РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.05.2018Справа № 910/2531/18

За позовомПублічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго"
доПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
провизнання договору постачання природного газу укладеним

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Кимлик Ю.В.

Представники сторін:

від позивача Нижник О.М., довіреність № 10-75/677 від 16.01.2018

від відповідача Лисенко В.О., довіреність № 14-187 від 14.04.2017

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

03.03.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", в якій просить вважати укладеним договір постачання природного газу у редакції, зазначеній в позовній заяві.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ПАТ "Полтаваобленерго" звернулось до ПАТ "Нафтогаз України" з листом № 03-17/4043 від 31.03.2016 про надання підписаного з боку відповідача проекту договору про постачання природного газу. Позивач отримавши від відповідача на електронну адресу проект договору 28.04.2016 відправив на адресу ПАТ "Нафтогаз України" підписаний зі свого боку договір про постачання природного газу. Після спливу часу, встановленого законодавством, позивач підписаний договір від відповідача не отримав. В подальшому у відповіді стосовно причин не укладення договору відповідач посилався на формальні підстави, зокрема на те, що підпис одного з керівників ПАТ "Полтаваобленерго" - Мартинюка С.І. є сумнівним. Дані заперечення спростовуються висновком експертного дослідження № 2 від 02.02.2018. Постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 з урахуванням ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу" на НАК "Нафтогаз України" покладено спеціальні обов'язки із постачання природного газу виробникам теплової енергії з подальшою реалізацією її населенню. Позивач зазначає, що договір містить істотні умови договору і відповідає примірному договору, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Відповідач не заявив жодних заперечень щодо умов запропонованого договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.03.2018 відкрито провадження у справі №910/2531/18, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання на 05.04.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2018 було зобов'язано відповідача протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 07.03.2018 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 580 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 07.03.2018 є місцезнаходженням відповідача.

Відповідач ухвалу суду від 07.03.2018, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 13.03.2018, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення за № 580, а отже відповідач мав подати відзив до 28.03.2018.

30.03.2018 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (поданий до відділення поштового зв'язку 28.03.2018), відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує повністю посилаючись на те, що: долучені позивачем до позову копії листа №26-2768/1.2-16 від 29.04.2016 та висновку експертного дослідження не є належними доказами у даній справі; надісланий позивачем проекту договору, який містив лише підпис голови правління, суперечив положенням ст. 203 Цивільного кодексу України та п. 11 Статуту ПАТ "Полтаваобленерго"; позивач мав право на вибір постачальника природного газу та на укладення договору купівлі-продажу природного газу не тільки з ПАТ "НАК "Нафтогаз України"; законом не встановлено обов'язок ПАТ "НАК "Нафтогаз України" укладати зі споживачами договори постачання природного газу; проект договору було надіслано позивачем на адресу позивача після закінчення визначеного ним строку поставки газу; позивачем було обрано неналежний спосіб захисту прав та інтересів.

05.04.2018 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якої позивач з поданим відповідачем відзивом не погоджується, вказує на те, що ПАТ "Полтаваобленерго" у відповідь на пропозицію відповідача було направлено належним чином оформлені та підписані повноважними представниками з боку ПАТ "Полтаваобленерго" проекти договорів (в т.ч. спірного договору), однак, відповідач відмовився від їх підписання, посилаючись на те, що підпис Мертенюка С.І. (фінансового директора) не відповідає підписанту, а потім і на те, що підпис фінансового директора взагалі відсутній, що, за твердженнями позивача, не відповідає дійсності, адже спростовується в т.ч. висновком про експертне дослідження підпису вказаної особи на спірному проектів договору.

В судовому засіданні 05.04.2018 судом з'ясовані питання, зазначені у ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим постановлено ухвалу, не виходячи до нарадчої кімнати, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 26.04.2018.

23.04.2018 від відповідача на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких відповідач вказує на те, що: відповідь на відзив є фактичним повторним викладенням позовної заяви; ані в позовній заяві, ані у відповіді на відзив позивачем жодним чином не доведено наявності порушеного права з боку відповідача з огляду на те, що ПАТ "Полтаваобленерго" має право на вибір постачальника природного газу та на укладення договору купівлі-продажу природного газу не тільки з ПАТ "НАК "Нафтогаз України".

В судовому засіданні 26.04.2018 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 08.05.2018.

02.05.2018 від позивача на адресу суду надійшло клопотання, за змістом якого позивач просить приєднати до матеріалів справи докази, на підтвердження фактичного споживання газу у період січень-березень 2016 року, який було отримано від ПАТ "НАК "Нафтогаз України" газорозподільними мережами ПАТ "Кременчукгаз" через транспортну систему "Черкаситрансгаз".

07.05.2018 від відповідача на адресу суду надійшло заперечення на клопотання позивача про приєднання письмових доказів, за змістом якого відповідач вказує на те, що надані позивачем документи не можуть бути належним підтвердженням споживання позивачем у спірний період газу відповідача, оскільки відповідний обсяг газу може бути підтверджено виключно складеними між ними актами приймання-передачі природного газу, однак такі акти між сторонами не складалися.

В судовому засіданні 08.05.2018 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 22.05.2018.

22.05.2018 від позивача на адресу суд надійшли додаткові пояснення.

