ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 1-7/158-09-3124

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Пєскова В.Г., Погребняка В.Я.

за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

представники сторін:

керуючий санацією - Лахненко Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Пілен"

на постанову Одеського апеляційного господарського суду

від 01.11.2017

у складі колегії суддів: Філінюка І.Г. (головуючого), Богатиря К.В., Таран С.В.

та на ухвалу Господарського суду Одеської області

від 12.09.2017

у складі судді: Грабован Л.І.

у справі № 1-7/158-09-3124

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Південь Ін Буд"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Гранит К"

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:

1. Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.05.2009 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ „Гранит К" за загальною процедурою банкрутства.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.09.2017, заяву керуючого санацією арбітражного керуючого Лахненко Є.М. про визнання недійсним договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 10/05/17, укладений 10.05.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранит К» (далі - ТОВ «Гранит К») в особі керуючого санацією Гуріна В.Г. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пілен» (далі - ТОВ «Пілен») - задоволено. Визнано недійсним договір про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 10/05/17, укладений 10.05.2017 між ТОВ «Гранит К» в особі керуючого санацією Гуріна В.Г. та ТОВ «Пілен».

3. Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, ТОВ «Пілен» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.09.2017 - скасувати, відмовити керуючому санацією Лахненко Є.М. у задоволені заяви про визнання недійсним договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 10/05/17 від 10.05.2017, укладеного між ТОВ «Пілен» та ТОВ «Гранит К».

4. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 01.11.2017 оскаржувану ухвалу господарського суду залишено без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пілен» залишено без задоволення.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

5. 20.11.2017 товариством з обмеженою відповідальністю "Пілен" через Одеський апеляційний господарський суд подано до Вищого господарського суду України касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 01.11.2017 та на ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.09.2017 у справі № 1-7/158-09-3124, підтвердженням чого є відбиток вхідного штампу Одеського апеляційного господарського суду на першому аркуші касаційної скарги.

6. 04.01.2018, на підставі частини 5 статті 31 та підпункту 6 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, справа № 1-7/158-09-3124 Господарського суду Одеської області разом з вказаною касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Пілен" передана до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

7. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 1-7/158-09-3124 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Погребняка В.Я., судді - Пєскова В.Г., що підтверджується протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 20.02.2018.

8. Ухвалою Верховного Суду від 13.04.2018, відкрито касаційне провадження у справі № 1-7/158-09-3124 за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Пілен" на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 01.11.2017 та на ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.09.2017; призначено розгляд касаційної скарги на 30.05.2018.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

9. Не погодившись із постановою суду апеляційної інстанції Товариством з обмеженою відповідальністю «Пілен» подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

10. Вказана скарга мотивована порушенням судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

11. Головою комітету кредиторів боржника - ОСОБА_8 подано відзив на касаційну скаргу, в якому останній просить оскаржувані ухвалу та постанову залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

12. ТОВ "Інвест Холдинг ЮГ" подано відзив на касаційну скаргу, в якій останнє просить оскаржувані ухвалу та постанову залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

13. Арбітражним керуючим (керуючим санацією) подано відзив на касаційну скаргу, в якій останній просить оскаржувані ухвалу та постанову залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

14. Арбітражний керуючий (керуючий санацією) в судовому засіданні проти касаційної скарги заперечив з підстав викладених у відзиві.

Позиція Верховного Суду

15. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

16. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

17. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

18. Судами попередніх інстанцій при розгляді справи було встановлено наступне.

18.1 10.05.2017 між ТОВ «Пілен» в особі директора ОСОБА_9, що дії на підставі статуту, та ТОВ «Гранит К» в особі керуючого санацією Гуріна В.Г., що діє на підставі ухвали Господарського суду Одеської області від 24.09.2013, укладено договір № 10/05/17 про надання поворотної фінансової допомоги.

18.2 Згідно пункту 1.1. вказаного договору ТОВ «Пілен» надає ТОВ «Гранит К» поворотну фінансову допомогу, а ТОВ «Гранит К» зобов'язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором.

18.3 Відповідно до пункту 2.1. зазначеного договору поворотна фінансова допомога надається ТОВ «Гранит К» в національній валюті України в сумі 6 568 818, 98 грн. без ПДВ.

18.4 Пунктом 2.3., 2.4. вказаного договору передбачено, що поворотна фінансова допомога надається на строк одного року з дати підписання даного договору шляхом внесення грошових коштів до каси ТОВ «Гранит К», або перерахування грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «Гранит К» з особового або іншого рахунку ТОВ «Пілен». Поворотна фінансова допомога надається до моменту виконання умов даного договору.

18.5 Згідно пункту 3.1. зазначеного договору поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до закінчення строку даного договору.

