КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2018 р. Справа№ 910/31677/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Алданової С.О.

Секретар судового засідання: Іванов О.О.

за участю представників:

позивача: Ховхун Ю.Є.;

відповідача: ОСОБА_3, Мельник В.А.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Асоціації "Дім авторів музики в Україні"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 10.03.2016

у справі №910/31677/15 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом Асоціації "Дім авторів музики в Україні"

до Державної організації "Українське агентство з авторських і

суміжних прав"

про захист ділової репутації, визнання інформації недостовірною та її

спростування

ВСТАНОВИВ:

Асоціація "Дім авторів музики в Україні (далі - позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної організації "Українське агентство з авторських і суміжних прав" (далі - відповідач), в якому просила суд:

- визнати недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію позивача, поширену під час прес-конференції виконуючого обов'язки генерального директора державної організації "Українське агентство з авторських і суміжних прав" Дмитра Костюка наступну інформацію:

1) "...Лише в минулому році на користь так званих представників західних каталогів, західних музичних видавництв без жодного розподілу, без жодних правових підстав було перераховано в організацію, утворену, зокрема, компанією "Комп Мьюзік", Дім авторів музики, близько 5-6 млн. гривень. Тобто, можна казати, що ці гроші були вкрадені з УААСПу. Таким, чином, прикриваючись риторикою західних правовласників було вкрадено 5 млн. гривень.";

2) "Через ДАМВУ - Будинок авторів музики в Україні, яке засноване так званими представниками західних каталогів, було вкрадено близько 6 млн. грн..";

3) "... Щодо інших грошей, які були вкрадені через Дім авторів музики, та щодо питання стягнення грошей з Дому авторів музики, то, я думаю, що зараз там є тільки стіл, півкомп'ютера, та пару людей, які зацікавлені. Ця організація не має штату, не має прав..".

- зобов'язати відповідача протягом 15 (п'ятнадцяти) календарних днів з дня набрання законної сили рішенням суду за цим позовом спростувати зазначену у п.1 прохальної частини цієї позовної заяви недостовірну інформацію про позивача шляхом проведення прес-конференції виконуючого обов'язки Генерального директора відповідача Дмитра Костюка із запрошенням до участі у ній представника позивача, а також тих самих представників засобів масової інформації України та інших осіб, що були присутні на попередній прес-конференції, з розповсюдженням на цій прес-конференції інформації наступного змісту:

"На виконання рішення Господарського суду м. Києва у справі №_______від_____року державна організація "Українське агентство з авторських і суміжних прав" спростовує поширену нею на прес-конференції виконуючого обов'язки Генерального директора Відповідача Дмитра Костюка, яка відбулася 19.11.2015 року у прес-центрі інформаційного агентства "Інтерфакс-Україна", наступну недостовірну інформацію:

1) "...Лише в минулому році на користь так званих представників західних каталогів, західних музичних видавництв без жодного розподілу, без жодних правових підстав було перераховано в організацію, утворену, зокрема, компанією "Комп Мьюзік", Дім авторів музики, близько 5-6 млн. гривень. Тобто, можна казати, що ці гроші були вкрадені з УААСПу. Таким чином, прикриваючись риторикою західних правовласників було вкрадено 5 млн. гривень.";

2) "Через ДАМВУ - Будинок авторів музики в Україні, яке засноване так званими представниками західних каталогів, було вкрадено близько 6 млн. грн..";

3) "... Щодо інших грошей, які були вкрадені через Дім авторів музики, та щодо питання стягнення грошей з Дому авторів музики, то, я думаю, що зараз там є тільки стіл, півкомп'ютера, та пару людей, які зацікавлені. Ця організація не має штату, не має прав..".

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав про те, що відповідачем було поширено недостовірну негативну інформацію щодо позивача та його діяльності, яка порочить його ділову репутацію.

Відповідач проти позову заперечував, зазначаючи про необґрунтованість та непідтвердженість вимог позивача належними і допустимими доказами. Зокрема, відповідач наголошував на тому, що позивач вводить в оману суд, викладаючи перекручену інформацію у позовній заяві, яка відрізняється від аудіо-запису, доданого до позову. Відповідачем не вчинялися дії та не поширювалася інформація, яка б могла негативно вплинути на ділову репутацію позивача.

