ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2018 р. Справа № 911/546/18

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Лилака Т.Д. за участю секретаря судового засідання Щотової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Київоблгаз Збут

(адреса: 04108, м. Київ, пр. Свободи, 2 Г, літ. А, код 39592941)

до Білоцерківського національного аграрного університету

(адреса: 09100, Київська обл., м. Біла Церква, площа Соборна, буд. 8/1 код 00493712)

про стягнення 207313,41 гривень

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю Київоблгаз Збут звернулось господарського суду Київської області з позовом до Білоцерківського національного аграрного університету про стягнення 207313,41 гривень, з яких: заборгованість за спожитий природний газ в січні 2018 року у розмірі 201369,19 гривень, пеня у розмірі 5449,05 гривень, 3% річних у розмірі 495,17 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №41АВКVz144-18 щодо здійснення розрахунку за поставлений природний газ у строк визначений договором.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.04.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 31.05.2018.

25.04.2018 через канцелярію суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнає в повному обсязі. Крім того відповідач просить суд на підставі ст. 331 ГПК України відстрочити виконання рішення строком до 30 вересня 2018 року у зв'язку з тим, що університет на сьогоднішній день перебуває в скрутному фінансовому становищі.

Відповідно до ч. 3 ст.185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.01.2018 між товариством з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» (постчальник) та Технолого-економічний коледж Білоцерківського національного аграрного університету ЕІС код 56XS00000BNIW00E (споживач) був укладений договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобовязується передати у власність споживачу у 2018 році природний газ ДК 021:2015 код 09120000-6 «Газове паливо» (природний газ), а споживач зобовязується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором. Річний плановий обсяг постачання газу до 122,275 тис.куб.м. (п. 1.2. договору). Планові обсяги постачання газу по місяцях: 1 квартал (січень 20,00, лютий 31,677, березень 8,062); 2 квартал (квітень 1,673, травень 0,00, червень 0,00); 3 квартал (липень 0,00, серпень 0,00, вересень 0,00); 4 квартал (жовтень 12,045, листопада 19,936, грудень 28,882) (п. 1.3. договору).

Розрахунки за поставлений споживачем газ здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем. Ціна газу становить 9358,00 гривень за 1000 куб.м., крім того ПДВ 1871,60 гривень, всього з ПДВ 11229,60 гривень. Ціна включає тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами. Ціна, зазначена в п. 3.2. договору, може змінюватись протягом дії договору. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього договору. Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2. та 3.3. цього договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим договором. Місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу та загального обсягу фактично поставленого (спожитого) газу, визначеного згідно з розділом 2 цього договору. Загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за даним договором. Загальна сума вартості цього договору станом на 23.01.2018 становить 1373099,34 гривень, в т.ч. ПДВ 228849,89 гривень. В разі перевищення зазначеної суми сторонами укладається відповідна додаткова угода (п.п. 3.1.- 3.7. договору).

Розрахунковий період за договором становить один календарний місяць з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 години першого дня наступного місяця включно. Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6. договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу (п. п. 4.1., 4.2.3. договору).

Цей договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і відповідно до частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України діє в частині постачання газу з 01 січня 2018 року до 31 грудня 2018 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 11.1. договору).

На виконання умов договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №41АВКVz1440-18 позивач передав, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 20,642 на суму 231801,41 гривень, що підтверджується актом від 31.01.2018 №КО300002173 приймання-передачі природного газу до договору на постачання природного газу від 23.01.2018 №41АВКVz144-18 підписаний представниками сторін та скріплений печатками підприємств.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором щодо оплати за отриманий газ, позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом та просить стягнути з відповідача 207313,41 гривень, з яких: заборгованість за спожитий природний газ в січні 2018 року у розмірі 201369,19 гривень, пеня у розмірі 5449,05 гривень, 3% річних у розмірі 495,17 гривень.

Доказів сплати відповідачем зазначеної суми суду не надано.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобовязання за договором з передання відповідачу природного газу у січні 2018 р., а відповідач не виконав взяті на себе зобовязання зі своєчасної та повної оплати отриманого у цей період газу та має перед позивачем заборгованість у сумі 201369,19 гривень.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Так, статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу України , за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено ст. 903 Цивільного кодексу України , якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

25.04.2018 представник відповідача подав відзив, в якому визнав позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно з частинами 3 та 4 статті 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 191, 192 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 191 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що подана заява відповідача про визнання позову підписана ректором університету - ОСОБА_3

Згідно з частиною 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши повноваження представника відповідача на вчинення зазначеної дії, а також те, що вказана дія не суперечить законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд приймає заяву відповідача про визнання позову, та визнає заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 207313,41 гривень, з яких: заборгованість за спожитий природний газ в січні 2018 року у розмірі 201369,19 гривень, пеня у розмірі 5449,05 гривень, 3% річних у розмірі 495,17 гривень.

Крім того відповідач просить суд на підставі ст. 331 ГПК України відстрочити виконання рішення строком до 30 вересня 2018 року у зв'язку з тим, що університет на сьогоднішній день перебуває в скрутному фінансовому становищі.

Так, відповідно до ст. 331 Господарського процесуального кодексу України суд за наявності обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони у виняткових випадках, залежно від обставин справи може, серед іншого, відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення суб'єктом господарювання, суд, зокрема, враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору та певні надзвичайні події тощо.

За змістом наведеної норми, відстрочення виконання рішення є дискреційним повноваженням, а не обов'язком суду, яке, до того ж, реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 за N 9, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Посилання відповідача на те, що він є неприбутковою організацією та фінансується з державного бюджету, а стягнення суми заборгованості без відстрочення призведе до несвоєчасної виплати заробітної плати працівникам університету, виплати стипендій та інших обовязкових платежів, є необґрунтованим та не може вважатися обставинами, що є підставою для відстрочення виконання судового рішення.

Позивач є соціально важливим субєктом господарювання у сфері газопостачання, а відповідно до постанови КМУ № 187 від 22.03.2017 р. «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обовязків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» позивача було визначено постачальником зі спеціальними обовязками по забезпеченню потреб в природному газі побутових споживачів та релігійних організацій на території Київської області. Для безперервного постачання газу споживачам, позивач постійно повинен проводити розрахунки за придбаний газ з постачальниками природного газу, що нерозривно повязано з оплатою вартості газу споживачами на його користь. Позивач купує природний газ, в тому числі у ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за договорами, якими встановлені чіткі строки розрахунків за поставлений газ, а також жорсткі санкції за порушення цих строків. Відсутність грошових коштів у позивача може призвести до неможливості продовжувати постачання природного газу споживачам.

Дослідивши докази та обставини, якими обґрунтовує відповідач своє клопотання, при цьому враховуючи вимоги ст.ст.11, 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про відстрочення виконання рішення суду.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 237-239, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Білоцерківського національного аграрного університету (адреса: 09100, Київська обл., м. Біла Церква, площа Соборна, буд. 8/1 код 00493712) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Київоблгаз Збут (адреса: 04108, м. Київ, пр. Свободи, 2 Г, літ. А, код 39592941) 201369,19 гривень основного боргу, 5449,05 гривень пені, 495,17 гривень 3% річних та 3109,70 гривень судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду відмовити.

У судовому засіданні 31.05.2018 оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 05.06.2018.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.Д. Лилак