В судовому засіданні 22.05.2018 судом оголошено про вихід до нарадчої кімнати для прийняття рішення до 24.05.2018.

23.05.2018 від позивача на адресу суд надійшли додаткові пояснення.

В судовому засіданні 24.05.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

За змістом ч. 4 ст. 13 Конституції України держава прийняла на себе зобов'язання, через свої органи, забезпечити захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Згідно із ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

У відповідності до ч. 3 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Частинами 1, 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004 (справа №1-10/200), поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Конституційний Суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права" як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою законодавства, яке полягає у наданні особі, що вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Суд зазначає, що до господарського суду має право звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Тобто, в контексті цієї норми має значення лише суб'єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. Виключно суб'єктивний характер заінтересованості як переконаності в необхідності судового захисту суб'єктивного матеріального права чи законного інтересу може підтверджуватися при зверненні до суду лише посиланням на таку необхідність самої заінтересованої особи.

Разом з тим, на позивача покладений обов'язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими до суду доказами, тобто, довести, що права та інтереси позивача дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

У відповідності до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Спір у даній справі виник у зв'язку з наявністю, на думку позивача, підстав для визнання укладеним між сторонами договору постачання природного газу.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" суб'єкти ринку природного газу проводять свою діяльність на підставі договорів (контрактів), що укладаються відповідно до законодавства.

Пунктом 1 частини 2 статті 19 Закону України "Про засади функціонування природного газу" визначено, що споживач зобов'язаний укласти договір на постачання природного газу.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" споживач - це юридична особа або фізична особа - підприємець, яка отримує природний газ, відповідно до договору про постачання природного газу, та використовує його як паливо або сировину.

Із наявного в матеріалах справи Статуту ПАТ "Полтаваобленерго", затвердженого рішенням Загальних зборів акціонерів ВАТ "Полтаваобленерго" від 20.04.2011 (протокол № 16), та ліцензії № 709 від 01.06.2012 вбачається, що предметом діяльності ПАТ "Полтаваобленерго", зокрема, є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

В той час, як постачання природного газу не є предметом діяльності позивача та докази наявності у позивача відповідної ліцензії на постачання природного газу в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, ПАТ "Полтаваобленерго" є споживачем, а відповідач - ПАТ "НАК "Нафтогаз України" - гарантованим постачальником природного газу, що не заперечується сторонами.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" гарантований постачальник - визначене у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, газопостачальне підприємство, яке не має права відмовити споживачу в укладенні договору на постачання природного газу.

Постановою Кабінету Міністрів України № 705 від 25.07.2012 "Про визначення гарантованих постачальників природного газу" встановлено, що гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", що в установленому порядку отримала ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом.

Типовий договір на купівлю-продаж природного газу (між власниками та постачальниками природного газу) затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики № 849 від 05.07.2012.

Як зазначає позивач, останній, 31.03.2016 направив відповідачу звернення № 03-17/4043 згідно листа № 26-1765/1.2-16 від 30.03.2016 щодо надання проекту договору на постачання природного газу.

У відповідь на вказане вище звернення, відповідач листом № 26-2016/1.2-16 від 08.04.2016 повідомив, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 07.04.2016 направило на електронну адресу позивача проекти договорів терміном з 01.04.2016 по 30.04.2016 на постачання природного газу.

Листом № 03-17/5357 від 28.04.2016 позивач повідомив відповідача, що ПАТ "Полтаваобленерго" надсилає підписані зі своєї сторони проекти договорів купівлі-продажу природного газу на 2016 рік, а саме договір купівлі-продажу природного газу № 755-ТЕ від 03.03.2016, додаткову угоду № 1 до договору купівлі-продажу природного газу № 755-ТЕ від 03.03.2016, договір купівлі-продажу природного газу № 951-ПР від 03.02.2016, договір купівлі-продажу природного газу № 952 від 03.02.2016, договір купівлі-продажу природного газу №953-ТЕ від 15.04.2016 та договір купівлі-продажу природного газу № 954-БО від 15.04.2016.

Відповідно до листа позивача № 03-17/5400 від 29.04.2016 ПАТ "Полтаваобленерго" також направило відповідачу підписаний зі своєї сторони проект договору купівлі-продажу природного газу для населення на 2016 рік, а саме договір купівлі-продажу природного газу № 755-ТЕ від 03.03.2016 та додаткову угоду № 1 до договору купівлі-продажу природного газу № 755-ТЕ від 03.03.2016.

Відповідач в свою чергу, листом № 26-2768/1.2-16 від 29.04.2016 повідомив позивача, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" розглянуло отримані від ПАТ "Полтаваобленерго" проекти договорів постачання природного газу виключно для виробництва теплової енергії для релігійних організацій, терміном з 01.04.2016 по 30.04.2016 та повідомило, що зазначені проекти договорів є неприйнятними для, оскільки підпис Мартинюка С.І. викликає сумніви, щодо автентичності.

