РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.05.2018Справа № 910/2466/18
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Лановецьке хлібоприймальне підприємство"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Дельтагаз"

про визнання грошових вимог

При секретарю судового засідання: Єрмоловій Р.М.

Представники сторін:

від позивача: Шевчук М.П. - директор;

Чаус С.В. - представник за довіреністю № 1 від 15.05.2018 р.;

від відповідача: Бовкун В.І. - представник за довіреністю № 07/03-1 від 16.04.2018 р.

ВСТАНОВИВ:

01.03.2018 р. до господарського суду міста Києва надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства "Лановецьке хлібоприймальне підприємство" до товариства з обмеженою відповідальністю "Дельтагаз" про визнання грошових вимог.

Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю відповіді відповідача щодо заяви позивача №45 від 07.02.2018 р. про визнання грошових вимог в сумі 1 391 467,49 грн. та включення грошових вимог до ліквідаційного балансу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.03.2018 р. зазначену позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків з дня вручення цієї ухвали.

26.03.2018 р. до канцелярії суду від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 06.03.2018 р., які були направлені поштою 21.03.2018 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.03.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, встановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 23.04.2018 р.

06.04.2018 р. до канцелярії суду відповідач подав відзив на позовну заяву.

23.04.2018 р. у судове засідання з'явився представник відповідача, надав пояснення по справі. Представник позивача у судове засідання не з'явився, проте просив справу розглядати без його участі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.04.2018 р. відкладено підготовче судове засідання у справі на 21.05.2018.

21.05.2018 р. у судове засідання з'явилися представники позивача та відповідача, надали пояснення, проти переходу суду до розгляду справи по суті не заперечували. Під час судового засідання судом було постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті в той самий день.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні.

У судовому засіданні 21.05.2018 на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначає, що 17 травня 2017 року ТОВ «ДЕЛЬТАГАЗ» та ТОВ «Лановецьке хлібоприймальне підприємство» було укладено Договір № Г 17/05-3 про постачання природного газу (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору, Позивач здійснив передплату Відповідачу за природний газ у сумі 1 730 001,00 грн., а Відповідач у свою чергу поставив газу лише на суму 338 533,51 грн. У зв'язку з цим, у ТОВ «ДЕЛЬТАГАЗ» утворилась заборгованість перед ПрАТ «Лановецьке хлібоприймальне підприємство» у сумі 1 391 467,49 грн., що підтверджено актом звірки

Рішенням засновників (учасників) Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельтагаз», за № 05/02/18 від 05.02.2018 року було вирішено припинити діяльність Товариства шляхом його ліквідації за рішенням учасника та призначено ліквідатором ТОВ «ДЕЛЬТАГАЗ» Затуловського Сергія Андрійовича. Вищезазначена інформація знаходиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

За твердженням позивача, в установлений оголошенням строк Позивач звернувся до Відповідача в особі ліквідаційної комісії ТОВ «Дельтагаз» з письмовою заявою від 07.02.2018р. №45 про визнання грошових вимог в сумі 1 391 467,49грн та включення грошових вимог до ліквідаційного балансу. Про результати розгляду заяви про визнання грошових вимог Позивач просив повідомити не пізніше 10 днів з моменту її отримання. Відповідачем отримано документи 12.02.2018р. згідно поштового повідомлення про вручення рекомендованого листа. Станом на 26.02.2018р. за твердженням позивача, відповіді за заявою про визнання грошових вимог ним не отримано.

Таким чином, підставою для звернення до суду із позовом є те, що Позивач звернувся до Відповідача із заявою про задоволення кредиторських вимог, проте, як зазначає Позивач, відповіді не отримав, чим вважає, що ТОВ «ДЕЛЬТАГАЗ» ухиляється від розгляду його заяви про задоволення кредиторських вимог та порушує його права.

При вирішенні спору суд виходив із наступного.

Відповідно до ст. 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється, зокрема, в результаті ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно з ч. 1 ст. 105 Цивільного кодексу України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані негайно письмово повідомити про це орган, що здійснює державну реєстрацію, який вносить до єдиного державного реєстру відомості про те, що юридична особа перебуває у процесі припинення.

Частинами 3, 5, 6 статті 105 Цивільного кодексу України передбачено, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може ставити менше двох і більше шести місяців з дня опублікування повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Відповідно до ч. 8 ст. 111 Цивільного кодексу України ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Згідно з ч. ч. 3, 5 ст. 112 Цивільного кодексу України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Вважаються погашеними: вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом; вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено; вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується.

З матеріалів справи вбачається, що 12 лютого 2018 року ТОВ «ДЕЛЬТАГАЗ» отримало заяву від ПАТ «Лановецьке хлібоприймальне підприємство» про визнання грошових вимог кредитора. Даний факт також підтверджується роздруківкою поштових відправлень з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» (http://ukrposhta.ua/ru/vidslidkuvati-forma-poshuku).

Оскільки стаття 105 Цивільного кодексу України встановлює, що з моменту отримання кредиторської вимоги, ліквідаційна комісія (ліквідатор) повинен у 30-тиденний строк надати відповідь кредитору про розгляд його заяви, ТОВ «ДЕЛЬТАГАЗ» надіслало Позивачу Повідомлення про акцепт грошових вимог кредитора за № 05/03/18-1 від 05 березня 2018 року, яке було отримане Позивачем 13.03.2018 року, тобто в межах встановленого законом строку.

Таким чином, судом встановлено, що повідомлення про акцепт грошових вимог кредитора було отримане Позивачем 13.03.2018 року, а провадження у справі відкрито господарським судом 28.03.2018 року, тобто на момент відкриття провадження у справі, був відсутній предмет спору, що тягне за собою відмову у задоволені позовних вимог Позивача.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2, 3 ст. 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином відповідачем надано до суду належні та допустимі докази на спростування обставин, заявлених позивачем.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог приватного акціонерного товариства "Лановецьке хлібоприймальне підприємство".

Частиною 1 статті 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 статті 123 ГПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу;

Частиною 2 статті 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до п.2 ч. 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, витрати на правову допомогу відповідача покладаються на позивача.

Відповідач у відзиві просить суд у разі відмови у позові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 26 000 грн. покласти на позивача.

На підтвердження витрат на правову допомогу відповідачем надано договір про надання правової допомоги №15/09-17 від 15.09.2017 року укладений між ТОВ "ДЕЛЬТАГАЗ" та адвокатським бюро «Кобцева та партнери» та додаткову угоду №3 до Договору про надання правової допомоги №15/09-17 від 04.04.2018.

П. 3 Додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від №15/09-17 визначено, що послуги за даною додатковою угодою вважаються належним чином наданими Бюро і такими, що підлягають оплаті з моменту підписання Сторонами Акту приймання-передачі таких послуг.

Однак суд відзначає, що до матеріалів справи відповідачем не долучено жодного належного та допустимого доказу понесених відповідачем на правову допомогу та інших втрат на виконання вимог вказаного Договору.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що розмір заявлених судових витрат на правову допомогу є необґрунтований та не підлягає задоволенню.

Судовий збір в розмірі 1 762,00 грн., у зв'язку з відмовою в позові, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст.ст. 74, 129, 232-233, 236-238, 240-241, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата підписання рішення: 07.06.2018 року.

Суддя С.М. Мудрий