18.6 Відповідно до пунктів 7.1., 7.2. оскаржуваного договору, ТОВ «Пілен» має право вимагати дострокового повернення наданої поворотної фінансової допомоги, письмово попередивши про це ТОВ «Гранит К» за 15 робочих днів до закінчення строку даного договору. ТОВ «Гранит К» має право достроково повернути отриману поворотну фінансову допомогу ТОВ «Пілен».

18.7 Пунктом 8.1. зазначеного договору передбачено, що даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 10.05.2018. Договір може бути скасовано за домовленістю сторін у порядку, передбаченому чинним законодавством.

18.8 Згідно платіжного доручення № 1 від 24.05.2017 ТОВ «Пілен» перераховано грошові кошти в сумі 6 568 818, 98 грн. ТОВ «Гранит К» за призначенням платежу «надання безвідсоткової фінансової допомоги».

19. Статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

20. Суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що за своєю правовою природою договір про надання поворотної фінансової допомоги є договором позики, який вважається вчиненими в момент здійснення позикодавцем дій щодо передання позичальнику грошових коштів в розмірі та у строки, визначені за умовами договору позики.

21. Відповідно до частини 5 статті 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» керуючий санацією має право подавати заяви про визнання угод, укладених боржником, недійсними.

22. Згідно статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» санація - система заходів, що здійснюються під час провадження у справі про банкрутство з метою запобігання визнання боржника банкрутом та його ліквідації, спрямована на оздоровлення фінансово-господарського становища боржника, а також задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів шляхом кредитування, реструктуризації підприємства, боргів і капіталу та (або) зміну організаційно-правової та виробничої структури боржника.

23. Відповідно до вимог статті 18 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» процедура санації передбачає наявність плану санації, якій повинен виконуватися керуючим санацією. План санації повинен містити заходи щодо відновлення платоспроможності боржника, умови участі інвесторів, за їх наявності, у повному або частковому задоволенні вимог кредиторів, зокрема шляхом переведення боргу (частини боргу) на інвестора, строк та черговість виплати боржником або інвестором боргу кредиторам та умови відповідальності інвестора за невиконання взятих згідно з планом санації зобов'язань. План санації повинен передбачати строк відновлення платоспроможності боржника. Платоспроможність вважається відновленою за відсутності ознак банкрутства, визначених цим Законом.

24. Згідно з частиною 9 статті 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» питання укладення керуючим санацією угод під час провадження у справах про банкрутство, якщо такі угоди є значні та угоди, щодо яких є заінтересованість, укладаються тільки за згодою комітету кредиторів, якщо інше не передбачено цим Законом або планом санації.

25. Відповідно до частини 11 статті 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» угода боржника, у тому числі та, що укладена до винесення господарським судом ухвали про санацію, може бути визнана господарським судом за заявою керуючого санацією відповідно до цивільного законодавства недійсною, якщо: угода укладена боржником із заінтересованими особами і в результаті якої кредиторам завдані чи можуть бути завдані збитки; угода укладена боржником з окремим кредитором чи іншою особою протягом шести місяців, що передували дню винесення ухвали про санацію, і надає перевагу одному кредитору перед іншими або пов'язана з виплатою (видачею) частки (паю) в майні боржника у зв'язку з його виходом зі складу учасників боржника. Все отримане за такою угодою повертається сторонам. Розгляд заяв керуючого санацією про визнання угод недійсними і повернення всього отриманого за такою угодою здійснюється господарським судом у процедурі провадження у справі про банкрутство.

26. Згідно статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» значні угоди - угоди щодо розпорядження майном боржника, балансова вартість якого перевищує один відсоток балансової вартості активів боржника на день укладення угоди.

27. Відповідно до статті 190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

28. Згідно до частини 1 статті 139 Господарського кодексу України, майном визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб'єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб'єктів.

29. Частиною 2 статті 139 Господарського кодексу України визначено, що коштами у складі майна суб'єктів господарювання є гроші у національній та іноземній валюті, призначені для здійснення товарних відносин цих суб'єктів з іншими суб'єктами, а також фінансових відносин відповідно до законодавства

30. Відповідно до частини 13 статті 13 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» керівник або орган управління боржника виключно за погодженням з розпорядником майна укладає угоди щодо: передачі нерухомого майна в оренду, заставу, внесення зазначеного майна як внеску до статутного капіталу господарського товариства або розпорядження таким майном іншим чином; одержання та видачі позик (кредитів), поручительства і видачі гарантій, уступки вимоги, переведення боргу, а також передачі в довірче управління майна боржника; розпорядження іншим майном боржника, балансова вартість якого складає понад один відсоток балансової вартості активів боржника.

