ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

04.06.2018 м.Дніпро Справа № 904/6352/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідача)

суддів: Іванова О.Г., Антоніка С.Г.

Секретар судового засідання Логвіненко І.Г.

Представники сторін:

від скаржника: не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином

від позивача: Сироткін О.О., довіреність б/н від 30.01.2017 року, адвокат

представник відповідача: не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином

представник третьої особи: не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2016 року, ухваленого суддею Бондарєвим Е.М., у справі № 904/6352/16

за позовом публічного акціонерного товариство "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариство "Дельта Банк", м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіагал", м. Дніпро

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4, м. Миколаїв

про визнання договору відступлення права вимог від 29.01.2015 року недійсним, застосування наслідків недійсності правочину та зобов'язання повернути оригінали договорів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2016р. у справі № 904/6352/16 позов публічного акціонерного товариство "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариство "Дельта Банк", м. Київ до товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Сіагал", м. Дніпро; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4, м. Миколаїв про визнання договору відступлення права вимог від 29.01.2015 року недійсним, застосування наслідків недійсності правочину та зобов'язання повернути оригінали договорів задоволено в повному обсязі.

Визнано недійсним, укладений між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіагал" договір про відступлення прав вимоги від 29 січня 2015 року. До відносин сторін застосовані наслідки недійсності договору про відступлення прав вимоги від 29.01.2015 року:

- шляхом визнання публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б, ідентифікаційний код 34047020) стороною (кредитором) договору про надання споживчого кредиту від 31.08.2007 року № 0;

- шляхом визнання публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б, ідентифікаційний код 34047020) стороною (кредитором) договору про поруки від 31.08.2007 року № 137885.

Зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіагал" оригінали договорів переданих на виконання договору про відступлення прав вимоги від 29.01.15р.

При цьому, в рішеннях судів зазначено, що спірний договір відступлення права вимоги віднесено до категорії нікчемних, оскільки при його укладанні та виконанні було допущено ряд порушень законодавства України та обмежень, встановлених Національним банком України, а саме: Банк, уклавши Договір відступлення, здійснив відчуження майна (майнових прав), за ціною, значно нижчою від звичайної (оплата більше ніж на 99% відрізняється від вартості майнових прав), що прямо зазначено у п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" як ознака нікчемності правочину.

06.02.2018 року ОСОБА_3 як особа, що не брала участі у розгляді справи, але права якої порушено, звернулася до Дніпропетровського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2016 року. В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що господарським судом під час розгляду даної справи вирішено питання про його майнові права та інтереси, які в результаті винесення рішення є порушеними, без надання права на судовий захист.

Зокрема, в обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що 29.01.2015р. (в день укладання між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіагал" договору про відступлення прав вимоги) між ТОВ "Фінансова компанія "Сіагал" та ОСОБА_3 був укладений Договір комісії № 290115/3 на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором, згідно умов якого ТОВ "Фінансова компанія "Сіагал" зобов'язувалося за дорученням ОСОБА_3, за комісійну плату вчинити за рахунок ОСОБА_3 від свого імені правочин щодо набуття права вимоги до ОСОБА_4 за кредитним договором № 0 від 31.08.2007р. Посилаючись на недоведеність позивачем недійсності Договору та невірність висновків місцевого господарського суду, просить рішення господарського суду від 15.09.2016р. скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Апелянт зауважив, що позивачем не доведено жодними належними та допустимими доказами недійсність договору про відступлення права вимоги від 29 січня 2015 року, а судом першої інстанції зроблено висновки, які не відповідають дійсності та не зазначено, яка саме з підстав є причиною визнання недійсним вищезазначеного договору відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того в скарзі зазначено, що суд першої інстанції не належним чином дослідив оскаржуваний договір та не взяв до уваги п. 4.4, зазначеного договору, згідно якого всі спори, розбіжності, вимоги, що виникають при виконанні цього договору, у зв'язку з ним або випливають із нього вирішуються Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України».

