ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2018 р.                      Справа № 911/623/18

Господарський суд Київської області у складі судді Горбасенка П.В. за участі секретаря судового засідання Куракси Ю.І., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Кримгаз”

про стягнення 6 508 397, 59 грн

за участю представників:

від позивача: не з'явилися;

від відповідача: не з’явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29.03.2018 до канцелярії господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Кримгаз” про стягнення 6 508 397, 59 грн заборгованості, з яких: 4 000 438, 38 грн основного боргу за договором купівлі-продажу природного газу № 13-171-Б від 04.01.2013, 538 141, 17 пені, 137 405, 88 грн 3% річних, 1 832 412, 16 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов’язань за договором купівлі-продажу природного газу № 13-171-Б від 04.01.2013.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.03.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 911/623/18 та призначено підготовче засідання на 20.04.2018.

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.04.2018 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено розгляд справи в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 15.06.2018.

05.06.2018 через канцелярію господарського суду Київської області представником позивача подано клопотання про доручення до матеріалів справи завірених банківських виписок до договору купівлі-продажу природного газу № 13-171-Б.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.06.2018 закрито підготовче засідання у справі № 911/623/18, призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 22.06.2018.

У судове засідання 22.06.2018 представник відповідача не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою № 911/623/18 від 18.06.2018, розміщеною на офіційному сайті господарського суду Київської області; представник позивача не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином ухвалою господарського суду Київської області від 15.06.2018.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України “Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції” № 18 від 26.12.2011 передбачено, що у випадку нез’явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що неявка сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами за відсутності представників сторін.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

04.01.2013 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Продавець) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Кримгаз» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 13-171-Б (зі змінами, внесеними додатковими угодами № 1 від 10.07.2013 та № 2 від 31.12.2013), згідно якого продавець зобов’язується передати у власність покупцю у 2013-2014 роках газ в обсязі до 21 550 тис. куб. м, а покупець зобов’язується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

На виконання умов договору, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 110 328 707, 98 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2013, 28.02.2013, 31.03.2013, 30.04.2013, 31.05.2013, 31.06.2013, 31.07.2013, 31.08.2013, 31.09.2013, 31.10.2013, 30.11.2013, 31.12.2013, 31.01.2014, 28.02.2014 (копій містяться в матеріалах справи).

Відповідно до п. 6.1. договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу.

Згідно із п. 7.1. договору, за невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та договором.

Відповідно до п. 7.2. договору, у разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу (Розділ ХІ Договору), покупець не здійснить повну оплату фактично отриманого за договором природного газу, покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пені, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 6.1. Договору).

Згідно із п. 9.1. договору, у разі виникнення спорів (розбіжностей) за цим договором спір передається на вирішення в господарські суди України і розглядається в установленому порядку згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 11 договору, договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 січня 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків за газ – до їх повного здійснення.

Проте, відповідач зобов'язання, взяті на себе згідно з умовами договору, виконав неналежним чином, поставлений позивачем природний газ оплатив частково та з порушенням строку, встановленого умовами договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 263 Господарського кодексу України господарсько-торговельною є діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання у сфері товарного обігу, спрямована на реалізацію продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання, а також допоміжна діяльність, яка забезпечує їх реалізацію шляхом надання відповідних послуг.

Господарсько-торговельна діяльність опосередковується господарськими договорами поставки, контрактації сільськогосподарської продукції, енергопостачання, купівлі-продажу, оренди, міни (бартеру), лізингу та іншими договорами.

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 7 вказаної статті, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 ст. 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач доказів, які б підтверджували оплату ним заборгованості перед позивачем в повному обсязі або спростовували доводи останнього, суду не надав.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу, неустойки, інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на заборгованість заявлені позивачем правомірно.

Здійснивши власний розрахунок інфляційної складової боргу за визначений позивачем період з 01.04.2014 по 31.03.2015 та 3% річних за період з 20.02.2013 по 29.04.2015, суд встановив, що він виконаний вірно, з дотриманням вимог чинного законодавства України та умов укладеного сторонами договору.

Відтак, вимоги позивача про стягнення з відповідача 4 000 438,38 грн основного боргу, 538 141,17 грн пені, 1 832 412,16 грн інфляційних втрат за період з 01.04.2014 по 31.03.2015 та 137 405,88 грн 3 % річних за період з 20.02.2013 по 29.04.2015 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 237-239, 240 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кримгаз» (95001, Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Училищна, буд. 42-А; ідентифікаційний код 03348117) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ідентифікаційний код 20077720) 4 000 438 (чотири мільйона чотириста тридцять вісім тисяч гривень) 38 коп. заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 13-171-Б від 04.01.2013, 538 141 (п’ятсот тридцять вісім тисяч сто сорок одну гривню) 17 коп. пені, 137 405 (сто тридцять сім тисяч чотириста п’ять гривень) 88 коп. 3 % річних, 1 832 412 (один мільйон вісімсот тридцять дві тисячі чотириста дванадцять гривень) 16 коп. інфляційних втрат та 97 626 (дев’яносто сім тисяч шістсот двадцять шість гривень) 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 25.06.2018.

Суддя                                 П.В.Горбасенко