Позивач листом № 03-12/6124 від 19.05.2016 направив відповідачу підписаний зі своєї сторони проект договору купівлі-продажу природного газу для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню та додаткову угоду №1 до договору купівлі-продажу природного газу для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Проте, відповідач листом № 26-3965/1.2-16 від 09.06.2016 повернув позивачу без підписання проекти договорів та додаткових угод, оскільки станом на 07.06.2016 документальне оформлення фактично використаних контрагентами ПАТ "НАК "Нафтогаз України" обсягів газу вже було завершене, а операції по реалізації газу відображені в бухгалтерському обліку із одночасною реєстрацією податкових накладних, таким чином, на думку відповідача ПАТ "Полтаваобленерго" допустило несанкціоноване використання природного газу без укладених договорів.

Відповідно до п. 37 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" споживач - фізична особа, фізична особі-підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу або використання в якості сировини.

Одним із принципів функціонування ринку природного газу є забезпечення високого рівня захисту прав та інтересів споживачів природного газу (п. 1 ст. 3 Закону України "Про ринок природного газу").

Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" встановлено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов'язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Положеннями ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що обов'язками споживача є, зокрема, укладення договору про постачання природного газу.

Згідно із п.п. 3 п. 1 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015, (далі - Правила) підставою для постачання природного газу є наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов.

У відповідності до п. 2 розділу 2 Правил постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов'язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об'ємах (обсягах), а споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Статтею 67 Господарського кодексу України встановлено, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Згідно частини першої статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення. в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії. а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 нього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами.

Згідно із ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Обов'язковість укладення договору на постачання природного газу встановлена спеціальним законодавством, яке регулює спірні правовідносини.

Статтею 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що комунальні послуги надаються споживачам безперебійно.

Із врахуванням позиції Уряду Прем'єр-міністром України В. Гройсманом в квітні 2016 року було надано доручення № 361 щодо вжиття заходів безперебійного постачання природного газу підприємствам комунальної теплоенергетики.

Таким чином, в розумінні ст. 179 Господарського кодексу України на позивача покладено обов'язок безперебійного забезпечення комунальними послугами (теплопостачання та гарячого водопостачання) споживачів. В свою чергу, такий обов'язок може бути виконаний позивачем за умови постачання природного газу, необхідного для вироблення теплової енергії.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності, як постачання природного газу, крім постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за нерегульованим тарифом.

Згідно із п.п. 27 п. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" постачальник природного газу - це суб'єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу.

Тобто, норми спеціального закону в сфері постачання природного газу (Закон України "Про ринок природного газу") унеможливлюють закупівлю природного газу в постачальника, який не має відповідної ліцензії.

Більш того, згідно п. 15 Постанови Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 виробник теплової енергії до 1 квітня 2017 має право придбати природний газ у НАК "Нафтогаз України" для виробництва теплової енергії для релігійних організацій та/або для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню за умови, що такий виробник, на якого станом на 30 вересня 2015 поширювалася дія статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", виконав обов'язок щодо відкриття рахунків із спеціальним режимом використання.

Отже, відповідач наділений спеціальними обов'язками (щодо постачання природного газу виробникам теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню), а тому, являючись ліцензіатом та монополістом з постачання природного газу, зобов'язаний здійснювати постачання природного газу для вироблення теплової енергії іншим категоріям споживачів.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції. Антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії. які стосуються: усунення з ринку або обмеження доступу на ринок (вихід з ринку) інших суб'єктів господарювання, покупців, продавців.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Частиною 2 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається: часткова або повна відмова від придбання або реалізації товару за відсутності альтернативних джерел реалізації чи придбання.

З огляду на викладені норми вбачається, що ухилення відповідача від укладення з позивачем спірного договору може розцінюватися як антиконкурентні узгоджені дії та зловживання монопольним становищем на ринку постачання природного газу, що є неприпустимим.

Відповідно до п. 10 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" позивач є захищеним споживачем, тобто підприємством, що здійснює надання важливих суспільних послуг та є виробником теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій за умови, що виробництво теплової енергії для потреб таких споживачів або підприємств, установ, організацій здійснюється за допомогою об'єктів, не пристосованих до зміни палива та приєднаних до газотранспортної або газорозподільної системи.

Крім того, слід зазначити, що технологічною особливістю системи газопостачання є те, що позивач отримує природний газ у загальному потоці по трубопроводу, який (природний газ) надходить до об'єктів, обладнаних комерційними вузлами обліку, та відсутністю технічної можливості проводити комерційний облік спожитого природного газу окремо по кожному із постачальників, два постачальники у розрахунковому періоді бути не може.

Відповідно до п.п. 3, 4 Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015, на НАК "Нафтогаз України" покладено обов'язок постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та у порядку, що визначені пунктами 15 - 17 цього Положення.

Відповідно до п. 17 вказаного Положення постачання природного газу НАК "Нафтогаз України" виробникам теплової енергії здійснюється на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та з дотриманням принципу недискримінації.