Також скаржник просить врахувати, те, що ОСОБА_3 не була залучена до справи №904/6352/16 не знала і не могла знати про рішення у вказаній справі, а дізналася про рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2016 року у справі №904/6352/16 лише в січні 2018 року у судовому засіданні по справі № 760/21312/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 07.10.17 року.

Але незважаючи на вищезазначене суд прийняв судове рішення про права, інтереси та обов'язки ОСОБА_3, яка не була залучена до справи.

У зв'язку з цим апелянт просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2016 року у справі № 904/6352/16, та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовить ПАТ «Дельта Банк» у задоволенні позову до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІАГАЛ» про визнання договору відступлення права вимог від 29.01.2015 року недійсним та застосування наслідки недійсності правочину та зобов'язати повернути оригінали договорів.

ПАТ «Дельта Банк» у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує на її необґрунтованість та вказує на те, що апеляційна скарга не містить вказівок на конкретні норми матеріального права, які могли б бути порушені судом при ухваленні судового рішення, а її доводи не спростовують законність та обґрунтованість рішення від 15.09.2016 року.

23.02.2018р. до Дніпропетровського апеляційного господарського суду від третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, надійшло пояснення в якому ОСОБА_4 підтримує апеляційну скаргу ОСОБА_3, та наводить аргументи стосовно незаконності, необґрунтованості, прийняття з неповним з'ясуванням обставин справи, невідповідності висновків рішення суду першої інстанції від 15.09.2016р. у справі № 904/6352/16.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.01.2018р. поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду, відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 01.03.2018р. на 11:00.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.02.18 задоволено клопотання апелянта та призначено судове засідання у справі провести в режимі відеоконференції 26.02.2018 року о 10:00 з господарським судом міста Києва.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.03.18 розгляд справи перенесено на 22.03.2018р. на 11:00. та призначено судове засідання у справі провести в режимі відеоконференції з Дніпровським районним судом міста Києва.

22.03.2018 в судовому засіданні оголошено перерву до 29.03.2018р. на 11:00. Судове призначено провести в режимі відеоконференції з Дніпровським районним судом міста Києва.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.03.18 судове засідання у справі № 904/6352/16 перенесено на 02.04.2018р. о 09:00 в режимі відеоконференції з Дніпровським районним судом міста Києва.

02.04.18р. оголошено перерву в судовому засіданні до 26.04.2018 р. на 14:00.

26.04.2018р. судове засідання в режимі відеоконференції не відбулося, оскільки Дніпровський районний суд м. Києва вийшов на зв`язок, але повідомив, що на цей час в приміщенні суду проводиться інша відеоконференція і станом на 14:00 зал для проведення відеоконференції був зайнятий, у зв'язку з чим засідання в режимі відеоконференції не відбулося та розгляд справи відкладено на 29.05.2018 року, про що складено Акт Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

29.05.2018р. судове засідання в режимі відеоконференції повторно не відбулося, оскільки Дніпровський районний суд м. Києва вийшов на зв`язок, але повідомив, що на цей час в приміщенні суду проводиться інша відеоконференція і станом на 14:00 зал для проведення відеоконференції був зайнятий, у зв'язку з чим засідання в режимі відеоконференції не відбулося, про що складено Акт Дніпропетровського апеляційного господарського суду. У зв'язку з чим розгляд справи відкладено на 04.06.2018 року та визнано явку повноважних представників в судове засідання обов'язковою.

04.06.2018 року апелянтом ОСОБА_3 до канцелярії Дніпропетровського апеляційного господарського суду подано клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції у зв'язку з неможливістю бути присутньою у судовому засіданні в Дніпропетровському апеляційному господарському суді, оскільки перебуває на лікарняному та її адвокат 04.06.2018 року зайнятий в іншому судовому засіданні у господарському суді м. Києва.

Розглянувши клопотання, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених ч.2 ст.202 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

При цьому, апеляційним судом приймається до уваги те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, апелянт про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином. Ухвала про відкриття апеляційного провадження у справі № 904/6352/16 була постановлена у 29.01.2018 року, а тому він мав достатньо часу для подання суду додаткових пояснень або ж доказів по справі. До того ж, пояснення представника апелянта були заслухані у судових засіданнях 22.03.2018р. та 02.04.2018р. З поданого клопотання апелянта вбачається, що представник апелянта 04.06.2018 року зайнятий в іншому судовому засіданні у господарському суді м. Києва, однак доказів на підтвердження до клопотання додано не було.

