ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"04" червня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/35/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.,

при секретарі судового засідання: Карагяур В.М.

за участю представників:

від позивача: Брушньовська І.І. (представник за довіреністю);

від відповідача: Архипенко М.В. - керівник (паспорт НОМЕР_1, виданий 15.12.2001р. Білгород-Дністровським РВ УМВС України в Одеській обл.), Клименко С.Ю. - адвокат (свідоцтво НОМЕР_2 від 20.01.2016р.);

від 3-ї особи: Клименко С.Ю. - адвокат (свідоцтво НОМЕР_2 від 20.01.2016р.)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Холдинг „Молдсіндбальнеотур" (МD-2012, Республіка Молдова, м. Кишинів, вул. Щусева, 47);

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Золота Нива" (67780, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, смт. Сергіївка, вул. Чорноморська, буд. 16);

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю „Санаторій „Золота Нива" (67780, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, смт. Сергіївка, вул. Чорноморська, буд.16) про виключення учасника товариства

ВСТАНОВИВ:

03.01.2018 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Холдинг „Молдсіндбальнеотур" звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО №37/18) до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю „Золота Нива" про виключення відповідача зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю „Санаторій „Золота Нива" та покладення на відповідача судових витрат.

Підставами звернення з даним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Холдинг „Молдсіндбальнеотур" визначає порушення відповідачем вимог ст.144 Цивільного кодексу України, ст. 11 Закону України „Про господарські товариства", а саме невиконання відповідачем обов'язку, як учасником Товариства з обмеженою відповідальністю „Санаторій „Золота Нива", щодо внесення до статутного капіталу товариства частки у розмірі 2173543,00 грн.

Розглянувши матеріали вказаної позовної заяви, судом було встановлено, що вказана заява була подана без додержання вимог, викладених у 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, в зв'язку з чим, ухвалою суду від 05.01.2018 року (суддя Демешин О.А.), за результатами розгляду матеріалів даної позовної заяви, в порядку ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Холдинг „Молдсіндбальнеотур" було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення відповідних недоліків.

На виконання вимог ухвали суду від 05.01.2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю Холдинг „Молдсіндбальнеотур" 29.01.2018 року було надіслано до суду клопотання про усунення недоліків (вх. ГСОО №2100/18 від 3101.2018р.) з додатками, згідно якого позивачем усунуто встановлені судом недоліки та надано відповідні документи.

Враховуючи перебування судді Демешина О.А. у відпустці, з метою дотримання процесуальних строків, розпорядженням керівника апарату суду №41 від 01.02.2018р. призначено повторний автоматичний розподіл позовної заяви вх. ГСОО №37/18 від 03.01.2018р., за результатами проведення якого заяву розподілено судді Господарського суду Одеської області Невінгловській Ю.М.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.02.2018 року за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/35/18, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю „Санаторій „Золота Нива" та призначено підготовче засідання на 28.02.2018 року.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю „Золота Нива" надав відзив на позовну заяву (вх. ГСОО №4292/18 від 22.02.2018р.), в якому зазначив, що вважає дану позовну заяву необґрунтованою та заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з огляду на те, що відповідач не визнає зазначену у позовній заяві обставину щодо невнесення ним до статутного капіталу своєї частки, та в підтвердження внесення своєї частки надав до матеріалів справи документи, підтверджуючі витрати на ремонтні роботи, капітальні інвестиції та поліпшення нерухомого майна, що стало внеском його частки до статутного капіталу ТОВ „Санаторій „Золота Нива". Також відповідач заперечує щодо наведених позивачем правових підстав позову в частині можливості виключення учасника товариства судовим рішенням без рішення загальних зборів оскільки зазначає, що прийняття рішення про виключення учасника з господарського товариства законом віднесено до виключної компетенції загальних зборів, а не суду. Крім того, відповідач зазначає, що представник позивача не надав належних підтверджень щодо наявності повноважень на здійснення представництва у суді та позивач не довів наявності у нього права на звернення до суду.

27.02.2018 року до Господарського суду Одеської області надійшла заява (вх. ГСОО № 2-1305/18) від відповідача, згідно якої ТОВ „Золота Нива" просить суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача, зазначив, що позивач, звернувшись із позовною заявою 29.12.2017р., пропустив трирічний строк позовної давності, якій закінчився 05.02.2012 року (три роки після закінчення першого року з дня державної реєстрації ТОВ „Санаторій „Золота Нива").