Обов'язок, передбачений підпунктом 4 пункту 3 вказаного Положення, покладається на НАК "Нафтогаз України" на період до 1 листопада 2016 року за таких умов:

укладення виробником теплової енергії з НАК "Нафтогаз України" договору постачання природного газу відповідно до законодавства;

відсутність у виробника теплової енергії заборгованості перед НАК "Нафтогаз України" за використаний природний газ, або відсутність у виробника теплової енергії заборгованості (без урахування штрафних санкцій) перед НАК "Нафтогаз України" за спожитий до 1 січня 2016 року природний газ за всіма укладеними з НАК "Нафтогаз України" договорами постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо), а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ, або рівень розрахунків виробника теплової енергії станом на 25 число місяця, що передує місяцю постачання природного газу (без урахування штрафних санкцій), за всіма укладеними з НАК "Нафтогаз України" договорами постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо) становить не нижче 90 відсотків, або надання НАК "Нафтогаз України" та виконання виробником теплової енергії погодженого виконавчим органом ради графіка погашення заборгованості (рівними частинами до 1 січня 2021 року з розбивкою за всіма договорами з НАК "Нафтогаз України"), складеного на підставі довідки щодо заборгованості, наданої НАК "Нафтогаз України", а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ. Наявність графіка погашення заборгованості не змінює порядок розрахунків, установлений між постачальником та виробником теплової енергії у договорах постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору (ст. 184 Господарського кодексу України).

Статтею 187 Господарського кодексу України встановлено, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Договір на постачання природного газу за регульованим тарифом укладається відповідно до Типового договору на постачання природного газу за регульованим тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП № 36 від 22.01.2015, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.02.2015 за № 172/26617.

Таким чином, вищенаведені приписи законодавства є імперативними та визначають, що постачання природного газу відбувається виключно на підставі укладеного договору. Укладення договору на постачання природного газу, якщо запропонований споживачем договір відповідає типовому договору послуг, є обов'язковим.

У відповідності до частин 3, 4 ст. 181 Господарського кодексу України сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

В той же час, матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем вимог вказаної норми за наявності обґрунтованих заперечень щодо наданого позивачем проекту спірного договору.

Відповідно до ч. 8 ст. 181 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

З огляду на викладені обставини вбачається, що позивачем у відповідності до вимог Закону було здійснено всі від нього залежні заходи щодо укладення спірного договору з відповідачем, однак, останній не підписав отриманий проект спірного договору та не надіслав у двадцятиденний строк його позивачу, як це передбачено ч. 4 ст. 181 Господарського кодексу України, що в свою чергу свідчить про існування порушених прав позивача, які підлягають судовому захисту шляхом укладення спірного договору за рішенням суду, що відповідає вимогам ст. 187 Господарського кодексу України.

Посилання ж відповідача на те, що надісланий примірник спірного договору містив підпис від імені фінансового директора ПАТ "Полтаваобленерго", який викликав сумніви в його автентичності, як на правову підставу для відмови у підписанні відповідного договору судом відхиляється з огляду на наступне.

По-перше, відповідно до п. 1 ст. 58 Закону України "Про акціонерні товариства" виконавчий орган акціонерного товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства.

Згідно із п. 1 ст. 59 Закону України "Про акціонерні товариства" кількісний склад виконавчого органу, порядок призначення його членів визначаються статутом товариства. Порядок скликання та проведення засідань колегіального виконавчого органу встановлюється статутом або положенням про виконавчий орган акціонерного товариства.

Відповідно до п. 11.3 Статуту ПАТ "Полтаваобленерго", затвердженого рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ "Полтаваобленерго" від 20.04.2011 (протокол № 16), до складу правління входить голова правління, заступник голови правління, фінансовий директор, заступник фінансового директора.

Відповідно до п. 11.16.19 Статуту голова правління або особа, що виконує обов`язки голови правління здійснює функції, покладені на нього як на керівника підприємства, згідно до законодавства України та укладеного з ним трудового договору (контракту), у тому числі сумісно з фінансовим директором укладає цивільно-правові угоди з правом їх підпису у межах, встановлених законодавством України, цим Статутом та внутрішніми нормативними актами товариства.

Із наявного в матеріалах справи проекту спірного договору на постачання природного газу вбачається, що останній з боку позивача містить підписи Голови Правління Засіменка Є.Ю. та Мартинюка С.І., тобто уповноважених на вчинення відповідних дій від імені ПАТ "Полтаваобленерго" осіб, а відтак, правові підстави вважати надісланий позивачем на адресу відповідача проект спірного договору таким, що не відповідав положенням чинного законодавства України відсутні.

По-друге, в силу приписів ст.ст. 12-14, 98, 203, 207, 215 Цивільного кодексу України заявлення відповідачем про виникнення у нього сумнівів в автентичності підпису на спірному проекті договору може розцінюватися виключно як зловживання особою своїми правами, адже за наявності підтвердженої волі позивача на укладення спірного договору, такі обставини, навіть за їх підтвердження, не можуть мати будь-яких правових наслідків (в т.ч. негативних) для відповідача. Більш того, не спростовують його обов'язку щодо укладення відповідного договору.