До того ж відповідно до ст. 197 Господарського процесуального кодексу учасник справи подає заяву участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання. Як вбачається з матеріалів справи представник апелянта 31.05.2018 року ознайомлювався з матеріалами справи, а відтак був обізнаний про те, що судове засідання 04.06.2018 року буде проведено у залі Дніпропетровського апеляційного господарського суду з обов'язковою явкою представників в судове засідання. Однак з клопотанням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції звернувся лише 04.06.2018 року, тобто з порушення строків визначених ч. 2 ст. 197 Господарського процесуального кодексу України

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для задоволення клопотання апелянта про відкладення розгляду апеляційної скарги, оскільки останнім не доведено, а судом не встановлено наявності обставин, які б унеможливлювали розгляд справи судом апеляційної інстанції та враховуючи те, що суд обмежений в строках розгляду апеляційної скарги, тому у клопотанні апелянта відмовляє.

До суду апеляційної інстанції представники відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіагал", третьої особи-2: яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4 не з'явилися, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надали, своїх заперечень або заяв по суті апеляційної скарги не надали, що надає підстави суду розглянути справу на підставі наданих доказів, без їх участі.

Відповідно до ч.11,12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки в судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до статті 120 Господарського процесуального кодексу України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим кодексом для вручення судових рішень.

Статтею 242 Господарського процесуального кодексу України, яка регламентує порядок вручення судового рішення, зазначено, що днем вручення судового рішення є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, або відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Виходячи з вищевикладених положень Господарського процесуального кодексу України та встановлених обставин щодо порядку викликів і повідомлень учасників справи, колегія суддів вважає відповідача та третю особу-2 належним чином повідомлено про час та місце судового розгляду, що надає суду право розглянути справу без їх участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін які були присутні в судових засіданнях, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційне провадження підлягає припиненню з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 254 Господарського процесуального кодексу України регламентовано, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

При цьому при розгляді апеляційним господарським судом апеляційної скарги особи, яка не брала участі в розгляді справи в суді першої інстанції, але вважає що господарським судом вирішено питання про її права, інтереси та обов`язки, суд, відкривши апеляційне провадження (за відсутності інших підстав повернення скарги згідно з Господарським процесуальним кодексом України), повинен з`ясувати наявність правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, наявність у вказаної особи порушеного законного інтересу щодо предмету спору.

Враховуючи положення наведеної норми, особи, які не брали участь у справі, мають право апеляційного оскарження лише в разі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

Підставою для надання певній, не залученій до участі у справі, особі права на звернення з апеляційною скаргою є саме порушення її прав або охоронюваних законом інтересів внаслідок вирішення судом спору у справі, до участі в якій ця особа обов'язково підлягала залученню як така, що мала певні права і обов'язки у спірних правовідносинах.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 02.09.2008 року у справі № 23/294 судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не береться до уваги.

Як вбачається з оспорюваного рішення, учасниками справи є сторони - Публічне акціонерне товариства "Дельта Банк", Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіагал", та третя особа - ОСОБА_4, тобто, ОСОБА_3 не була учасником даної справи, і питання щодо її прав інтересів та обов'язків суд не вирішував.

З'ясовуючи наявність правового зв'язку між сторонами у справі та ОСОБА_3, апеляційним судом встановлено, що 29 січня 2015 року нею було укладено з ТОВ "СІАГАЛ" договір комісії № № 290115/3 на вчинення правочину щодо придбання права вимоги за кредитним договором, за умовами якого ТОВ ФК "СІАГАЛ" зобов'язується за дорученням ОСОБА_3 за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені правочин щодо набуття права вимоги до боржника ОСОБА_4 за кредитним договором № 0 від 31.08.2007р. та договорами забезпечення, за ціною, не більше узгодженої сторонами, що становить 5 000 грн. і в строки, визначені сторонами у цьому договорі, а саме до 6 лютого 2015 року.