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.03.2016 у справі №910/31677/15 у задоволенні позову відмовлено. При цьому суд в своєму рішенні вказав наступне:

- при прослуховуванні аудіо-запису прес-конференції встановлено паузи у записі, обрізання слів та фраз, нечіткість висловлювань, при цьому, наведена позивачем у позовній заяві інформація, достовірність якої оспорюється, відрізняється від аудіо-запису, доданого до позовної заяви;

- оскільки озвучена інформація не містить фактичних даних, які б можливо було перевірити або встановити, при цьому, із частини якісного запису прослуховується, що виконуючий обов'язки генерального директора відповідача Дмитро Костюк висловив власну думку, то поширені відомості є лише припущенням автора;

- поширена 19.11.2015 інформація у прес-центрі інформаційного агентства "Інтерфакс - Україна", про яку зазначено у позові, є оціночними судженнями, які не містять фактичних даних, а отже є такими, що не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. До того ж, поширена інформація не стосується конкретно позивача.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2016 у справі №910/31677/15 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що місцевим господарським судом було неповно з'ясовано обставини, як мають значення для справи, внаслідок чого невірно застосовано норми матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття невірного по суті заявлених позовних вимог рішення.

Зокрема, позивач звертав увагу суду апеляційної інстанції на наступне:

- відсутність у поширеній інформації слова «Асоціація» є виключно наслідком того, що інформація озвучувалася на прес-конференції у довільній формі без суворого дотримання будь-яких мовних правил та без обов'язку зазначати повні назви юридичних осіб, у тому числі їх організаційно-правову форму, а отже відсутність цього слова аж ніяк не може слугувати підставою для висновку про неможливість ідентифікувати позивача, як особу, про яку йдеться у зазначеній інформації;

- як вбачається із тексту поширеної інформації, остання містить у собі конкретні фактичні дані, зокрема, чітко та однозначно зазначається про факт крадіжки коштів у розмірі 5-6 млн. гривень, а крадіжка - це завжди конкретний факт. До того ж, твердження про те, що вкрадено 5-6 млн. гривень було озвучено у поширеній інформації як факт, що відбувся, а відтак до споживача цієї інформації таке твердження, незважаючи на те, що факт крадіжки підлягає обов'язковому доведенню (адже це кримінальний злочин), дійде саме як факт, а не оціночне судження;

- судом було неправильно застосовано норми матеріального права, зокрема, ст. 30 Закону України «Про інформацію», оскільки зазначена стаття містить вимогу про те, що оціночні судження не повинні бути наклепницькими, тоді як поширена інформація, про яку йдеться, містить у собі неправдиві вигадані відомості про крадіжку коштів, які ганьблять ділову репутацію іншої особи - апелянта, а відтак є наклепом, що, згідно згаданих приписів чинного законодавства, не відноситься до оціночних суджень;

- висновок суду про те, що поширена інформація є оціночними судженнями, ґрунтується виключно на суб'єктивній оцінці цієї інформації (так само, як суб'єктивним може бути і твердження Апелянта, що поширена інформація містить в собі фактичні дані), оскільки об'єктивну оцінку цієї інформації на предмет її характеру (тобто, є чи не є ця інформація оціночними судженнями) може здійснити лише експерт, який володіє спеціальними знаннями у сфері лінгвістики, а отже для з'ясування вищезазначеного питання, яке, безумовно, є ключовим для правильного вирішення даної справи, та прийняття по ній законного і обґрунтованого рішення вбачається за необхідне призначення по справі судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи, чого судом першої інстанції зроблено не було.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2016 для розгляду апеляційної скарги позивача було сформовано колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у наступному складі: головуючий суддя - ОСОБА_4, судді: Хрипун О.О., Власов Ю.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.04.2016 апеляційну скаргу позивача було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 25.05.2016.

04.05.2016 через Відділ документального забезпечення суду від позивача надійшло клопотання про призначення судової лінгвістичної експертизи, проведення якої позивач просив доручити Київському експертному дослідному центру або Незалежному інституту судових експертиз.