Що ж до посилань відповідача на те, що укладення спірного договору є неможливим, оскільки ним визначається період постачання газу з січня по березень 2016 року, який вже минув, судом відхиляється з огляду на те, що: по-перше, чинним законодавством України не заборонено сторонам укладати правочини щодо урегулювання своїх правовідносин, які вже мали місце; по-друге, є виключно намаганням відповідача уникнути укладення спірного договору в межах даної справи, адже із доданих до матеріалів справи судових рішень вбачається, що при вирішенні спорів щодо укладення правочинів постачання газу з іншими споживачами, ініційованими за зверненням саме ПАТ "НАК "Нафтогаз-України" останнім підтримувалася позиція як щодо обов'язковості укладення такого договору, так і щодо можливості його поширення на правовідносини постачання газу у період, який на момент вирішення відповідного спору, вже пройшов.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ "Полтаваобленерго" про укладення між ним та ПАТ "НАК "Нафтогаз України" договору постачання природного газу № 755-ТЕ в редакції позивача є обґрунтованими та правомірними, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 13, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Вважати укладеним договір постачання природного газу між Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" (36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5, ) та Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) в наступній редакції:

Договір № 755-ТЕ

постачання природного газу

м. Київ « » 2016 року

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», надалі - Постачальник, в особі директора Департаменту реалізації газу Лужанського В'ячеслава Георгійовича, який діє на підставі довіреності від 05.01.2015 № 14-2, з однієї сторони, і

Публічне акціонерне товариство «Полтаваобленерго», надалі - Споживач, в особі Голови Правління Засіменка Євгена Юрійовича та Фінансового директора Мартинюка Сергія Івановича, які діють на підставі Статуту, з другої сторони, надалі разом поіменовані Сторони,

керуючись Законом України «Про ринок природного газу», постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758 «Про затвердження Положення про покладання спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносин у перехідний період)», іншими нормативними актами, уклали цей договір про таке:

1. Предмет договору

1.1. Постачальник зобов'язується передати у власність Споживачу у 2016 році природний газ (надалі - газ), а Споживач зобов'язується прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору.

1.2. Газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

1.3. За цим договором постачається газ власного видобутку (видобутий на території України), а у разі його нестачі, імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України).

2. Кількість та фізико-хімічні показники газу

2.1. Постачальник передає Споживачу з 01 січня 2016 року по 31 березня 2016 року (включно) газ обсягом до 46 123,000 тис.куб.м. (сорок шість мільйонів сто двадцять три тисячі куб. м). у тому числі по місяцях (тис.куб.м):

МісяцьОбсяг
січень17.385,000
лютий15.069,000
березень13.669,000
І кв.46.123,000
2.1.1. Обсяги газу, що планується передати за цим договором (далі - планований обсяг), повністю забезпечують Споживача природним газом для потреб, викладених в п.1.2 цього договору.

2.1.2. Обсяги газу, що планується передати за цим договором (далі - планований обсяг), можуть змінюватись Сторонами протягом місяця поставки в установленому порядку.

2.1.3. Допускається відхилення місячного обсягу переданого газу в розмірі ± 5 % (плюс/мінус п'ять відсотків) від підтвердженого Постачальником планового обсягу газу без узгодження Сторін.

2.1.4. Якщо протягом дії договору у Споживача за окремими точками комерційного обліку з'являється інший постачальник/постачальники природного газу, Споживач зобов'язаний не менше ніж за 15 днів повідомити про це Постачальника і надати додаткову угоду щодо зміни планових обсягів постачання газу за цим договором по місяцях та точкам комерційного обліку споживання.

2.1.5. Розподіл/транспортування природного газу за цим договором здійснює(ють) Оператор(и) ГРМ/ГТС, з яким (якими) Споживач укладає відповідний договір (договори), про що повідомляє Постачальника протягом 3 (трьох днів) з дати їх укладання.

2.2. Добовий розподіл планованого обсягу продажу газу здійснюється рівномірно, виходячи з середньодобового обсягу передачі газу (далі - середньодобовий обсяг передачі). Середньодобовий обсяг передачі газу визначається шляхом ділення планованого обсягу продажу газу на кількість днів у відповідному місяці.

2.3. За розрахункову одиницю газу приймається один кубічний метр (куб. м), приведений до стандартних умов: температура (t) = 20 градусів Цельсія, тиск газу (Р) = 760 мм ртутного стовпчика (101,325 кПа).

2.4. Фізико-хімічні показники (ФХП) газу, який передається Постачальником Споживачу в пунктах приймання-передачі, указаних у п. 3.1 цього договору, повинні відповідати вимогам ГОСТу 5542-87 «Газы горючие природные для промышленного и коммунально-бытового назначения. Технические условия».

3. Порядок та умови передачі газу

3.1. Постачальник передає Споживачу газ у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі газу з ПСГ в газотранспортну систему.

Право власності на газ переходить від Постачальника до Споживача в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ Споживач несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов'язану з правом власності на газ.

3.2. Споживач до 15 числа місяця, що передує місяцю поставки газу, надає Постачальнику належним чином оформлену заявку на планові обсяги використання газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. Обсяг поставки підтверджується Постачальником Споживачу на відповідний місяць поставки (розрахунковий період) в установленому порядку.

3.3. Приймання-передача газу протягом місяця здійснюється рівномірно з припустимим відхиленням добових обсягів від середньодобового не більше як ± 5,0 (п'ять) відсотків.

При необхідності відступу від середньодобової норми Постачальником і Споживачем установлюється нерівномірна подача газу за взаємно узгодженими графіками.

3.4. Приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу Споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу.