28.02.2018 року позивачем було подане клопотання (вх. ГСОО № 2-1351/18), в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, про витребування з Білгород-Дністровської районної державної адміністрації реєстраційної справи ТОВ „Санаторій „Золота Нива", при цьому позивач обґрунтував дане клопотання лише необхідністю підтвердження обставин щодо формування статутного капіталу товариства.

За результатом розгляду даного клопотання, судом було відмовлено у його задоволенні, з огляду на те, що статтею 81 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасник справи вправі подати клопотання про витребування доказів судом лише у разі неможливості самостійно надати докази, при цьому у клопотанні повинні бути зазначені, зокрема: обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причин неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання. Між тим, у поданому позивачем клопотанні не міститься жодного посилання на вжиття заходів щодо спроби самостійного ознайомлення з матеріалами реєстраційної справи та відмови відповідної установи у такому ознайомленні.

Крім того, суд зазначає, що для з'ясування обставин на які посилається позивач, всі необхідні документи були надані відповідачем до матеріалів справи, а у разі необхідності витребувати додаткові документи, позивач мав можливість звернутися безпосередньо до ТОВ „Санаторій „Золота Нива" за заявою про надання йому необхідних документів, як учаснику товариства, на підставі ст. 10 Закону України „Про господарські товариства".

Ухвалою суду від 28.02.2018 року, в порядку ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги подане відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи (вх. ГСОО № 4946/18), необхідність повідомлення 3-ї особи про дату, час та місце судового засідання, надання учасникам справи часу для письмового оформлення відповіді на відзив та відповідних заперечень, для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, підготовче засідання відкладено на 14.03.2018 року.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ТОВ „Санаторій „Золота Нива" надала письмові пояснення (вх. ГСОО № 5451/18 від 06.03.2018р.), в яких просить у задоволенні позовних вимог відмовити та застосувати строк позовної давності, з вищевказаних підстав, зазначених відповідачем у відзиві та заяві про застосування строку позовної давності.

14.03.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю „Золота Нива" звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою, в порядку ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, про відвід судді Невінгловської Ю.М. від розгляду справи №916/35/18.

Ухвалою суду від 14.03.2018 року провадження у справі №916/35/18 було зупинено, в порядку ч.3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України до вирішення питання про відвід судді Невінгловської Ю.М.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Одеської області №82 від 14.03.2018 року, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Золота Нива" про відвід судді Невінгловської Ю.М. від розгляду справи №916/35/18 було призначено до повторного автоматичного розподілу.

Ухвалою господарського суду від 16.03.2018 року (суддя Степанова Л.В.) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Золота Нива" про відвід судді Невінгловської Ю.М від розгляду справи №916/35/18 було залишено без задоволення.

19.03.2018 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив (вх. ГСОО № 6346/18), відповідно до якої позивач стверджує, що йому не було відомо про акт прийому-передачі, який укладений між ТОВ „Золота Нива" та ТОВ „Санаторій „Золота Нива" про внесок до статутного капіталу ТОВ „Санаторій „Золота Нива" інвестицій у вигляді ремонтних робіт, капіталовкладень та поліпшень нерухомого майна загальною вартістю 1 977 925,00 грн., на який посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, та вважає, що він не є належним доказом виконання ремонтних робіт та поліпшень нерухомого майна. Крим того, позивач вважає, що Декларація від 28.12.2017р., на яку посилається відповідач, не врегульовує корпоративних відносин сторін та твердження відповідача про застосування строків позовної давності є неправомірними.

Ухвалою господарського суду від 19.03.2018 року провадження у справі №916/35/18 було поновлено та призначено підготовче засідання на 26.03.2018 року.

26.03.2018 року від відповідача до суду надійшли заперечення (вх. ГСОО № 6769/18), у відповідності до яких ТОВ „Золота Нива" заперечує прогти аргументів позивача, викладених у відповіді на відзив та наполягає наполягає на відмові у позовній заяві.

У судовому засіданні від 26.03.2018 року судом було оголошено перерву у розгляді справи до 02.04.2018 року.