24.05.2016 через Відділ документального забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач зазначав про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження викладених у позові та в апеляційній скарзі обставин. Зважаючи на те, що позивачем не підтверджено факт поширення відповідачем недостовірної негативної інформації щодо позивача та його діяльності, правові підстави для задоволення позову відсутні.

В судовому засіданні 25.05.2016 було оголошено перерву до 31.05.2016.

31.05.2016 через Відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшли заперечення проти клопотання позивача щодо призначення судової експертизи та заперечення проти призначення експертизи.

В судовому засіданні 31.05.2016 представник позивача надала суду клопотання про продовження строку розгляду апеляційної скарги.

Вказане клопотання позивача було задоволено судом.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2016 строк розгляду справи було продовжено на 15 днів.

В судовому засіданні 31.05.2016 було оголошено перерву до 14.06.2016.

14.06.2016 через Відділ документального забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшли письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 14.06.2016 було оголошено перерву до 21.06.2016.

21.06.2016 через Відділ документального забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду надійшли заперечення позивача на пояснення відповідача та перелік питань, які відповідач просив суд поставити на вирішення судовому експерту.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2016 провадження у справі було зупинено за клопотанням позивача, призначено у справі судову лінгвістичну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. На вирішення експерта було поставлено наступні питання:

- Чи є фактичними твердженнями або оціночними судженнями слова: "...Лише в минулому році на користь так званих представників західних каталогів, західних музичних видавництв без жодного розподілу, без жодних правових підстав було перераховано в організацію, утворену, зокрема, компанією "Комп Мьюзік", Дім авторів музики, близько 5-6 млн. гривень. Тобто, можна казати, що ці гроші були вкрадені з УААСПу. Таким, чином, прикриваючись риторикою західних правовласників було вкрадено 5 млн. гривень." в контексті всієї промови?

- Чи є фактичними твердженнями або оціночними судженнями слова: "Через ДАМВУ - Будинок авторів музики в Україні, яке засноване так званими представниками західних каталогів, було виведено близько 6 млн. грн.." в контексті всієї промови?

- Чи є фактичними твердженнями або оціночними судженнями слова: "... Щодо інших грошей, які були виведені через Дім авторів музики, та щодо питання стягнення грошей з Дому авторів музики, то, я думаю, що зараз там є тільки стіл, півкомп'ютера, та пару людей, які зацікавлені. Ця організація не має штату, не має прав.." в контексті всієї промови?

- Чи можна розуміти подальші слова "виведено" як такі, що йшлося про "викрадення" Асоціацією "Дім авторів музики в Україні" коштів, з огляду на попередньо озвучену інформацію (тобто, незважаючи на те, що застосовувалося слово "виведено", йшлося все одно про викрадення коштів)?

- Чи є слова "...Лише в минулому році на користь так званих представників західних каталогів, західних музичних видавництв без жодного розподілу, без жодних правових підстав було перераховано в організацію, утворену, зокрема, компанією "Комп Мьюзік", Дім авторів музики, близько 5-6 млн. гривень. Тобто, можна казати, що ці гроші були вкрадені з УААСПу. Таким, чином, прикриваючись риторикою західних правовласників було вкрадено 5 млн. гривень." "Через ДАМВУ - Будинок авторів музики в Україні, яке засноване так званими представниками західних каталогів, було виведено близько 6 млн. грн.." "... Щодо інших грошей, які були виведені через Дім авторів музики, та щодо питання стягнення грошей з Дому авторів музики, то, я думаю, що зараз там є тільки стіл, півкомп'ютера, та пару людей, які зацікавлені. Ця організація не має штату, не має прав.." в контексті всієї промови фактичними твердженнями щодо позивача та його діяльності?

07.08.2017 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експерта за результатами проведення судово-лінгвістичної експертизи №11210/16-39 від 01.08.2017 разом з матеріалами справи.

