ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

05.06.2018

Справа № 910/6159/18

За заявою Приватного підприємства «АІВ Груп»

про забезпечення позову у справі

за позовом Приватного підприємства «АІВ Груп»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експандіа»

про стягнення 518928,65 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення з

Відповідача суми заборгованості та санкцій за договором про надання послуг №06/07/2016 від 06.07.2016 у зв’язку з неналежним виконанням Відповідачем свого обов’язку їх оплатити.

До позову додано заяву про забезпечення позову, у якій Позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми позову 518928 грн. 65 коп., які обліковуються на розрахунковому рахунку Відповідача (номер, реквізити рахунку та Відповідача вказано у заяві).

Заява обґрунтована тим, що на момент звернення з позовом до суду у Відповідача на думку Позивача існує заборгованість перед Позивачем, і Відповідач обізнаний про існування заборгованості, однак вчиняє, дії спрямовані на ухилення від виконання зобов’язання щодо сплати грошових коштів, у зв’язку з чим на думку Позивача існує вірогідність того, що в ході розгляду даної справи Відповідач вживатиме дій щодо уникнення відповідальності по оплаті боргу, що може призвести до унеможливлення виконання рішення суду у випадку відсутності грошових коштів на рахунку Відповідача.

Однак до таких доводів Позивача щодо наявності підстав для забезпечення позову суд ставиться критично з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 ГПК України, забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, за ст. 74 ГПК України обов’язок доказування розподілений між сторонами таким чином, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто у даному випадку саме на Позивача, як на особу, яка посилається, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнитися чи унеможливитися виконання рішення суду, покладається обов’язок доведення своїх посилань.

Проте, всупереч ст. 74 ГПК України Позивачем не надано належних, допустимих, достовірних або достатніх у сукупності доказів, що без вжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту грошових коштів Відповідача у межах суми позову виконання рішення суду може істотно ускладнитися чи унеможливитися.

Відхиляючи обґрунтування заяви про забезпечення позову суд зазначає, що самі по собі обставини, що сума позову становить 518928,65 грн., Відповідач її не погашає, тоді як погашення передбачено умовами вищеописаного договору, враховуючи і складені на виконання договору документи, і зокрема акти виконаних робіт, то ці обставини та докази окремо та в сукупності не доводять, що у випадку відсутності арешту на рахунку Відповідача у межах спірної суми коштів виконання рішення суду може істотно ускладнитися чи унеможливитися.

Тобто, у даному випадку між сторонами існує спір щодо виконання грошового зобов’язання, і одне лише його невиконання Відповідачем не доводить недобросовісну поведінку або протиправне уникнення виконання обов’язку Відповідачем, оскільки сам по собі цей «обов’язок» – чи є у Відповідача зобов’язання сплатити спірну суму коштів згідно договору та на підставі поданих Позивачем доказів, і є предметом спору та доведення Позивачем перед судом у межах даного позову.

Тоді як умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми), яке є у Відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю на момент виконання рішення, але у даному випадку Позивач такого не довів.

З огляду на наведене вище, підстав для задоволення заяви про забезпечення позову суд наразі не вбачає, що є підставою для відмови в її задоволенні. У зв’язку з відмовою у задоволення заяви сплачена Позивачем сума судового збору за її подання відноситься на Позивача та йому не відшкодовується.

У випадку надання Позивачем належних, допустимих, достовірних або достатніх у сукупності доказів, що без вжиття заходів забезпечення позову виконання рішення суду може істотно ускладнитися чи унеможливитися – Позивач не позбавлений права на повторне звернення до суду з заявою про забезпечення позову у загальному порядку.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її підписання та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя                                                                                 Р.Б. Сташків