ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

21 червня 2018 року                                                              Справа № 913/1100/15

Провадження №25/913/1100/15

За скаргою приватного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя

на дії Сєвєродонецького міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області

з виконання наказу господарського суду Луганської області від 31.03.2016 у справі № 913/1100/15

за позовом відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя

до товариства з обмеженою відповідальністю електротехнічна компанія «Укренергосервіс», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 31526,64 грн.

Суддя Корнієнко В.В.

секретар судового засідання Бережна Л.В.

У засіданні брали участь:

від позивача:                                                  не прибув

від відповідача:                                         не прибув;

від органу виконання судових рішень:           не прибув.

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Запоріжжяобленерго» (далі – стягувач, заявник) звернулося до господарського суду Луганської області зі скаргою від 11.06.2018 № 008-32/9264 на дії Сєвєродонецького міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі – ВДВС, відділ ДВС), з виконання рішення господарського суду Луганської області від 08.02.2016 у справі № 913/1100/15.

Вказаним рішенням суду позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 15653,08 грн, відсотки в сумі 1137,73 грн, пеню в сумі 1080,71 грн., штраф в сумі 1565,31 грн, втрати від інфляції в сумі 4729,14 грн, три проценти річних в сумі 343,51 грн, судовий збір в сумі 367,64 грн.; стягувачу видано наказ від 31.03.2016 № 913/1100/15.

01.02.2017 ВАТ «Запоріжжяобленерго» змінило найменування на ПАТ «Запоріжжя-обленерго» про що у Єдиний державний реєстр ЮОФОПГФ внесено відповідний запис.

Заявник у скарзі вказав, що 21.06.2016 відділом ДВС було відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу від 31.03.2016 № 913/1100/15; постановою від 17.05.2018 наказ був повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв’язку з відсутністю майна боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Стягувач вважає, що зазначену постанову винесено незаконно, так як державним виконавцем не вжито заходів щодо перевірки майнового стану боржника за місцем реєстрації та здійснення господарської діяльності. Оскаржувана постанова не містить інформації про перелік вчинених виконавчих дій та інформації про складання державним виконавцем акту про відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення.

На підставі вказаних доводів стягувачем заявлено вимоги:

- про визнання неправомірними дій державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області щодо прийняття постанови від 17.05.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу;

- про визнання недійсною постанови відділу ДВС від 17.05.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу ВП51496416 щодо виконання наказу господарського суду Луганської області від 31.03.2016 у справі № 913/1100/15 про стягнення заборгованості з ТОВ Електротехнічна компанія «Укренергосервіс» на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго».

Відділ ДВС та боржник відзиви (пояснення) на скаргу стягувача суду не подали, їх представники в судове засідання не прибули; останні були своєчасно повідомлені судом про час і місце розгляду скарги (повідомлення про вручення поштового відправлення залучені до матеріалів справи).

У зв’язку з тимчасовою непрацездатністю судді Шеліхіної Р.М., якою скарга була призначена до розгляду, автоматизованим розподілом справу (скаргу) передано на розгляд судді Корнієнко В.В. (протокол повторного автоматизованого розподілу від 20.06.2018).

Розглянувши матеріали скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню за таких підстав:

Згідно зі ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до приписів ст. 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 342ГПК України).

Відділ ДВС не виконав ухвалу суду від 12.06.2018 – матеріали виконавчого провадження № 51496416 та відзив на скаргу суду не подав.

Із доданої до скарги стягувачем Інформації про виконавче провадження № 51496416 (одержаної з автоматизованої системи виконавчого провадження) вбачається, що відділом ДВС вчинено наступні виконавчі дії щодо виконання наказу від 31.03.2016 № 913/1100/15:

- 21.06.2016 постанова про відкриття виконавчого провадження;

- 29.06.2016 постанова про стягнення виконавчого збору;

- 29.06.2016 постанова про арешт коштів боржника;

- 27.06.2017 постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій;

- 17.05.2018 постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

Постанова від 17.05.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу мотивована відсутністю у боржника майна на яке може бути звернено стягнення, а здійснені заходи щодо його розшуку виявилися безрезультатними. Наказ повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» (далі – Закон) реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Пунктом 2 Розділу IV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 05 серпня 2016 року № 2432/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 серпня 2016 р. за № 1126/29256 встановлено, що виконавцем до Системи обов'язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень.

До Системи в обов'язковому порядку вносяться також відомості про всі документи, отримані на запит державного виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії.

Відповідно до ст. 10 Закону, заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Статтею 18 Закону визначено:

« 1. Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

2. Виконавець зобов'язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

3. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

4. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Залучення для проведення виконавчих дій працівників поліції здійснюється за вмотивованою постановою виконавця, яка надсилається керівнику територіального органу поліції за місцем проведення відповідної виконавчої дії. У залученні поліції для проведення виконавчих дій може бути відмовлено лише з підстав залучення особового складу даного територіального органу поліції до припинення групового порушення громадської безпеки і порядку чи масових заворушень, а також для подолання наслідків масштабних аварій чи інших масштабних надзвичайних ситуацій.

5. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.».

Пунктом 2 ч. 1 ст. 37 Закону встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2 - 6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт (ч. 2 ст. 37 Закону).

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону, розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання поліцією (ч. 3 ст. 37 Закону).

Згідно ч. 1 ст. 48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах (ч. 2 ст. 48 Закону).

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем (ч. 5 ст. 37 Закону).

Статтею 50 Закону встановлено:

« 1. Звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

2. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.

3. У разі звернення стягнення на об'єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з'ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.».

Із доданої до скарги стягувачем Інформації про виконавче провадження № 51496416 (одержаної з автоматизованої системи виконавчого провадження) вбачається, що відділом ДВС вчинено лише одну виконавчу дію, що безпосередньо стосується виконання наказу від 31.03.2016 № 913/1100/15, це арешт коштів боржника.

Свідчення про вчинення інших виконавчих дій щодо виконання вказаного наказу (розшук майна боржника, в тому числі транспортних засобів, нерухомості тощо) в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, відділом ДВС у порушення ст. 18 Закону не вжито усіх передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішення суду.

Тому, постанова від 17.05.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу винесена відділом ДВС безпідставно.

За таких обставин, скарга стягувача підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 233, 234, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1.          Скаргу приватного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (м. Запоріжжя) від 11.06.2018 № 008-32/9264 на дії Сєвєродонецького міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (м. Сєвєродонецьк Луганської області) задовольнити.

2.          Визнати неправомірними дії державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області щодо прийняття постанови від 17.05.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу.

3.          Визнати недійсною постанову Сєвєродонецького міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 17.05.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу (ВП 51496416) щодо виконання наказу господарського суду Луганської області від 31.03.2016 у справі № 913/1100/15 про стягнення заборгованості з ТОВ Електротехнічна компанія «Укренергосервіс» на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали підписано 25 червня 2018 р.

У відповідності до ст. 235 ГПК України ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 ГПК України та порядку, визначеному п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Відповідно до ст. 345 ГПК України, про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Суддя                                                                                           В.В. Корнієнко