Розпорядженням начальника відділу Київського апеляційного господарського суду №09-53/3011/17 від 07.08.2017, у зв'язку з перебуванням суддів Хрипуна О.О та Власова Ю.Л., які не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, було призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/31677/15, за результатами якого сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя - ОСОБА_4, судді: Чорна Л.В., Куксов В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2017 апеляційну скаргу позивача було прийнято до провадження колегії суддів у складі головуючого судді ОСОБА_4, суддів: Чорної Л.В., Куксова В.В. Поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 20.09.2017.

29.08.2017 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про розподіл судових витрат та пояснення по справі.

13.09.2017 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про заміну первісного відповідача на фізичну особу ОСОБА_3. Вказане клопотання обґрунтоване тим, що інформація, про яку зазначає позивач, не поширювалася в.о. генерального директора відповідача Дмитром Костюком. Натомість автором спірного тексту є фізична особа ОСОБА_3, який підтверджував поширену ним інформацію та не є штатним працівником чи посадовою особою відповідача. З урахуванням наведеного, відповідач зазначав про те, що в даному випадку позов подано до неналежного відповідача, а тому відповідач має бути замінений на належного - ОСОБА_3.

Відповідно до розпорядження начальника відділу Київського апеляційного господарського суду №09-53/3771/17 від 19.09.2017, у зв'язку з виходом судді Чорної Л.В. у відпустку, яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), було призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/31677/15, за результатами якого було сформовано колегію суддів у складі головуючого судді ОСОБА_4, суддів: Куксова В.В., Хрипуна О.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 апеляційну скаргу позивача буол прийнято до провадження колегії суддів у складі головуючого судді ОСОБА_4, суддів: Куксова В.В., Хрипуна О.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2017 розгляд справи було відкладено на 11.10.2017.

05.10.2017 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи на виконання вимог суду та залишення без розгляду клопотання відповідача про заміну неналежного відповідача.

Вказане клопотання було задоволено судом.

10.10.2017 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшли пояснення по справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2017 розгляд справи було відкладено на 01.11.2017 та викликано у судове засідання судового експерта Ткачук І.А.

01.11.2017 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли заперечення на пояснення відповідача.

В судовому засіданні 01.11.2017 представник позивача надав суду заперечення на комплексні пояснення відповідача.

В судовому засіданні 01.11.2017 судовий експерт надав усні пояснення щодо поданого ним висновку.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.11.2017 в судовому засіданні було оголошено перерву до 15.11.2017. Окрім того, зобов'язано судового експерта Ткачук І.А. надати суду письмові пояснення про те, який саме об'єкт досліджувався судовим експертом при проведенні судової експертизи та на якому аркуші матеріалів справи він знаходиться.

В судовому засіданні 15.11.2017 представники сторін подали суду клопотання про продовження строку розгляду апеляційної скарги.

Вказане клопотання було задоволено судом.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2017 було продовжено строк розгляду спору на 15 днів та оголошено перерву у судовому засіданні до 27.11.2017.

Відповідно до розпоряджень начальника управління Київського апеляційного господарського суду №09-53/4689/17, №09-53/4696/17 від 27.11.2017, у зв'язку з перебуванням судді Хрипуна О.О. та судді Куксова В.В., які не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, було призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/31677/15, за результатами якого для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі головуючого судді ОСОБА_4 суддів: Чорної Л.В., Скрипки І.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 апеляційну скаргу позивача було прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді ОСОБА_4 суддів: Чорної Л.В., Скрипки І.М. та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 14.12.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2017 провадження у справі було зупинено та призначено додаткову судову лінгвістичну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

26.01.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли заперечення на клопотання судових експертів Кириленко С.С. та Ткачук І.А.

29.01.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання судових експертів про надання необхідних матеріалів для проведення судової лінгвістичної експертизи №488/490/18-39, призначеної у справі №910/910/31677/15, а саме аутентичного тексту стенограми прес-конференції, що відбулась 19.11.2015 у прес-центрі ІА "Інтерфакс-Україна", також зазначено про необхідність забезпечення виконання попередньої оплати вартості експертизи та погодження судом строку проведення експертизи у термін понад 90 календарних днів.

