ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

15.06.2018р.                               № 905/1098/18                                                                                                                                                       Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ливарний завод «Столичний», м.Київ

до відповідача Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», м.Родинське, Донецька область

про стягнення 104897,88грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ливарний завод «Столичний», м.Київ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», м.Родинське, Донецька область про стягнення: 93246,52грн. - суми основної заборгованості, 9176,84грн. - інфляційні втрати; 2474,52грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані не належним виконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань за договорами №18/01-10 від 18.01.16р. та №04/01-14 від 04.01.17р. в частині повної та своєчасної оплати вартості отриманого товару.

Автоматичним розподілом автоматизованої системи документообігу господарського суду Донецької області сформовано судову справу, якій присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №905/1098/18.

Дослідивши зміст позовної заяви та додані до неї документи, суд зазначає наступне:

Господарський процесуальний кодекс України у частині 1 статті 4 гарантує право на звернення до господарського суду в установленому цим кодексом порядку.

Як вбачається з матеріалів позову, позивач обґрунтовує свої позовні вимоги фактом порушення відповідачем грошових зобов'язань за двома договорами №18/01-10 від 18.01.16р. та №04/01-14 від 04.01.17р. Таким чином, в позовній заяві об'єднано вимоги, які виникли з різних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.173 Господарського процесуального кодексу Україні в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Отже, процесуальний закон допускає об'єднання декількох позовних вимог в одній позовній заяві, однак такі вимоги повинні відповідати певним умовам (альтернативно):

- пов'язаність між собою підставою виникнення, (варто звернути увагу, що законодавцем застосовується термін "підстава" в однині), або

- пов'язаність між собою поданими доказами.

Підстава позову це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги. Проте поданий позивачем позов обґрунтовується порушенням умов двох договорів (цивільно-правових зобов'язань), тобто двох різних юридичних фактів, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому навіть тотожність багатьох положень цих договорів не впливає на правильність наведеного вище висновку. Зрештою, не всі положення укладених між сторонами договорів співпадають, а суду на стадії прийняття позову до розгляду ще не відомо, якими обставинами відповідач буде спростовувати доводи такого позову. Отже, в позовній заяві об'єднано вимоги, які виникли з двох різних підстав, що не відповідає першій з наведених вище умов, визначених ч.1 ст.173 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), на яких ґрунтуються вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи зміст позовних вимог, до предмету доказування входить коло обставин, які підтверджують правову позицію позивача. Такими обставинами у справах про стягнення заборгованості є, зокрема, виникнення обов'язку сплатити гроші іншою стороною, а також порушення такого обов'язку цією стороною. Отже, особа (позивач), яка звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості за порушення грошових зобов'язань, які виникли з двох різних договорів, обґрунтовує свої вимоги різними доказами, які не пов'язані між собою.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що в поданій позовній заяві об'єднано дві вимоги, які виникли з обставин порушення умов двох договорів, та обґрунтовуються різними, не пов'язаними між собою доказами. При цьому необхідно звернути увагу на ту обставину, що кожна із заявлених вимог обґрунтована порушенням умов цих двох договорів. Отже, позов не відповідає і другій умові, при якій закон допускає об'єднання позовних вимог, що передбачено ч.1 ст.173 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу). Отже, порушення правил об'єднання позовних вимог не є безумовною підставою для повернення позову.

Частиною 6 ст.173 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз'єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об'єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства. З цієї норми закону необхідно зробити висновок про те, що повернення позову на підставі п.2 ч.5 ст.174 Господарського процесуального кодексу України може бути здійснено у випадку неможливості (недоцільності) роз'єднання позовних вимог.

При цьому, роз'єднати можна лише ті вимоги, які об'єднані невірно, з порушенням ч.1 ст.173 Господарського процесуального кодексу України. Як встановлено вище, у поданій до суду позовній заяві об'єднано вимоги, які виникли з різних підстав (двох договорів) та не пов'язані поданими доказами. А тому надалі необхідно проаналізувати можливість роз'єднання таких вимог.

Як вбачається з матеріалів позову, про що зазначалося вище, позивачем заявлено вимоги, кожна з яких обґрунтована порушенням умов двох договорів. Відповідно до зазначеної вище норми ч.6 ст.173 Господарського процесуального кодексу України суд вправі роз'єднати позовні вимоги, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства (справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спору). Однак, навіть роз'єднавши наведені вище вимоги, досягнення виконання зазначених завдань видається сумнівним, адже кожна з них (цих вимог) ґрунтується на порушенні умов двох договорів, які діяли в різний час, та виконання (порушення умов) яких доводиться різними доказами. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність повернення позову та доданих до нього матеріалів позивачу.

Згідно ч.8 ст.174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 162, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ливарний завод «Столичний», м.Київ до відповідача Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», м.Родинське, Донецька область про стягнення заборгованості у сумі 104897,88грн., повернути позивачу.

Дана ухвала набрала чинності 15.06.18р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (підпункт 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України) шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Додаток: позовна заява б/н б/д з додатками.

Суддя М.О. Лейба