3.5. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, Споживач зобов'язується надати Постачальнику:

- завірену копію акта про фактичний обсяг розподіленого/про-транспортованого за цим договором природного газу за розрахунковий місяць, складеного між Споживачем та оператором ГРМ/ГТС; у разі надання технічного акту на загальний обсяг розподіленого/протранспортованого природного газу, Споживач надає детальну розбивку газу за категоріями (в т.ч. за цим договором) за власним підписом;

- підписані та скріплені печатками Споживача два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу в розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

Постачальник не пізніше 8-го числа повертає Споживачу один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надає в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

У випадку ненадання або несвоєчасного надання Споживачем акту приймання-передачі природного газу обсяги використання встановлюються відповідно до даних оператора ГРМ/ГТС.

У випадку відмови Споживача від підписання акта приймання-передачі природного газу розбіжності підлягають врегулюванню відповідно до умов договору або в порядку, передбаченому чинним законодавством України. До врегулювання сторонами розбіжностей, обсяги використання встановлюються відповідно до даних оператора ГРМ/ГТС.=

4. Порядок обліку газу

4.1. Кількість газу, яка постачається Споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу.

4.2. При використанні Споживачем вузлів обліку газу із застосуванням лічильника газу, обсяг використаного ним газу визначається за результатами вимірювань у діапазоні об'ємних витрат від мінімальної Omin до максимальної Omах (у межах роботи лічильника з нормованими похибками вимірювань). При роботі лічильника в діапазоні витрат газу, менших за Omin, до розрахунків приймається значення, що дорівнює Omin.

4.3. Комерційні вузли обліку встановлюються на межі балансової належності газопроводів Споживача та газорозподільного/газотранспортного підприємства. У разі розташування комерційного вузла обліку газу на території Споживача витрати і втрати газу, які виникають від точки балансового розмежування до місця встановлення вузла обліку газу, відносяться на рахунок Споживача і додаються до об'єму газу, облікованого вузлом обліку газу. Розрахунки цих втрат і витрат проводяться відповідно до Методик визначення питомих втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затверджених наказом Мінпаливенерго від 30.05.2003 № 264 і зареєстрованих в Мін'юсті 09.07.2003 за № 570/7891 (зі змінами та доповненнями).

5. Ціна газу

5.1. Регульована ціна (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) на природний газ, який постачається за цим договором, в період з 01 січня 2016 по 31 березня 2016 (включно) встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758.

5.2. Ціна за 1000 куб.м газу за цим договором в період з 01 січня 2016 по 31 березня 2016 (включно) для підприємств, які приєднані до газорозподільних мереж, становить 1.770,74 гривень, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до ціни на природний газ - 2% - ;

- податок на додану вартість за ставкою - 20%.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 1.806,15 грн., крім того ПДВ - 20% - 361,23 грн., всього з ПДВ - 2.167,38 грн. (дві тисячі сто шістдесят сім грн. 38 коп.).

5.3. Реалізація газу Споживачу за визначеною у п.5.2. ціною здійснюється за умови:

- наявності відповідної ліцензії на виробництво теплової енергії (у випадках передбачених чинним законодавством України);

- виконання Споживачем, на якого станом на 30 вересня 2015 року поширювалася дія статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», обов'язку щодо відкриття рахунку із спеціальним режимом використання.

5.4. Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

6. Порядок та умови проведення розрахунків

6.1. Оплата за газ здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

6.2. При невиконанні Споживачем вимог, передбачених у п. 6.1 цього договору, Постачальник має право обмежити або припинити постачання газу Споживачу до повного погашення заборгованості за переданий газ по цьому договору.

6.3. Сторони погоджуються, що при перерахуванні коштів в призначені платежу посилання на номер договору є обов'язковим.

Оплата за газ здійснюється наступним чином:

6.3.1. У разі, якщо Споживач підпадає під дію статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами перерахування коштів, затвердженими відповідною постановою уповноваженого органу, та зараховується як оплата за газ, поставлений Постачальником Споживачу в порядку, визначеному нормами чинного законодавства.

У разі якщо на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу, Споживач в будь-якому випадку зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватись за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1 цього договору.

6.3.2. У разі, якщо Споживач не підпадає під дію статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання» в частині відкриття поточного рахунка із спеціальним режимом використання оплата за газ здійснюється з поточного рахунку Споживача на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника та зараховується як оплата за газ, поставлений Постачальником Споживачу в порядку, визначеному нормами чинного законодавства України.

6.3.3. За наявності заборгованості у Споживача за цим договором Постачальник зараховує кошти, що надійшли від Споживача, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості.

Кошти, які надійшли від Споживача, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором.

6.3.4. Оплата інших платежів (пені, штрафи, судові збори, інфляційні витрати тощо), крім суми основного боргу, сплачуються Споживачем на поточний рахунок Постачальника.

6.4. У разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору Сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від Споживача, погашає вимоги Постачальника у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного Споживачем:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати Постачальника, пов'язані з одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи;

3) у третю чергу погашається основна сума боргу.

6.5. Звірка розрахунків та/або фактичного обсягу використання здійснюється Сторонами на підставі відомостей про фактичну оплату вартості використаного газу Споживачем та актів приймання-передачі газу протягом 10-ти днів з моменту письмової вимоги однієї із Сторін, підписаної уповноваженою особою.

7. Права та обов'язки Сторін

7.1. Споживач має право:

1) отримувати природний газ відповідно до умов даного договору;

2) безоплатно отримувати інформацію про фактично використані обсяги природного газу;

3) розірвати цей договір у разі вибору іншого постачальника, але не раніше ніж в останній день розрахункового періоду, попередивши Постачальника не менш ніж за 15 діб до розірвання договору; при цьому Споживач зобов'язаний виконати свої обов'язки за цим договором в частині оформлення використаних обсягів газу та їх оплати відповідно до умов договору;

4) достроково розірвати договір, якщо Постачальник повідомив Споживача про намір внесення змін до договору в частині умов постачання та нові умови постачання виявилися для нього неприйнятними. При цьому Споживач зобов'язаний попередити Постачальника не менш ніж за 15 діб до розірвання договору, а також виконати свої обов'язки за цим договором в частині оформлення використаних обсягів газу та їх оплати відповідно до умов договору.

7.2. Споживач зобов'язаний:

1) укласти технічну угоду щодо порядку обліку газу з оператором ГРМ/ГТС в пунктах приймання-передачі газу. Про укладення такої угоди Споживач повідомляє Постачальника протягом 3-х днів з дати її укладення;

2) забезпечити відповідність комерційного вузла обліку газу вимогам Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Правилам обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженим наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 року № 618, державним стандартам, експлуатаційній документації на засоби вимірювальної техніки (ЗВТ), що входять до складу цього вузла;

3) без перешкод у будь-який час допускати представників Постачальника та повноважних представників оператора ГРМ/ГТС:

- для зчитувань показів засобів вимірювальної техніки та для перевірки приладів обліку витрат газу, встановлених на комерційному вузлі обліку газу Споживача, та правильності експлуатації цих приладів;

- для огляду газопроводів та газовикористовуючого устаткування Споживача;

- для обмеження та припинення постачання газу в разі відбору природного газу за відсутності у Споживача підтвердженого Постачальником у порядку, встановленому цим договором, обсягу поставки на поточний місяць поставки;

4) самостійно припиняти (обмежувати) використання природного газу у випадках:

- порушення строків оплати за договором на постачання природного газу;

- відсутності або недостатності підтвердженого обсягу природного газу, виділеного споживачу;

- перевитрат добової норми та/або місячного підтвердженого обсягу природного газу без узгодження з постачальником, з врахуванням положень п. 2.1.2 даного Договору;

- інших випадках, передбачених цим договором та чинним законодавством.

5) негайно (того ж дня) письмово та/або факсимільним зв'язком повідомляти оператора ГРМ/ГТС про неполадки приладів обліку витрат газу, приладів заміру температури та тиску газу, встановлених на комерційному вузлі обліку газу Споживача;

6) своєчасно оплачувати поставлений природний газ в розмірі та порядку, передбаченому даним Договором;

7) відшкодувати витрати на припинення та відновлення газопостачання, що понесені Постачальником та/або оператором ГРМ/ГТС у разі припинення Постачальником газопостачання у зв'язку з порушенням Споживачем норм чинного законодавства та/або умов цього договору.

7.3. Постачальник має право:

1) припинити або обмежити постачання газу Споживачу уразі:

- проведення неповних розрахунків за договором;

- несанкціонованого відбору газу або втручання в роботу комерційних вузлів обліку;

- відсутності або недостатності для забезпечення об'єктів газоспоживання Споживача підтвердженого обсягу газу;

- визнання в установленому порядку аварійним стану системи газопостачання;

- відмови від підписання акта приймання-передачі (акта про надані послуги) без відповідного обґрунтування.

Відновлення газопостачання здійснюється після відшкодування Споживачем витрат на припинення та відновлення газопостачання, що понесені Постачальником та/або оператором ГРМ/ГТС;

2) отримувати будь-яку інформацію від Споживача стосовно виконання цього договору;

3) достроково в односторонньому порядку розірвати договір, якщо Споживач порушує умови оплати за даним Договором;

4) інші права, що визначаються Законом України «Про ринок природного газу», Цивільним і Господарським кодексами України, Правилами постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, іншими нормативно-правовими актами, цим договором.

7.4. Постачальник зобов'язаний:

1) виконувати умови цього договору;

2) забезпечити поставку природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договору;

3) публікувати на своєму офіційному веб-сайті інформацію про загальні умови постачання (у тому числі ціни), права та обов'язки постачальника та споживача, наявні способи досудового вирішення спорів з постачальником тощо;

4) повідомити Споживача про намір внесення змін до договору постачання природного газу в частині умов постачання до початку дії таких змін;

5) забезпечити Споживача прозорими та простими способами досудового вирішення спорів;

6) забезпечити Споживачу вибір способу оплати відповідно до вимог чинного законодавства України.

8. Відповідальність Сторін

8.1. За невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором.

8.2. У разі невиконання Споживачем умов пункту 6.1. цього договору Постачальник має право не здійснювати поставку газу Споживачу або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Споживачем пункту 6.1. цього договору він зобов'язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

8.3. Постачальник не відповідає за підтримання належного тиску на газорозподільних станціях.

8.4. Постачальник не несе відповідальності за недопоставку газу за цим договором у разі припинення/обмеження газопостачання відповідно до чинного законодавства та умов даного договору.

8.5. Збитки, завдані одній із сторін договору внаслідок невиконання (неналежного виконання) іншою стороною своїх зобов'язань, відшкодовуються винною у невиконанні (неналежному виконанні) стороною в порядку та розмірі, визначених чинним законодавством України.

9. Форс-мажор

9.1. Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов'язків щодо договору, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили.

9.2. Строк виконання зобов'язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин.

9.3. Сторони зобов'язані негайно повідомити про обставини форс-мажору та протягом чотирнадцяти днів з дати їх виникнення надати підтверджуючі документи відповідно до законодавства.

9.4. Настання обставин форс-мажору підтверджується у порядку, встановленому чинним законодавством.

9.5. Виникнення зазначених обставин не є підставою для відмови Споживача від сплати Постачальнику за газ, який був поставлений до їх виникнення.

10. Порядок вирішення спорів

10.1. У випадку виникнення спорів або розбіжностей Сторони зобов'язуються вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультацій. Будь-яка із Сторін має право ініціювати такі переговори.

10.2. У разі недосягнення Сторонами згоди, спори (розбіжності) вирішуються у судовому порядку.

10.3. Строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років.

11. Інші умови

11.1. Цей договір складений у двох примірниках - по одному для кожної із Сторін, які мають однакову юридичну силу.

11.2. З укладенням цього договору попереднє листування та документація щодо предмета цього договору втрачають юридичну силу.

11.3. Усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими представниками Сторін, крім випадків, зазначених у пунктах 11.5, 11.6 цього договору.

Після отримання коду ЕІС Сторони повідомляють про це одна одну листом.

11.4. Споживач зобов'язується самостійно вживати всіх необхідних заходів, спрямованих на зменшення використання природного газу відповідно до рішень Уряду, та, у разі корегування планових місячних обсягів поставки газу, повідомляти про це Постачальника для оформлення відповідних додаткових угод.

11.5. Сторони зобов'язуються повідомляти одна одну про зміни своїх платіжних реквізитів, адреси, номерів телефонів, факсів у 5-денний термін з дня виникнення відповідних змін рекомендованим листом з повідомленням.

11.6. Постачальник має статус платника податку на прибуток на загальних підставах, передбачених Податковим кодексом України, а також є платником податку на додану вартість.

Споживач є платником податку на додану вартість та має статус платника податку на прибуток на загальних умовах, передбачених Податковим кодексом України.

У разі будь-яких змін в статусі платника податків, зміни назви, форми власності тощо Сторони зобов'язані повідомити одна одну про такі зміни протягом 3 (трьох) робочих днів з дати таких змін.

11.7. У випадку, якщо Споживач є акціонерним товариством, він зобов'язаний надати Постачальнику рішення, які підтверджують право на укладання значного правочину, а саме:

- якщо сума договору перевищує 10 відсотків вартості активів Споживача за даними останньої річної фінансової звітності Споживача - рішення наглядової ради або загальних зборів акціонерів Споживача про вчинення цього правочину;

- якщо сума договору перевищує 25 відсотків вартості активів Споживача за даними останньої річної фінансової звітності Споживача - рішення загальних зборів акціонерів Споживача про вчинення цього правочину.

У разі ненадання Споживачем зазначених рішень, Постачальник в односторонньому порядку має право розірвати цей договір. При цьому Постачальник за 5 (п'ять) днів до розірвання договору повідомляє Споживача про розірвання цього договору рекомендованим листом.

11.8. Представники оператора ГРМ/ГТС припиняють або обмежують постачання природного газу Споживачу у разі порушення ним строків розрахунків за використаний газ, а також відбору газу за відсутності у Споживача підтвердженого Постачальником у порядку, встановленому цим договором, обсягу поставки газу на поточний місяць поставки, в порядку, визначеному чинним законодавством України.

Відновлення газопостачання Споживачу здійснюється згідно з вимогами чинного законодавства України.

12. Строк дії договору

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін і діє в частині реалізації газу з 01 січня 2016 року до 31 березня 2016 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

13. Адреси та реквізити сторін

Постачальник Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» Адреса: 01601 м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6 Поточний рахунок із спеціальним режимом використання: 921 в АТ «Ощадбанк», м. Київ, код банку 300465 Поточний рахунок для зарахування пені/штрафів: 1 АТ «Ощадбанк», м. Київ, код банку 300465 Код згідно з Свідоцтво платника податку на додану вартість № 35480667, Індивідуальний податковий номер: 58 Телефон: 586-35-37 Факс: 586-33-10 Веб-сайт: www.naftogaz.com _____________________/________________/Споживач Публічне акціонерне товариство ПАТ «Полтаваобленерго» Адреса: 36022 м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5 Поточний рахунок із спеціальним режимом використання /поточний рахунок/: 3167 в АТ «Ощадбанк» МФО: 331467 Код згідно з Свідоцтво платника податку на додану вартість № 100337640 від 24.05.2011 Індивідуальний податковий номер: 30 Телефон: (0532) 516-359 Факс: (0532) 516-359 Веб-сайт: www.poe.pl.ua Адреса електронної пошти: Голова правління ___________________Засіменко Є.Ю. Фінансовий директор ___________________Мартинюк С.І.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» (36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5, ) 1.762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено 07.06.2018.

Суддя В.В. Сівакова