12.02.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов лист, в якому зазначається, що відповідно до п.2.2.5 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, (затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.10.1998 за №705/3145) експерту також обов'язково надаються протокол огляду та прослуховування фонограм досліджуваних розмов з їх надрукованим текстом, оформлений відповідно до процесуальних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.03.2018 провадження у справі було поновлено та призначено клопотання судового експерта до розгляду в судовому засіданні на 22.03.2018. Зобов'язано сторін надати Київському апеляційному господарському суду до 19.03.2018 аутентичний текст стенограми прес-конференції, що відбулась 19.11.2015 у прес-центрі ІА "Інтерфакс-Україна". Окрім того, зобов'язано позивача надати докази попередньої оплати призначеної у справі додаткової експертизи.

20.03.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи розшифровки прослуховування аудіозапису, записаного та наданого позивачем прес-конференції.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Київського апеляційного господарського суду №09.1-08/764/18 від 22.03.2018, у зв'язку з перебуванням судді Чорної Л.В. у відпустці, яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), було призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/31677/15, за результатами якого сформовано колегію суддів у складі головуючого судді ОСОБА_4, суддів Скрипки І.М., Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2018 апеляційну скаргу було прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді ОСОБА_4, суддів Скрипки І.М., Тарасенко К.В. та призначено справу до розгляду на 29.03.2018.

27.03.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення про неможливість надання висновку судово-лінгвістичної експертизи.

В судовому засіданні 29.03.2018 було оголошено перерву до 17.04.2018, зобов'язано сторін надати суду аутентичний текст стенограми прес-конференції, що відбулась 19.11.2015 у прес-центрі ІА "Інтерфакс-Україна"

02.04.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли докази попередньої оплати призначеної у справі додаткової експертизи.

12.04.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів, а саме: копії запиту відповідача до ТОВ «Інформаційне агентство «Інтерфакс-Україна» №04.02./987 від 02.04.2018 та копії відповіді названого товариства №024-0418 від 04.04.2018.

Вказане клопотання було задоволено і надані документи залучено до матеріалів справи.

У зв'язку з перебуванням головуючого судді ОСОБА_4 з 10.04.2018 по 20.04.2018 у відпустці, судове засідання, призначене на 17.04.2017, не відбулося.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 14.05.2018 №09.1-07/160/18, у зв'язку із звільненням головуючого судді ОСОБА_4 з посади судді Київського апеляційного господарського суду, було призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/31677/15, за результатами якого для розгляду справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя - Зубець Л.П.,судді: Мартюк А.І., Алданова С.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018 апеляційну скаргу позивача було прийнято до провадження колегії суддів у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів: Мартюк А.І., Алданової С.О. та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 07.06.2018.

В судовому засіданні 07.06.2018 на запитання головуючого щодо необхідності призначення у справі судово-лінгвістичної експертизи представники сторін зазначили про недоцільність призначення експертизи, у зв'язку з відсутністю у сторін матеріалів, необхідних експерту для проведення експертного дослідження.

В судовому засіданні 07.06.2018 представник позивача підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2016 у справі №910/31677/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні 07.06.2018 представники відповідача заперечували проти апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу та додаткових поясненнях у справі, просили суд залишити скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - без змін як таке, що було ухвалено з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні 07.06.2018 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані до матеріалів справи докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду встановила наступне.

19.11.2015 у прес-центрі інформаційного агентства "Інтерфакс-Україна" за участю представників засобів масової інформації України відбулася прес-конференція виконуючого обов'язки генерального директора Державної організації "Українське агентство з авторських і суміжних прав" Дмитра Костюка, за участю радників генерального директора Державної організації "Українське агентство з авторських і суміжних прав" Олександра Кочеткова та ОСОБА_3 на тему: "Про фактичну крадіжку 15 мільйонів гривень, призначених для виплат вітчизняним і зарубіжним авторам", під час якої було поширено інформацію наступного змісту:

* "...Лише в минулому році на користь так званих представників західних каталогів, західних музичних видавництв без жодного розподілу, без жодних правових підстав було перераховано в організацію, утворену, зокрема, компанією "Комп Мьюзік", Дім авторів музики, близько 5-6 млн. гривень. Тобто, можна казати, що ці гроші були вкрадені з УААСПу. Таким, чином, прикриваючись риторикою західних правовласників було вкрадено 5 млн. гривень";

* "Через ДАМВУ - Будинок авторів музики в Україні, яке засноване так званими представниками західних каталогів, було вкрадено близько 6 млн. грн.";

* "... Щодо інших грошей, які були вкрадені через Дім авторів музики, та щодо питання стягнення грошей з Дому авторів музики, то, я думаю, що зараз там є тільки стіл, півкомп'ютера, та пару людей, які зацікавлені. Ця організація не має штату, не має прав".

