РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.06.2018Справа № 910/3438/18

За позовом Спеціалізованого клінічного санаторію "Перемога"

до Київського геріатричного пансіонату

про стягнення заборгованості

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Ільєнко О.О.

Представники учасників справи:

від позивача - Ткачук Б.О. (представник за довіреністю);

від відповідача - Рудик Т.В. (представник за довіреністю).

В судовому засіданні 07 червня 2018 року, відповідно до положень ст.ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

23 березня 2018 року до канцелярії Господарського суду міста Києва від Спеціалізованого клінічного санаторію "Перемога" (позивач) на розгляд суду надійшла позовна заява № 107 від 19.03.2018 року до Київського геріатричного пансіонату (відповідач) про стягнення заборгованості за договором про надання послуг по спільному використанню технологічних мереж № 38/17 від 06.02.2017 року в сумі 7200,00 грн. (сім тисяч двісті гривень).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором про надання послуг по спільному використанню технологічних мереж № 38/17 від 06.02.2017 року, зокрема, у визначені договором строки не здійснив оплату вартості наданих йому позивачем послуг спільного використання технологічних мереж, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2018 року у справі № 910/3438/18 позовну заяву № 107 від 19.03.2018 року Спеціалізованого клінічного санаторію "Перемога" до Київського геріатричного пансіонату про стягнення заборгованості залишено без руху, надано Спеціалізованому клінічному санаторію "Перемога" строк до 15.04.2018 року для виправлення встановлених судом недоліків.

13 квітня 2018 року через відділ діловодства суду від Спеціалізованого клінічного санаторію "Перемога" надійшла заява б/н від 13.04.2018 року "Про усунення недоліків позовної заяви".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2018 року (суддя Котков О.В.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі № 910/3438/18, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 15.05.2018р.

02.05.2018 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позовних вимог заперечив в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач не надав відповідачу акти надання послуг спільного використання технологічних мереж за квітень, травень та серпень 2017 року, тоді як наявність даних актів є обов'язковою умовою для здійснення платежів, з огляду на те, що відповідач є неприбутковою установою та має рахунки виключно в ГУ ДКСУ у м. Києві. Відповідач вказує, що у лютому місяці 2018 року позивач звернувся до відповідача з претензією про сплату суми заборгованості у розмірі 7200,00 грн., проте відповідач через пропущення позивачем строків надання необхідних документів на оплату не мав підстав та можливості внести суму 7200,00 грн. у кошторис 2018 року, оскільки фінансування відповідача проводиться виключно з місцевого бюджету.

05.05.2018 року через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач зазначив, що а акті звірки за договором № 38/17 станом на 31.12.2017 року відсутня оплата за квітень, травень та серпень 2017 року, що свідчить про те, що відповідачу було відомо про виникнення заборгованості. Крім того, позивач зазначає, що 07.02.2018 року для врегулювання питання по сплаті заборгованості було направлено відповідача претензію разом з копією акту № 135 від 29.05.2017 року та копією акту № 295 від 31.08.2017 року, яка була отримана відповідачем 08.02.2018 року за вх. № 3.

В судовому засіданні 15.05.2018 року судом оголошувалася перерва.

В судовому засіданні 07.06.2018 року з розгляду справи по суті представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, з підстав викладених у відзиві на позов.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши всі представлені докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.02.2017 року між Спеціалізованим клінічним санаторієм "Перемога" (надалі - власник мереж) та Київським геріатричним пансіонатом (надалі - користування) укладено договір про надання послуг по спільному використанню технологічних мереж № 38/17 (надалі - договір), за умовами п. 1.1. якого, власник мереж зобов'язується забезпечити передачу електричної енергії в межах величин, дозволених користувачу до використання, а користувач - своєчасно сплачувати за використання електричної мережі, отримані послуги, в тому числі за перетікання реактивної електричної енергії.

Відповідно до п. 4.1. договору користувач зобов'язується здійснювати оплату за використання електричних мереж власника мереж за розрахунковий період. Розрахунок плати за використання електричних мереж власника здійснюється згідно з додатком «Порядок розрахунку оплати обґрунтованих витрат споживача на передачу електричної енергії». Плата за використання електричних мереж власника мереж вноситься користувачем на підставі рахунка, одержаного від власника мереж.

Згідно з п. 7.4. договору на підставі показів засобів обліку електричної енергії оформлюються акти про обсяги переданої електричної енергії.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору надав відповідачу обумовлені договором послуги спільного використання технологічних мереж на загальну суму - 7200,00 грн., що підтверджується актами надання № 135 від 29.05.2017 року за квітень та травень 2017 року на суму 4800,00 грн., № 295 від 31.08.2017 року за серпень на суму 2400,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що зазначені акти надання послуг разом з рахунками на оплату № КС- від 29.05.2017 року та № КС- від 31.08.2017 року були направлені відповідачу для підписання та оплати разом з претензією № 46 від 07.02.2018 року та отриманні відповідачем 08.02.2018 року за вх. № 3 (копії містяться в матеріалах справи).

Як зазначає позивач, оплата за період 2017 року склала 21 600,00 грн. з ПДВ, згідно актів звірки станом на 31.12.2017 року від СКС "Перемога" та станом на 31.12.2017 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 7200,00 грн.

В свою чергу, відповідач зазначає, що позивач не надав відповідачу акти надання послуг спільного використання технологічних мереж за квітень, травень та серпень 2017 року, тоді як наявність даних актів є обов'язковою умовою для здійснення платежів, тому відповідач через пропущення позивачем строків надання необхідних документів на оплату не мав підстав та можливості сплатити суму заборгованості, оскільки фінансування відповідача проводиться виключно з місцевого бюджету.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи зазначені акти надання № 135 від 29.05.2017 року за квітень та травень 2017 року на суму 4800,00 грн., № 295 від 31.08.2017 року за серпень на суму 2400,00 грн. та рахунки на оплату № КС- від 29.05.2017 року та № КС- від 31.08.2017 року були направлені відповідачу для підписання та оплати разом з претензією № 46 від 07.02.2018 року та отриманні останнім 08.02.2018 року за вх. № 3.

Тобто відповідач, у зв'язку із несвоєчасним отриманням актів про надання послуг та рахунків на їх оплату був позбавлений права на прийняття і оплату послуг належним чином, відповідно до умов договору.

За ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачем належними та допустимими доказами, в аспекті ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, не доведено обґрунтованість своїх вимог, а відтак відповідні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 14.06.2018р.

Суддя О.В. Котков