ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"06" червня 2018 р. Справа № 911/1103/18

за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Укргазбанк, м. Київ

до Приватного акціонерного товариства Українська національна розрахункова картка, Київська область, Сквирський район, с. Безпечна

про визнання недійсною додаткової угоди

Суддя Лопатін А.В.

за участю представників згідно з протоколом судового засідання.

Обставини справи:

Публічним акціонерним товариством ОСОБА_1 Укргазбанк (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою до відповідача Приватного акціонерного товариства Українська національна розрахункова картка про розірвання визнання недійсною додаткової угоди.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.05.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд заяви про забезпечення позову призначено на 06.06.2018 р., в межах розгляду заяви про забезпечення позову зобовязано позивача у строк до 06.06.2018 р. подати до суду письмові пояснення: яким чином виконання рішення суду у справі № 910/6002/17 за відповідним виконавчим документом може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду за результатами розгляду даного спору, призначено підготовче засідання на 27.06.2018 р.

05.06.2018 р. представником позивача через канцелярію суду подано пояснення до заяви про забезпечення позову АБ «Укргазбанк» у справі № 911/1103/18.

Відповідно до частини другої ст. 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку (п. 5 частини першої ст. 137 ГПК України).

Частинами першою та четвертою статті 140 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Згідно зі частиною шостою вказаної статті ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків (постанова Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" № 9 від 22 грудня 2006 року).

У заяві про забезпечення позову позивач просить суд забезпечити позов шляхом зупинення стягнення з позивача на користь відповідача на підставі виконавчого документа, виданого господарським судом м. Києва у справі № 910/6002/17 коштів в сумі 1313238,55 грн. та витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування вказаної заяви про забезпечення позову, позивач посилається на те, що останнім одночасно з поданням заяви про забезпечення позову подано позов про визнання недійсною додаткової угоди від 09.09.2016 р. до договору про надання процесингових послуг від 01.10.2001 р. № 777, укладеної між ПАТ «АК «Укргазбанк» та ПрАТ «Українська національна розрахункова картка». Необхідність забезпечення позову полягає в тому, що за даною додатковою угодою може бути проведено стягнення, оскільки рішенням господарського суду м. Києва від 13.07.2017 р. у справі № 910/6002/17 позов АТ «Укркарт» було задоволено та стягнуто борг за додатковою угодою від 09.09.2016 р. у сумі 1313238,55 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 19698,58 грн. Цей борг може бути негайно стягнутий з банку. На підтвердження наміру стягнення боргу позивачем надано листи АТ «Укркарт» від 05.05.2018 р. № 488/501, від 17.05.2018 р. № 510/501, якими АТ «Укркарт» повідомляє банк про необхідність добровільної сплати боргу та подальше примусове стягнення в разі його несплати. Отже, існує реальна загроза стягнення з банку 1313238,55 грн. боргу за додатковою угодою, яка оскаржується банком, тому забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення дозволить запобігти стягненню вказаних коштів.

В письмових поясненнях від 09.06.2018 р. позивач в обґрунтування своїх вимог щодо забезпечення позову зазначає, що у разі задоволення позову банку у справі № 911/1103/18 та визнання недійсною додаткової угоди від 09.09.2016 р., вона буде недійсною з моменту її укладення, а відтак, на думку позивача, в АБ «Укргазбанк» буде відсутній обовязок проведення оплати в сумі 1313238,55 грн. за цією додатковою угодою.

Водночас, як вбачається з долучених до заяви про забезпечення позову та додаткових пояснень (обґрунтувань) документів, на підтвердження викладених вище обставин (необхідності вжиття заходів до забезпечення позову), позивачем надано листи відповідача з вимогою сплатити борг, стягнутий рішенням суду у справі № 910/6002/17.

Разом з тим, звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову шляхом, саме, зупинення стягнення з позивача на користь відповідача на підставі виконавчого документа, як вказує позивач, виданого господарським судом м. Києва у справі № 910/6002/17, позивач не посилається на те, що на примусове виконання рішення суду в зазначеній справи відповідачу було видано судовий наказ, а останнім в свою чергу предявлено такий до примусового виконання. Крім того, не надає доказів, а ні видачі відповідачу наказу на примусове виконання рішення господарського суду м. Києва від 13.07.2017 р. у справі № 910/6002/17, на підставі якого може здійснюється примусове виконання рішення суду, а ні, відповідно, доказів предявлення до виконання відповідачем такого виконавчого документа.

Згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною третьою статті 74 ГПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем належними доказами не доведено наявності правових підстав для застосування заходів забезпечення позову шляхом саме зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку, у звязку з чим, суд відмовляє в задоволенні заяви позивача від 24.05.2018 р. № 117/36657/2018 про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Укргазбанк про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку відмовити.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у порядку, встановленому ч. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання 18.06.2018 р.

Суддя А.В. Лопатін