Позивач вважає, що вищевказана інформація, поширена представниками відповідача, інформація про діяльність Державної організації "Українське агентство з авторських і суміжних прав" є негативною, оскільки містить звинувачення у крадіжці останнім грошей у розмірі 6 млн. грн., а відтак, названа інформація характеризує його діяльність як злочинну та порочить ділову інформацію позивача.

Місцевий господарський суд в позові відмовив повністю, визнавши вимоги позивача необґрунтованими та документально непідтвердженими.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, вважає їх обґрунтованими та такими, що відповідають як вимогам чинного законодавства, так і фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як уже зазначалося вище, предметом розгляду у даній справі є вимоги про захист ділової репутації позивача, визнання поширеної відповідачем інформації недостовірною та її спростування.

В ст. ст. 91, 94, 201 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа здатна мати такі ж права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 Цивільного кодексу України. Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, ділова репутація, ім'я (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно зі ст. 200 Цивільного кодексу України інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації регулюються Законом України "Про інформацію", відповідно до ст. ст. 1, 5, 7 якого передбачено, що під інформацією розуміються будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді, під документом - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі. Кожна особа має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Право на інформацію охороняється законом. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Нормами ст. 342 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації.

Виходячи з системного аналізу чинного законодавства, за змістом приписів ст. 91 Цивільного кодексу України право на спростування недостовірної інформації, передбачене ст. 277 Цивільного кодексу України, належить не лише фізичним, але й юридичним особам у передбачених законом випадках, у тому числі як спосіб судового захисту проти поширення інформації, що шкодить діловій репутації господарюючого суб'єкта (підприємця). Юридична особа, як і фізична особа, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації відповідно до ч.1 ст. 277 Цивільного кодексу України та право на недоторканість ділової репутації відповідно до ч.1 ст. 299 Цивільного кодексу України.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені) (аналогічна правова позиція наведена в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи").

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила (ст. 277 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень ст. 34 Господарського кодексу України дискредитацією суб'єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов'язаних із особою чи діяльністю суб'єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб'єкта господарювання.

Колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом в тому, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Згідно з положеннями ст. 277 Цивільного кодексу і ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Відповідно до ч.2 ст. 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй ч.1 ст. 277 Цивільного кодексу України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (ст. 37 Закону України «Про пресу», ст. 65 Закону України «Про телебачення і радіомовлення») у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку (аналогічна правова позиція наведена в п.п.18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи").

Як уже зазначалося вище, 19.11.2015 у прес-центрі інформаційного агентства "Інтерфакс-Україна" за участю представників засобів масової інформації України відбулася прес-конференція виконуючого обов'язки генерального директора Державної організації "Українське агентство з авторських і суміжних прав" Дмитра Костюка, за участю радників генерального директора Державної організації "Українське агентство з авторських і суміжних прав" Олександра Кочеткова та ОСОБА_3 на тему: "Про фактичну крадіжку 15 мільйонів гривень, призначених для виплат вітчизняним і зарубіжним авторам", під час якої було поширено інформацію наступного змісту:

* "...Лише в минулому році на користь так званих представників західних каталогів, західних музичних видавництв без жодного розподілу, без жодних правових підстав було перераховано в організацію, утворену, зокрема, компанією "Комп Мьюзік", Дім авторів музики, близько 5-6 млн. гривень. Тобто, можна казати, що ці гроші були вкрадені з УААСПу. Таким, чином, прикриваючись риторикою західних правовласників було вкрадено 5 млн. гривень.";

* "Через ДАМВУ - Будинок авторів музики в Україні, яке засноване так званими представниками західних каталогів, було виведено близько 6 млн. грн..";

* "... Щодо інших грошей, які були виведені в Дім авторів музики, та щодо питання стягнення грошей з Дому авторів музики, то, я думаю, що зараз там є тільки стіл, півкомп'ютера, та пару людей, які зацікавлені. Ця організація не має штату, не має прав..".

