УХВАЛА

м. Київ

19.06.2018Справа № 910/9932/14

Господарський суд міста Києва у складі судді Якименко М.М., при секретарі судового засідання Мартинюк М.О., розглянувши матеріали господарської справи

за заявою Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання АЗОТ" (93403, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, будинок 5, )

про відстрочку виконання рішення суду

у справі №910/9932/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (01001, м. Київ, провулок Шевченка, будинок 12, )

до 1) Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" (04053, м. Київ, ВУЛИЦЯ АРТЕМА, будинок 15; )

2) Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання АЗОТ" (93403, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, будинок 5, )

про стягнення заборгованості

Представники учасників справи:

від заявника (боржника, відповідача-2): Іванов П.О. - за довіреністю № 05юз/342 від11.06.2018 року;

від позивача (стягувача): Суденко Р.В. - за довіреністю № 09/12/257 від 14.06.2017 року;

від відповідача 1: не з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

18.05.2015 року на примусове виконання постанови Київського апеляційного господарського суду №910/9932/14 від 07.04.2015 року, яка набрала законної сили з 07.04.2015 року, видано наказ про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання АЗОТ" (93403, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, будинок 5, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (01001, м. Київ, провулок Шевченка, будинок 12, код ЄДРПОУ 0003950 (п'ятсот вісімдесят три мільйони сто сорок дев'ять тисяч сто п'ятдесят) грн. 00 коп. - простроченої заборгованості за кредитом, 2664667 (два мільйони шістсот шістдесят чотири тисячі шістсот шістдесят сім) грн. 73 коп. - прострочених процентів за користування кредитом, 4203924 (чотири мільйони двісті три тисячі дев'ятсот двадцять чотири) грн. 41 коп. - пені за прострочення сплати кредиту, 2808 (дві тисячі вісімсот вісім) грн. 85 коп. - пені за прострочення сплати процентів, 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12 січня 2016 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16 березня 2016 року, Приватному акціонерному товариству "Сєвєродонецьке об'єднання "Азот" відмовлено в задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12 серпня 2014 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24 травня 2016 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14 липня 2016 року та постановою Вищого господарського суду України від 12 жовтня 2016 року, заяву Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання "Азот" про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12 серпня 2014 року задоволено частково. Відстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12 серпня 2014 року строком на один рік - до 24 травня 2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14 червня 2017 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24 липня 2017 року та постановою Вищого господарського суду України від 10 жовтня2017 року, заяву Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання "Азот" про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12 серпня 2014 року у даній справі задоволено частково, відстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12 серпня 2014 року строком на 1 (один) рік - до 24 травня 2018 року.

24.05.2018 року через канцелярію Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання АЗОТ" надійшла заява про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12.08.2014 року у справі № 910/9932/14 строком на 3 (три) роки.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24.05.2018 року заяву передано для розгляду судді Якименко М.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2018 року розгляд заяви про відстрочку виконання рішення призначено на 06.06.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 року за клопотанням відповідача 2 розгляд заяви відкладено на 19.06.2018 року.

У судове засідання 06.06.2018 року з'явився уповноважений представник позивача (стягувача), представники заявника (боржника, відповідача-2) не з'явилися.

У судове засідання 19.06.2018 року з'явились уповноважені представники заявника (відповідача 2) та позивача (стягувача), представники відповідача 1 не з'явилися, проте, про дату час та місце судового засідання відповідач 1 повідмолений належним чином.

В судовому засіданні 19.06.2018 року представник заявника підтримав заяву та просив суд відстрочити виконання рішення Господарського суду м. Києва від 12.08.2014 року у справі № 910/9932/14 строком на 3 (три) роки, представник стягувача проти задоволення заяви заперечував.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення заяви та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що заява Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання АЗОТ" про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12.08.2014 року у справі № 910/9932/14 строком на 3 (три) роки задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За приписами статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з мотивувальною частиною рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30.06.2009 р., виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 р. №18-рп/2012).

У п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 р. у справі №11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Право на судовий розгляд, гарантований ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), захищає також виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 20.06.2004 р. в справі "Півень проти України").

Відповідно до п. 4.2 рішення Європейського суду від 27.07.2004 р. у справі "Ромашов проти України" невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Таким чином, основною ідеєю (аксіомою) права на судовий захист (права на суд) є не лише прийняття судом рішення про захист прав та інтересів особи, а й виконання зазначеного судового рішення, яке в країні, що поважає верховенство права, не може залишатися невиконаним та є складовою частиною судового розгляду.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Натомість як вбачається з матеріалів справи, станом на час розгляду заяви про відстрочення виконання рішення, рішення Господарського суду від 12.08.2014 року у справі № 910/9932/14, з урахуванням наданих ухвалами Господарського суду міста Києва відстрочень, в т.ч. до 24.05.2018 року, залишаєтся невиконаним.

При цьому в обґрунтування заяви боржник зазначає, що обставини, які прийняті до уваги судом при прийнятті ухвали від 14.06.2017 року, продовжують існувати та боржник 2 по теперішній час перебуває у складному фінансово-економічному становищі.

Заявник стверджує, що виконання ним рішення Господарського суду міста Києва від 12.08.2014 року по справі № 910/9932/14 належним чином станом на теперішній час є неможливим у зв'язку із відсутністю коштів, що спричинено неможливістю ведення виробничої діяльності на підприємстві через незалежні від нього обставини. В свою чергу, примусове виконання зазначеного рішення призведе до банкрутства підприємства, зважаючи на значний розмір залишку непогашеної заборгованості та наявність збитку підприємств аза даними Звіту про фінансові результати за 2017 рік.

Частиною 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

За приписами ч.ч. 3, 4 ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Суд зазначає, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Наразі заявником в порушення приписів ст. 74 ГПК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження існування виняткових обставин, які є підставами для відстрочення виконання рішення суду, зокрема, наявності доказів, що підтверджують неможливість виконання рішення суду, а також доказів відсутності грошових коштів для погашення наявної заборгованості.

Натомість, обставини, на які посилається Приватне акціонерне товариство "Сєвєродонецьке об'єднання АЗОТ" у своїй заяві про відстрочення виконання рішення суду, не є такими, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять таке виконання неможливим в розумінні ст. 331 ГПК України.

Також суд звертає увагу, що боржнику судовими рішеннями неодноразово надавалось відстрочення виконання рішення суду у даній справі, зокрема, ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2017 року - строком до 24.05.2018 року.

Тобто, на момент звернення боржника до суду з даною заявою про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12.08.2014 року у справі № 910/9932/14, таке рішення вже повинно бути виконаним заявником, та, на переконання суду, задоволення поданої заяви Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання АЗОТ" про відстрочення виконання рішення суду порушить баланс інтересів стягувача та боржника, а також обмежить право кредитора на захист своїх майнових інтересів.

Крім того, суд зазначає, що положення ч. 5 ст. 331 ГПК України, згідно з якими розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови, обмежують період часу, на який може бути здійснено розстрочення виконання судового рішення.

Таким чином, розстрочення виконання рішення суду строком на 1 (один) рік, як просить заявник, суперечить вимогам ч. 5 ст. 331 ГПК України.

За таких обставин, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання АЗОТ" про відстрочення виконання рішення Господарського суду від 12.08.2014 року у справі № 910/9932/14.

Відповідно до ч.7 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 232-235, 331 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання АЗОТ" про відстрочення виконання рішення Господарського суду від 12.08.2014 року у справі № 910/9932/14.

2. Ухвала набирає законної сили 19.06.2018 року та відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено та підписано 22.06.2018 року.

Суддя М.М. Якименко