КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2018 р. Справа№ 911/730/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.

Представники сторін у судове засідання не з'явились.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Беліка Олексія Михайловича

на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.04.2018

у справі №911/730/18 (суддя Щоткін О.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Беліка Олексія Михайловича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Панда»

про стягнення 406 354, 86 грн.

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець Белік Олексій Михайлович (далі, позивач або ФОП Белік О.М.) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Панда» про стягнення 406 354,86 грн. за Договором №31/01/2017 від 31.01.2017, з яких: 353 434,32 грн. заборгованості за поставлений товар, 42 375,32 грн. інфляційних втрат та 10 544,93 грн. 3% річних.

Одночасно з пред'явленням позову ФОП Белік О.М. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову від 05.04.2018 шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Панда», які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру суми позовних вимог та можливих судових витрат.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.04.2018 у справі №911/730/18 відмовлено Фізичній особі-підприємцю Беліку Олексію Михайловичу у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Панда» (місцезнаходження: вулиця Грушевського, 23, офіс 1, місто Васильків, Київська область, 08600, ідентифікаційний код 31189253), які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру суми позовних вимог та можливих судових витрат.

Ухвала суду мотивована тим, що заява ФОП Беліка О.М. про вжиття визначених ним заходів забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів і посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності вжиття таких заходів.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Фізична особа-підприємець Белік Олексій Михайлович звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 11.04.2018 у справі №911/730/18 про відмову у забезпеченні позову та прийняти нове рішення, яким вжити заходів забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на те, що претензіями №340 та №371 від 14.11.2017 та 20.01.2018 позивач вимагав від відповідача здійснити повний розрахунок за Договором №31/01/2017 від 31.01.2017, однак відповідач здійснив лише частковий розрахунок. Зважаючи на те, що сума боргу є значною, заборгованість триває понад рік, а відповідач після пред'явлення двох претензій не сплатив у повному розмірі суму боргу, у позивача, на його думку, наявні усі підстави вважати, що відповідач свідомо ухиляється від виконання свого зобов'язання. Зазначене, за переконанням скаржника, свідчить про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, про які просив позивач у своїй заяві від 05.04.2018.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Беліка Олексія Михайловича було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М.

Згідно з частиною 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених статтею 271 Господарського процесуального кодексу України (частина 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.05.2018 відкрито апеляційне провадження у справі №911/730/18, розгляд справи призначено на 31.05.2018.

29.05.2018 від відповідача через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду надійшла заява, у якій останній повідомив суд про те, що ТОВ «Панда» не отримало копії апеляційної скарги позивача. Водночас, відповідач зазначив, що вважає оскаржену ухвалу суду такою, що прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, а підстави для її скасування відсутні, просив залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення.

29.05.2018 від позивача через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі його представника.

Представники позивача та відповідача у судове засідання 21.05.2018 не з'явились.

Колегія суддів, враховуючи, що сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання у даній справі, а також з огляду на клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника, ухвалила розглядати апеляційну скаргу за відсутності представників позивача та відповідача, оскільки згідно з частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, дійшов висновку щодо відсутності підстав для скасування ухвали Господарського суду Київської області від 11.04.2018 та відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги позивача з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем разом із позовною заявою у даній справі про стягнення заборгованості за Договором купівлі-продажу №31/01/2017 від 31.01.2017 було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову від 05.04.2018 шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Панда», які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру суми позовних вимог та можливих судових витрат.

Заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову обґрунтована тим, що сума боргу відповідача за Договором купівлі-продажу №31/01/2017 від 31.01.2017 є значною та не сплачується ТОВ «Панда» понад рік, а після пред'явлення ФОП Беліком О.М. до ТОВ «Панда» двох претензій, останнім здійснено лише частковий розрахунок за поставлений товар. На думку заявника, такі дії ТОВ «Панда» свідчать про навмисне ухилення від виконання свого зобов'язання та після відкриття провадження у справі відповідач може витратити наявні на рахунках кошти на інші цілі, аніж на розрахунки з позивачем.

Аналогічні доводи викладені позивачем у апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову є необґрунтованою та не знаходить підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

За змістом вищезазначеної статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову».

Колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем у заяві про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача лише зазначається про ймовірність настання певних складнощів при виконанні судового рішення у разі задоволення позову та не доведено, що відповідачем вчиняються будь-які дії після пред'явлення позову, спрямовані на ухилення від виконання зобов'язань.

Відтак, суд, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, дійшов висновку, що заява ФОП Беліка О.М. про вжиття визначених ним заходів забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів і посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності вжиття таких заходів. Наведені заявником твердження про можливість зняття відповідачем коштів зі свого рахунку з метою невиконання зобов'язань перед позивачем є лише припущенням, не підтвердженим жодними доказами і, відповідно, не може бути підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, вважає апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Беліка Олексія Михайловича необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду Київської області від 11.04.2018 у справі №911/730/18 підлягає залишенню без змін.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 255, 269, 270, 271, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Беліка Олексія Михайловича на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.04.2018 у справі №911/730/18 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Київської області від 11.04.2018 у справі №911/730/18 залишити без змін.

Матеріали оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 11.04.2018 у справі №911/730/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню враховуючи положення статті 286 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05.06.2018.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

І.М. Скрипка