В ч.2 ст. 30 Закону України "Про інформацію" визначено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Виходячи зі змісту ст. 277 Цивільного кодексу України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Судом було здійснено дослідження наданого аудіо-запису прес-конференції, яка відбулася 19.11.2015 у прес-центрі інформаційного агентства "Інтерфакс-Україна" за участю представників засобів масової інформації України. При прослуховуванні вказаного аудіо-запису прес-конференції встановлено паузи у записі, обрізання слів та фраз, нечіткість висловлювань, при цьому, наведена позивачем у позовній заяві інформація, достовірність якої оспорюється відрізняється від аудіо-запису, доданого до позовної заяви.

З огляду на те, що озвучена інформація не містить фактичних даних, які б можливо було перевірити або встановити, при цьому, із частини якісного запису прослуховується, що виконуючий обов'язки генерального директора відповідача Дмитро Костюк висловив власну думку, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що поширені відомості є лише припущенням автора.

Враховуючи розбіжності сторін у трактуванні спірної інформації, оприлюдненої на прес-конференції, яка відбулася 19.11.2015 у прес-центрі інформаційного агентства "Інтерфакс-Україна", судом апеляційної інстанції було призначено у справі судову лінгвістичну експертизу, за результатами якої було складено висновок №11210/16-39 від 01.08.2017.

Водночас, відповідач у своїх поясненнях наголошував на тому, що при проведенні експертизи у даній справі судовий експерт досліджував "фрагменти текстового матеріалу", що власне підтверджує сам судовий експерт на арк. 5 висновку, зазначаючи що ним проводиться лінгвістична експертиза писемного мовлення. Натомість, виходячи з об'єкту дослідження - аудіозапис (єдиний наявний доказ у справі) та ухвали суду про призначення судової експертизи у справі №910/31677/15 від 21.06.2016, судовий експерт повинен був досліджувати "промову" - тобто проводити лінгвістичну експертизу усного мовлення. У висновку судової експертизи не зазначено про використання відповідних методик проведення судових експертиз усного мовлення. Також, відповідач вказує на те, що у наданому висновку судовий експерт не надав відповіді на питання 1-5 судової експертизи, оскільки не визначив, чи є досліджувані висловлювання фактичними твердженнями або оціночними судженнями, а зазначив про якусь незрозумілу "інформацію … у формі тверджень".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2017 в судове засідання було викликано судового експерта Ткачук І.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.11.2017, з урахуванням наданих суду усних пояснень, судового експерта Ткачук І.А. було зобов'язано надати письмові пояснення про те, який саме об'єкт досліджувався судовим експертом при проведенні судової експертизи та на якому аркуші матеріалів справи він знаходиться.

23.11.2017 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення судового експерта Ткачук І.А. щодо поданого ним висновку згідно з якими пояснено, що при виконанні лінгвістичної експертизи № 11210/16-39 від 01.08.2017 експертом досліджувався об'єктивний зміст тексту-розшифровки аудіозапису прес-конференції виконуючого обов'язки генерального директора ДО "УААСП" Дмитра Костюка, що відбулась 19.11.2015 у прес-центрі ІА "Інтерфакс-Україна" у частині виступу ОСОБА_3, що стосується Асоціації "Дім авторів музики в Україні", що міститься на аркушах 159-163 господарської справи № 910/31677/15.

Дослідивши матеріали справи, висновок судового експерта за результатами проведення судово-лінгвістичної експертизи №11210/16-39 від 01.08.2017 та письмові пояснення судового експерта, колегія суддів встановила, що судовим експертом досліджено не всі надані йому об'єкти, а саме не досліджено наявний в матеріалах справи диск з аудіо-записом прес-конференції виконуючого обов'язки генерального директора ДО "УААСП" Дмитра Костюка, що відбулась 19.11.2015 у прес-центрі ІА "Інтерфакс-Україна" у частині виступу ОСОБА_3, що стосується Асоціації "Дім авторів музики в Україні", у зв'язку з чим висновок експерта є неповним, а тому він не може вважатися належним і допустимим доказом у даній справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2017 у справі було призначено додаткову судову лінгвістичну експертизу.

29.01.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання судових експертів про надання необхідних матеріалів для проведення судової лінгвістичної експертизи №488/490/18-39, призначеної у справі №910/910/31677/15, а саме аутентичний текст стенограми прес-конференції, що відбулась 19.11.2015 у прес-центрі ІА "Інтерфакс-Україна", також зазначено про необхідність забезпечення виконання попередньої оплати вартості експертизи та погодження судом строку проведення експертизи у термін понад 90 календарних днів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.03.2018 сторін зобов'язано надати Київському апеляційному господарському суду до 19.03.2018 аутентичний текст стенограми прес-конференції, що відбулась 19.11.2015 у прес-центрі ІА "Інтерфакс-Україна". Окрім того, зобов'язано позивача надати докази попередньої оплати призначеної у справі додаткової експертизи.

Однак у встановлений судом строк документи, необхідні експерту для проведення експертного дослідження надані не були.

27.03.2018 через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення про неможливість надання висновку судово-лінгвістичної експертизи.

При цьому колегією суддів враховано наданий відповідачем лист ТОВ «Інформаційне агентство «Інтерфакс-Україна» №024-0418 від 04.04.2018 (том справи - 2, аркуш справи - 165), в якому зазначено про те, що аутентичний текст стенограми прес-конференції, що відбулася 19.11.2015 у прес-центрі ТОВ «Інформаційне агентство «Інтрефакс Україна» відсутній.

Наведеним підтверджується відсутність матеріалів, необхідних для проведення судової експертизи у даній справі. Окрім того, представники сторін у судовому засіданні 07.06.2018 зазначили про недоцільність проведення судової експертизи та просили розглядати справу за наявними у ній доказами.

Як вірно зазначив у своєму рішенні місцевий господарський суд, при розгляді справ даної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право (аналогічна правова позиція наведена в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи").

Відповідно до положень ст. 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом в тому, що поширена 19.11.2015 інформація у прес-центрі інформаційного агентства "Інтерфакс - Україна", про яку зазначено у позові, є оціночними судженнями, які не містять фактичних даних, а отже є такими, що не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Окрім того, позивачем у даній справі є Асоціація "Дім авторів музики в Україні". Натомість у спірній інформації, про яку зазначається в позові, відсутнє посилання на Асоціацію "Дім авторів музики в Україні". Твердження позивача в апеляційній скарзі про недотримання на прес-конференції мовних правил та скорочену назву позивача, вказану у його Статуті не спростовують вищевказаних висновків суду.

Таким чином, інформація, поширена 19.11.2015 у прес-центрі інформаційного агентства "Інтерфакс-Україна" не стосується безпосередньо позивача, а відтак не порушує права позивача.

В ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В обґрунтування своїх вимог, позивач посилався на те, що поширена інформація негативно впливає на його ділову репутацію і господарську діяльність.

Колегією суддів враховано, що обов'язковою передумовою для захисту ділової репутації юридичної особи є поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Водночас, поширена інформація є оціночним судженням, яка не містить фактичних даних, та не стосується конкретно позивача. Наведеним спростовуються доводи позивача про негативний вплив вказаної інформації на його ділову репутацію.

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про протилежне ані місцевому господарському суду, ані суду апеляційної інстанції не надано.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Надані до матеріалів справи докази та пояснення учасників судового провадження свідчать про необґрунтованість доводів позивача, у зв'язку з чим позов є таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на позивача (апелянта).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 13, 14, 73, 74, 76, 269, 275, 276, 281, 282, 286-288 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Асоціації "Дім авторів музики в Україні" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2016 у справі №910/31677/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2016 у справі №910/31677/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/31677/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді А.І. Мартюк

С.О. Алданова

Повний текст постанови складено 12.06.2018