У судовому засіданні 02.04.2018 року представником відповідача подано до суду клопотання про залишення позову без розгляду (вх. ГСОО № 2-1833/18), в прядку ст. 185 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду від 02.04.2018 року, враховуючи необхідність належної підготовки справи для розгляду по суті, судом було продовжено строк підготовчого провадження у справі №916/35/18 до 07.05.2018 року та відкладено підготовче засідання на 25.04.2018 року, в порядку ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи, підготовче засідання було відкладено.

25.04.2018 року від позивач до суду надійшли заперечення (вх. ГСОО №8581/18) щодо клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, згідно яких Товариство з обмеженою відповідальністю Холдинг "Молдсіндбальнеотур" зазначає, що клопотання ТОВ „Золота Нива" є безпідставним та задоволенню не підлягає.

За результатом розгляду даного клопотання, судом було відмовлено у його задоволенні з огляду на те, що залишення позову без розгляду, відповідно до ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, є компетенцією суду та чинним законодавством не передбачено застосування таких заходів за клопотанням відповідача. Крім того, судом було повідомлено відповідачу про існування Угоди "Про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності", яка ратифікована Україною 19.12.1992р., якою передбачено, що господарюючі суб'єкти кожної з держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав мають на території інших держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав право без перешкод звертатися до судів, арбітражних (господарських) судів, третейських судів та інших органів, до компетенції яких належить вирішення справ, зазначених у статті 1 цієї Угоди, можуть виступати в них, порушувати клопотання, висувати позови та здійснювати інші процесуальні дії.

При цьому, суд зазначає, що статтею 5 цієї Угоди визначено, що при зверененні про надання правової допомоги і виконання рішень документи, що додаються, викладаються мовою держави, яка запитує, або російською мовою. Крім того, статтею 6 Угоди встановлено, що документи, видані або засвідчені закладом або спеціально уповноваженою особою в межах їх компетенції за встановленою формою і скріплені офіційною печаткою на території однієї з держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, приймаються на території інших держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав без будь-якого спеціального посвідчення. Документи, які на території однієї з держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав розглядаються як офіційні документи, мають на території інших держав - учасниць Співдружності доказову силу офіційних документів.

Також суд зазначає, що відповідно до ст. 170 Господарського процесуального кодексу України визначено, що іноземна юридична особа подає документ, що є доказом їі правосуб'єктності за відповідним іноземним законом (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

Отже, з урахуванням встановлених обставин, суд доходить висновку, що подані позивачем документи в підтвердження своєї процесуальної право та дієздатності є належними та допустимими.

Ухвалою суду від 25.04.2018 року, в порядку ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, підготовче засідання у даній справі було закрито та призначено розгляд справи по суті в засіданні суду на 07.05.2018 року.

У судовому засіданні 07.05.2018 року, приймаючи до уваги неможливість закінчення розгляду справи по суті у даному засіданні, судом було оголошено перерву та призначено продовження судового засідання на 04.06.2018 року.

В судовому засіданні від 04.06.2018 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 14.06.2018 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши належність, допустимість доказів, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об'єктивно з'ясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків:

Відповідно до ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах віднесених законом до юрисдикції господарського суду.

Пунктом 3 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником, який вибув, пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

При цьому, суд зазначає, що згідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасником справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про господарські товариства" господарськими товариствами визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку.

Згідно із ст. 3 Закону України „Про господарські товариства" встановлено, що засновниками та учасниками товариства можуть бути підприємства, установи, організації, а також громадяни, крім випадків, передбачених законодавчими актами України. Іноземні громадяни, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, а також міжнародні організації можуть бути засновниками та учасниками господарських товариств нарівні з громадянами та юридичними особами України, крім випадків, встановлених законодавчими актами України.

Товариство з обмеженою відповідальністю, згідно з ст. 4 цього Закону, створюється і діє на підставі статуту. Установчі документи повинні містити відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників, найменування, розмір та порядок утворення статутного (складеного) капіталу, порядок розподілу прибутків та збитків, склад та компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань, по яких необхідна кваліфікована більшість голосів, порядок підписання установчих документів, порядок внесення змін до установчих документів та порядок ліквідації і реорганізації товариства.

Згідно з ст. 89 Господарського кодексу України, управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства.

Відповідно до ст. 97 Цивільного кодексу України встановлено, що органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 3 ст. 100 Цивільного кодексу України передбачено, що учасник товариства у випадках, встановлених установчими документами або законом, може бути виключений з товариства.