Саме у зв'язку із укладанням означеного договору скаржник вважає, що його права були порушені під час розгляду справи про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 29.01.2015р., укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Сіагал".

Разом з цим, предметом спору по даній справі є визнання недійсним договору відступлення права вимоги, за яким ПАТ "Дельта Банк" передав ТОВ "Фінансова компанія "Сіагал" право вимоги за кредитним договором № 0 від 31.08.2007р., сума якої у складає 283 785,91 доларів США та в свою чергу отримав від відповідача 5 000 грн.

Тобто, Банк, уклавши Договір відступлення, здійснив відчуження майна (майнових прав), за ціною, значно нижчою від звичайної (оплата більше ніж на 99% відрізняється від вартості майнових прав), що прямо зазначено у п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" як ознака нікчемності правочину.

З вищезазначеного вбачається, що ОСОБА_3, не була стороною зазначеного договору відступлення, і питання щодо її прав за цим договором, судом не вирішувалось і не розглядалось.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що права ОСОБА_3 порушені, оскільки за укладеним 29.01.2015 року з ТОВ "Фінансова компанія "Сіагал" договором комісії вона придбала право вимоги до ОСОБА_4 за кредитним договором № 0 від 31.08.2007р., свідчить про існування інших правовідносин, які виникли між ОСОБА_3 та ТОВ "Фінансова компанія "Сіагал" за іншим договором, і саме за цим договором її права можуть бути порушені і підлягають захисту.

В той же час, оспорюваний нею договір відступлення права вимоги, укладений між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Сіагал", не порушував її права та безпосередньо її не стосувався.

Як вбачається з апеляційної скарги, саме договір відступлення права вимоги, укладений 29 січня 2015 року між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Сіагал", передував договору комісії, укладеному 29 січня 2015 року ТОВ "Фінансова компанія "Сіагал" та ОСОБА_3

Крім того, саме така послідовність укладання вищезазначених договорів підтверджується послідовністю дій сторін цих договорів, а саме: за договором про відступлення права вимоги, укладеним 29 січня 2015 року між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Сіагал", в свою чергу ПАТ "Дельта Банк" передав за актом приймання передачі ТОВ "Фінансова компанія "Сіагал" оригінали кредитного договору № 0 від 31.08.2007року з додатковими угодами, та оригінали забезпечувальних договорів.

І вже після цього, ТОВ "Фінансова компанія "Сіагал" передав за актом приймання передачі ОСОБА_3 згідно умов договору комісії, отримані ним від ПАТ "Дельта Банк" оригінали кредитного договору № 0 від 31.08.2007року з додатковими угодами, та оригінали забезпечувальних договорів.

Як роз'яснено у пункті 52 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011року "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", якщо буде встановлено, що права особи, яка не була залучена до участі у справи, оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

Апеляційним судом встановлено, що скаржник не є стороною у спірних правовідносинах , спір про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги не стосується прав та обов'язків скаржника; суд не зобов'язував скаржника вчиняти будь-які юридично значимі дії щодо спірного договору, або утримуватися від їх вчинення, апелянтом не доведено, що оскаржуване судове рішення зачіпає чи порушує його права та охоронювані законом інтереси, а згадка про скаржника в судовому рішенні взагалі відсутня.

Отже, з огляду на встановлені апеляційним судом обставини відсутності порушення прав та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_3 при винесенні рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2016 року, колегія суддів вбачає підстави для припинення апеляційного провадження по даній справі, порушеного за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на підставі п.3 ч.1 ст.264 ГПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.264 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалось.

Керуючись ст.ст. 234, 235, п.3 ч.1 ст.264, п.3 ч.1 ст.287, ст.288 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження по апеляційній скарзі ОСОБА_3 на рішення господарського суду Дніпропетровської області , ухваленого суддею Бондарєвим Е.М. 15 вересня 2016 року у справі № 904/6352/16 - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.Г. Іванов

Суддя С.Г. Антонік