробничих об'єктів, необхідних для експлуатації об'єктів енергетики, в тому числі баз та пунктів.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що до земель енергетики відносяться землі, надані в установленому законом порядку у власність та користування для розміщення, будівництва і експлуатації об'єктів з виробництва і передачі електричної та теплової енергії, об'єктів альтернативної енергетики, об'єктів технологічної інфраструктури об'єктів енергетики, в тому числі адміністративних та виробничих будівель підприємств, що здійснюють таку діяльність.

Статтею 8 Закону України "Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів" визначено, що до земель під виробничими об'єктами енергетики відносяться земельні ділянки підприємств, установ і організацій, надані для розміщення, будівництва та експлуатації підприємств з виробництва електротехнічного обладнання, пристроїв, матеріалів, будівельних конструкцій, дільниць з ремонту електротехнічного обладнання, промислових і ремонтних баз, службових, адміністративних та виробничих будівель суб'єктів енергетики та інших підприємств, що забезпечують експлуатацію об'єктів енергетики.

Отже, враховуючи викладене, об'єктами енергетики в розумінні діючого законодавства є також виробничі об'єкти енергетики до яких відносяться адміністративні та виробничі будівлі суб'єктів енергетики, тощо.

З витягу із проекту реконструкції будівлі виробничого корпуса з адміністративними приміщеннями з будівництвом складського приміщення на території бази ПрАТ "ЕК "Херсонобленерго" за адресою м. Херсон, вул. Пестеля, 5, декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 14.06.2016 р. та декларації про початок виконання будівельних робіт від 25.12.2015 р. номер ХС 91 вбачається, що відповідачем проводилась реконструкція виробничого корпусу з адміністративними приміщеннями з будівництвом складських приміщень на території бази ПАТ "ЕК "Херсонобленерго", тобто, фактично приводилась добудова складських приміщень площею 1051,49 кв. метрів (3 арк. Декларації про початок та пункти 14 та 16 декларації про готовність).

Цільове призначення земельної ділянки, на якій проводилось будівництво - землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення, а отже відповідає функціональному призначенню об'єкту забудови (підтвердженого витягом з Державного земельного кадастру від 07.10.2013 р.)

Відповідно до підрозділу 3.2. проекту реконструкції "Характеристика діяльності об'єкту", запроектований склад призначений для зберігання матеріалів і обладнання для монтажу та ремонту електричних мереж, а отже виконує функцію, пов'язану із розбудовую електричних мереж, тобто інфраструктури населеного пункту та відповідно, відноситься до виробничих об'єктив енергетики, а отже у відповідності до вимог п. 9 ч. 4 ст. 40 Закону не долучається до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту під час будівництва вищезазначених об'єктів.

Враховуючи вищезазначені правові норми, АТ "Херсонобленерго" не зобов'язане приймати пайову участь у розвитку інфраструктури міста під час будівництва виробничого об'єкту енергетики, отже несплата ним пайового внеску не може бути розцінена як неправомірна бездіяльність, яка позбавила позивача права на одержання пайового внеску на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури, що в свою чергу виключає склад цивільного правопорушення, а отже і відповідальність суб'єкта у вигляді відшкодування збитків (упущеної вигоди).

Посилання позивача на те, що об'єкт реконструкції не відноситься до об'єктів енергетики не приймаються судом до уваги, з урахуванням наступного. Так, позивач посилається на визначення об'єкта електроенергетики, наведене у положеннях ст. 1 Закону України "Про електроенергетику", у той же час, припис ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" надає визначення об'єктам енергетики, що не є тотожними поняттями, оскільки мають різне визначення, та за своєю сутністю об'єкт електроенергетики є складовою частиною об'єктів енергетики та співвідносяться між собою як частка (об'єкт електроенергетики) та ціле (об'єкт енергетики). Тому визначення об'єкту енергетики є більшим за змістом ніж визначення об'єкту електроенергетики та охоплює як об'єкти електроенергетики так і інші об'єкти, які не відносяться до об'єктів електроенергетики.

Посилання позивача на факти не закріплення за об'єктом реконструкції спеціальних зон об'єктів енергетики, а саме санітарно-захисних зон, охоронних зон у відповідності до вимог ст.ст. 18, 21 Закону України "Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів" не приймаються судом до уваги, оскільки позивачем не враховано вимоги ст. 1 цього ж Закону, де визначено, що спеціальні зони об'єктів енергетики - території навколо об'єктів енергетики із спеціальним режимом господарської та іншої діяльності, що забезпечує безпечне функціонування цих об'єктів, які встановлюються у формі зон спостереження, охоронних, режимних та санітарно-захисних зон, а отже режим спеціальних зон використовується не для всіх об'єктів енергетики, а лише для тих об'єктів енергетики, що мають спеціальний режим господарської та іншої діяльності.

Не приймаються судом також і посилання відповідача щодо не можливості його у пайовій участі у розвитку інфраструктури населеного пункту у зв'язку із порушенням ним фінансової дисципліні, що пов'язане із тим, що такі витрати не передбачені в структурі тарифу на електричну енергію, оскільки належними доказами підтверджено факт проведення АТ "Херсонобленерго" господарської діяльності, пов'язаної не тільки із постачанням електричної енергії, а і інших видів діяльності (продаж транспорту тощо), передбачених Статутом відповідача.

Також судом не приймаються доводи відповідача щодо невірного визначення позивачем розміру збитків, оскільки у відповідності до ст. 74 ГПК, АТ "Херсонобленерго" жодним належним доказом не довело факту, що ним при проведення реконструкції об'єкту здійснювались будівельні роботи, що включали в себе демонтаж будівлі, винос інженерних мереж, будівництво внутрішніх та зовнішніх мереж та комунікацій та не надано жодного документу, що підтверджує вартість зазначених робіт.

Не приймаються доводи відповідача щодо незастосування рішення Херсонської міської ради № 916 від 25.12.2012 з огляду відсутності доказів оприлюднення його проекту як регуляторного акту, оскільки органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. (ст. 144 Конституції України).

В установленому законом порядку це рішення не скасовувалося і недійсним не визнавалось.

Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника, збитками та виною. Відсутність хоча б одного елементу з перерахованих не дає підстав для притягнення до відповідальності за завдані збитки.

Враховуючи той факт, що відповідачем було проведено реконструкцію (будівництво) складських приміщень, що у відповідності до вимог Закону України "Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів" є об'єктом енергетики та у відповідності до вимог п. 9 ч. 4 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" у цьому випадку виключається обов'язковість пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, а отже в діях АТ "Херсонобленерго" відсутній елемент цивільного правопорушення та протиправна діяльність, що в свою чергу виключає можливість притягнення його до цивільної відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Також, суд звертає увагу на ту обставину, що позивач майже два роки не здійснював заходів щодо захисту порушеного права та не ініціював до відповідача позовів про спонукання до укладення договору або стягнення завданих його неукладенням та неперерахуванням пайового внеску збитків, що необхідно врахувати в силу частини четвертої статті 623 ЦК України де чітко визначено, що при пред'явленні вимоги про відшкодування упущеної вигоди враховуються заходи, вжиті кредитором щодо її отримання.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1. У задоволені позову відмовити.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якщо повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 15.06.2018.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: ks.arbitr.gov.ua/sud5024.

Суддя Н.О. Задорожна