Відповідно до ст. 64 Закону України "Про господарські товариства" учасника товариства з обмеженою відповідальністю, який систематично не виконує або неналежним чином виконує обов'язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства, може бути виключено з товариства на основі рішення, за яке проголосували учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. При цьому цей учасник (його представник) участі у голосування не бере.

Отже, виключення учасника товариства - є формою відповідальності його перед товариством за невиконання обов'язків, передбачених установчими документами або законом. На відміну від виходу з товариства, виключення має примусовий характер і не залежить від бажання учасника. Воно можливе лише за наявності підстав, визначених законом та установчими документами.

Частиною 1 ст. 58 Закону України "Про господарські товариства", норми якої кореспондуються зі статтею 145 Цивільного кодексу України, вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

Компетенція загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю визначена ст. 59 Закону України "Про господарські товариства", та у статті 145 Цивільного кодексу України, згідно яких до компетенції зборів товариства з обмеженою відповідальністю належить виключення учасника з товариства.

Отже нормами діючого законодавства у сфері діяльності господарських товариств, встановлено, що виключення учасника з товариства з обмеженою відповідальністю належить до компетенції зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю. Про виключення з товариства з обмеженою відповідальністю будь-кого з його учасників має бути прийнято відповідне рішення на загальних зборах учасників ТОВ в порядку, передбаченому вказаним Законом.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" зазначено, що виключення учасника з ТОВ чи ТДВ відповідно до ст. 59 Закону України „Про господарські товариства" належить до компетенції зборів ТОВ (ТДВ), а не суду.

У рекомендаціях Вищого господарського суду України від 28.12.2007р. №04-5/14 "Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин", зокрема у ч. 2 п. 3.10, вказано, що у вирішенні спорів, пов'язаних з виключенням таких учасників з відповідних товариств, господарським судам слід враховувати, що прийняття рішення про виключення учасника з господарського товариства законом віднесено до компетенції учасників цих товариств, а не господарського суду. Суд лише перевіряє обґрунтованість та законність прийняття рішення про виключення учасника у разі подання останнім позову про визнання такого рішення недійсним.

Аналогічну позицію викладено у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016р. №4 „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин", в п. 2.10 якої зазначено, що господарські суди не можуть приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції загальних зборів, у тому числі про внесення змін до установчих документів юридичної особи, включення особи до складу наглядової ради юридичної особи тощо.

Пунктом 4.24 вказаної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 №4 зазначено, що під час вирішення спорів, пов'язаних з виключенням учасників з господарських товариств, господарським судам слід враховувати, що прийняття рішення про виключення учасника з господарського товариства законом віднесено до компетенції загальних зборів учасників цих товариств, а не суду. Виключення учасника з товариства судом є втручанням у господарську діяльність товариства, а тому суд не має права брати на себе функції органів управління товариством; суд перевіряє обґрунтованість та законність прийняття рішення про виключення учасника у разі подання ним позову про визнання такого рішення недійсним.

Із змісту статуту ТОВ „Санаторій „Золота Нива" також вбачається, що з питань зазначених в підпунктах 1, 2, 9 п. 10.2 рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що володіють більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. При цьому п.п. 9, п. 10.2 статуту передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів учасників належить, зокрема, виключення учасника з Товариства.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що питання про виключення ТОВ „Золота Нива" із складу учасників ТОВ „Санаторій „Золота Нива" може бути вирішено виключно на Загальних зборах учасників товариства, а не в судовому порядку, в зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог ТОВ Холдинг "Молдсіндбальнеотур" слід відмовити в повному обсязі.

При цьому суд зазначає позивачу, що окрема думка судді Конституційного Суду України не є рішенням Конституційного суду, а тому не може застосовуватись в якості підтвердження обґрунтованості доводів сторін.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому, частиною 1 статті 76 вищевказаного Кодексу визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, в силу ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Між тим, суд зазначає, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів в підтвердження наявності порушених прав та законних інтересів, на захист яких ТОВ Холдинг „ Молдсіндбальнеотур" подано позов.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає, що за змістом ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права або охоронюваного законом інтереса позивача, за захистом якого він звернувся до суду з позовом. Отже, у разі коли судом встановлено, що такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у позові з підстав його необгрунтованості (п.2.2 Постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013р. №10).

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, в зв'язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14 червня 2018 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська