УХВАЛА

04 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 909/425/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є.В. - головуючого, Мачульського Г.М., Кушніра І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 20.06.2017 у справі

за позовом Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області до Відкритого акціонерного товариства "Оріана" про стягнення незаконно виплаченої пенсії у розмірі 32 512,35 грн,

ВСТАНОВИВ:

Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області 13.10.2017 звернулося із касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 20.06.2017 у справі № 909/425/17.

03.01.2018 на підставі пункту 5 статті 31, підпункту 6 пункту 1 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) та за розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України № 38-р від 15.12.2017, справа № 909/425/17 була передана Вищим господарським судом України до Касаційного господарського суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2018 справа передана на розгляд складу колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснов Є.В.- головуючий, Мачульський Г.М., Кушнір І.В.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.03.2018 було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та вирішено здійснити перегляд постанови і рішення без повідомлення учасників справи.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 21.05.2001 до Управління праці та соціального захисту населення Калуської міськради звернувся ОСОБА_3 із заявою про призначення пенсії за віком, до якої було долучено довідку № 197 від 07.06.2001 про заробітну плату за період роботи з 01.01.1987 по 31.12.1991, видану ВАТ "Оріана".

13.05.2004 ОСОБА_3 звернувся до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області із заявою про перерахунок пенсії, до якої було додано довідки про заробітну плату № 236 від 02.02.2004 за період роботи з 01.01.1988 по 31.12.1992 та № 927 від 03.06.2004 за період роботи з 01.01.1993 по 31.12.1996, видані ВАТ "Оріана".

30.12.2004 ОСОБА_3 звернувся до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області із заявою про перерахунок пенсії, до якої було додано довідку про заробітну плату № 257-7.02.05 за період роботи з 01.01.1972 по 31.12.1976, видану ВАТ "Оріана", згідно якої індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для обчислення пенсії після перерахунку склав 3,70514, а розмір перерахованої пенсії - 448,50 грн.

08.12.2011 ВАТ "Оріана" видало нову довідку № 604 про заробітну плату ОСОБА_3 за період роботи з 01.01.1972 по 31.12.1976, яка містила дані, що були відмінні від даних раніше виданої довідки № 257-7.02.05.

09.12.2011 Калуським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області було проведено перерахунок пенсії та встановлено, що розмір пенсії ОСОБА_3 становив 231,94 грн, а надмірно сплачена сума пенсії разом із видатками на оплату поштових послуг - 50 925,72 грн.

В грудні 2011 року Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провело перевірку правильності визначення пенсії окремим громадянам за довідками про заробітну плату для обчислення пенсії, виданими ВАТ "Оріана", за результатами якої був складений акт від 28.12.2011.

За наслідками зустрічної перевірки дані зазначені довідці про заробітну плату №257-7.02.05, виданої ВАТ "Оріана", не підтверджено, оскільки виявлено розбіжності між даними, що містяться у довідці та особовими рахунками.

ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсіонер ОСОБА_3 помер, а сума надмірно отриманої пенсії, що залишилась ним не відшкодованою становить 32 512,35 грн, в зв'язку з чим Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області звернулось з позовом до ВАТ "Оріана", як до винної особи у заподіянні шкоди бюджету Пенсійного фонду України, про стягнення 32 512,35 грн безпідставно виплаченої пенсії.

Під час розгляду даного спору суди попередніх інстанцій виходили з того, що саме відповідач, у зв'язку з видачею ним довідки № 257-7.02.05 з недостовірною інформацією щодо розміру заробітної плати ОСОБА_3, повинен нести матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну бюджету Пенсійного фонду України, проте з даним позовом позивач звернувся з пропуском встановленого приписами статті 257 Цивільного кодексу України трирічного строку позовної давності про застосування якого заявлено відповідачем, що відповідно до вимог частини 4 статті 267 ЦК України є підставою для відмови в позові.

При цьому суди зазначили, що право на звернення до суду із позовом про стягнення з ВАТ "Оріана" безпідставно виплаченої пенсії виникло у позивача 29.12.2011, тобто з наступного дня після виявлення розбіжностей між даними виданої ВАТ "Оріана" довідки про зарплату № 257-7.02.05 та особовими рахунками ОСОБА_3, а добровільне відшкодування пенсіонером переплаченої пенсії не є поважною причиною пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки це не позбавляло його права на звернення до суду із відповідним позовом про стягнення з ВАТ "Оріана" надміру виплаченої пенсії у зв'язку із видачею недостовірних документів. Дії пенсіонера не тягнуть переривання строку позовної давності щодо вимог до ВАТ "Оріана".

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 07.03.2018 у справі № 517/186/17 посилаючись на вимоги статті 1215 Цивільного кодексу України, погодився з висновками судів попередніх інстанцій, якими було відмовлено Пенсійному фонду у стягненні суми переплати пенсії з пенсіонера, про те, що оскільки недобросовісності з боку набувача пенсії немає, а зміни до пенсійного законодавства щодо нарахування пенсійних виплат повинні контролюватися саме органом, що призначає пенсії, тому переплата пенсії мала місце внаслідок дій працівників Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Разом з тим, частиною 1 статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Таким чином, з правового аналізу наведених норм у сукупному зв'язку вбачається можливість стягнення надмірно сплаченої пенсії як з пенсіонера, так і з юридичної особи, яка видала довідку з недостовірною інформацією щодо розміру заробітної плати.

Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з метою правильного вирішення спору у справі № 909/425/17 вважає за необхідне відступити від висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.03.2018 у справі № 517/186/17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах про неможливість стягнення надмірно сплаченої пенсії з пенсіонера, що є визначальним для встановлення початку перебігу строку позовної давності для звернення з позовом у даній справі, оскільки добровільне повернення пенсіонером надмірно сплаченої пенсії, не виключає можливості у разі припинення такої виплати звернутися до винної особи із позовом про стягнення залишку заборгованості.

Згідно з частиною 3 статті 302 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об'єднаної палати передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об'єднаної палати) іншого касаційного суду.

У колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду на відміну від Великої Палати Верховного Суду за наведених вище обставин відсутні процесуальні можливості правильно вирішити спір у даній справі з огляду на наведені висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених в раніше ухваленому рішенні Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 517/186/17, а отже і для формування за наведених вище обставин єдиної правозастосовчої практики.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що справу №909/425/17 відповідно до вимог частини 3 статті 302 Господарського процесуального кодексу України необхідно передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись статтями 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд -

УХВАЛИВ:

Справу № 909/425/17 разом із касаційною скаргою Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 20.06.2017 у даній справі передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. Краснов

Судді: Г. Мачульський

І. Кушнір