31. Відповідно будь-яка угода щодо розпорядження майном боржника, балансова вартість якого перевищує один відсоток балансової вартості активів боржника на день укладення угоди є значною угодою у розумінні статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

32. Таким чином, суди попередніх інстанцій вірно встановили, що договір підрядних робіт, укладений 09.11.2016 між ТОВ «Гранит К» в особі керуючого санацією Гуріна В.Г. та ТОВ «Пілен», з приводу якого виник спір, є значним правочином в розумінні частини 9 статті 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки виконання підрядних робіт ТОВ «Пілен» відбувається в обмін на майнові права на вільні комерційні площі на суму виконаних робіт орієнтовною вартістю 47 576 000 грн., а тому згода комітету кредиторів боржника на укладення такого договору є обов'язковою.

33. Як встановлено судами попередніх інстанцій, ухвалою господарського суду від 24.09.2013 відповідно до статей 3-1,17-18, 53 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» введено процедуру санації ТОВ «Гранит К», призначено керуючим санацією керівника ТОВ «Гранит К» - Гуріна В.Г. а ухвалою 24.11.2015 призначено розпорядником майна ТОВ «Гранит К» - арбітражного керуючого Сніткіну І.А..

34. Статтею 53 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» зазначені особливості провадження санації боржника його керівником, яка передбачає спеціальну процедуру банкрутства, що поєднує в собі процедуру розпорядження майном та процедуру санації боржника, які діють одночасно. Тобто у такій справі поряд з керуючим санацією - керівником боржника діє розпорядник майна боржника, що здійснює наглядові функції за виконанням керуючим санацією - керівником боржника своїх повноважень під час санації. При цьому керуючий санацією діє з обмеженнями, встановленими процедурою розпорядження майном.

35. Відповідно до пункту 11 статті 53 Закону про банкрутство, керуючий санацією та розпорядник майна діють відповідно до вимог цього Закону з урахуванням особливостей, передбачених цією статтею.

36. Так згідно частини 13 статті 13 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» керівник або орган управління боржника виключно за погодженням з розпорядником майна укладає угоди, зокрема, щодо розпорядження майном боржника, балансова вартість якого складає понад один відсоток балансової вартості активів боржника.

37. Відповідно до статті 1 Закону про банкрутство, розпорядник майна - фізична особа, на яку у встановленому цим Законом порядку покладаються повноваження щодо нагляду та контролю за управлінням та розпорядженням майном боржника на період провадження у справі про банкрутство в порядку, встановленому цим Законом.

38. Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідно до листа розпорядника майна Сніткіної І.О., остання повідомила, що за час здійснення обов'язків розпорядника майна ТОВ «Гранит К» нею не було погоджено укладання жодної угоди.

39. Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

40. Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (частина 1 статті 203 Цивільного кодексу України). Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина 2 статті 203 Цивільного кодексу України). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина 3 статті 203 Цивільного кодексу України). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5 статті 203 Цивільного кодексу України).

41. Враховуючи, те, що за умовами договору підрядних робіт від 09.11.2016 є передання ТОВ «Гранит К» у розпорядження ТОВ «Пілен» вільних комерційних площ ЖК «Адмирал» на суму виконаних робіт, яка відповідно до пункту 1.2. договору складає 47 576 000,00 грн., то суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що такий договір повинен укладатися за згодою розпорядника майна, на якого покладено функції щодо нагляду та контролю за управлінням та розпорядженням майном боржника та комітетом кредиторів, що оформлюється відповідним рішенням останнього.

42. Судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що доказів такого погодження матеріали справи не містять, а отже договір підрядних робіт від 09.11.2016 укладений в порушення вимог частини 9 статті 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що є підставою для визнання його недійсним на підставі частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України, частин 1,3 статті 215 Цивільного кодексу України.

43. Окрім того, колегія суддів Касаційного господарського суду вважає за необхідне зазначити, що постановою Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 1-7/158-09-3124 касаційну скаргу уповноваженої учасниками товариства з обмеженою відповідальністю "Гранит К" особи Гуріна Віктора Григоровича залишено без задоволення, а постанову Одеського апеляційного господарського суду від 07.12.2017 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 04.10.2017 у справі № 1-7/158-09-3124, якою внесено зміни до плану санації боржника, залишено без змін.

44. В силу приписів статті 300 Господарського процесуального кодексу України (у редакції від 15.12.2017), суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

45. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Рябих проти Росії", "Нєлюбін проти Росії"), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

46. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

47. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

48. Таким чином, посилання та доводи скаржника не знайшли свого підтвердження, в якості підстав скасування судових рішень під час касаційного провадження.

49. Відповідно статті 309 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

50. Згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній до 15.12.2017, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

51. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

52. Оскаржувані ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції таким вимогам закону відповідають.

53. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

54. Вказані вимоги судами попередніх інстанцій при винесенні оскаржуваних рішень були дотримані.

55. Оскільки підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної немає, то судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 Верховний Суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Пілен" на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 01.11.2017 та на ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.09.2017 у справі № 1-7/158-09-3124 залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 01.11.2017 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.09.2017 у справі №1-7/158-09-3124 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Білоус

Судді В.Г. Пєсков

В.Я. Погребняк