ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 911/915/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Берднік І.С., Міщенка І.С.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук Ю.В.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Турботрейд",

представник позивача - Рацун О.В. - адвокат (посвідчення від 08.12.2017 № 6325/10);

відповідач - публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс" публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз",

представники відповідача: Никеруй Т.М. - адвокат (посвідчення від 02.06.2017);

Тютюнник С.В. - адвокат (посвідчення від 06.10.2016);

третя особа-1 - публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

представник третьої особи-1 - Литвин П.В. - адвокат (посвідчення від 28.09.2017 № 14-163);

третя особа-2 - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України,

представник третьої особи-2 - Бриль П.О. (за довіреністю від 12.01.2018 № 01/2018),

прокурор - Гудименко Ю.В.,

розглянув касаційні скарги публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (далі - ПАТ "Укртрансгаз") та

прокуратури Київської області (далі - Прокуратура)

на рішення господарського суду Київської області від 12.07.2016

(суддя Шевчук Н.Г.) та

постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2018

(головуючий суддя - Агрикова О.В., судді: Майданевич А.Г. і Чорногуз М.Г.)

у справі № 911/915/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Турботрейд" (далі - ТОВ "Турботрейд")

до ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс" ПАТ "Укртрансгаз"

про стягнення 90 754 475,35 грн.,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України") та

Міністерство енергетики та вугільної промисловості України (далі - Міністерство).

За результатами розгляду касаційних скарг Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Турботрейд" звернулося до господарського суду Київської області з позовом до ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс" (з урахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог) про стягнення 90 754 475,35 грн., з яких: 45 653 146,80 грн. основного боргу; 40 567 513,34 грн. "інфляційних втрат" і 4 533 815,21 грн. - 3% річних, нарахованих за період прострочення оплати кожної накладної окремо за сукупний період з 29.01.2013 по 27.06.2016.

Позовні вимоги мотивовані невиконаннем відповідачем своїх договірних зобов'язань щодо оплати товару, поставленого на підставі договору про закупівлю товарів за державні кошти від 16.11.2012 № т-15-140/ (далі - Договір).

Рішенням господарського суду Київської області від 12.07.2016, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2018: позов задоволено частково; стягнуто з ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс" на користь ТОВ "Турботрейд": 45 653 146,80 грн. заборгованості; 40 374 111,04 грн. "інфляційного збільшення"; 4 533 815,21 грн. - 3% річних та 73 080 грн. судового збору.

Прийняті судові акти мотивовано тим, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами порушення останнім умов Договору в частині оплати грошових коштів за поставлений товар.

ПАТ "Укртрансгаз" у касаційній скарзі та письмових поясненнях просить скасувати оскаржувані судові рішення і прийняти нове рішення, яким у позові відмовити. Скарга мотивована неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а саме статей 173, 175, 180, 193, 256, 265 Господарського кодексу України, статей 215, 228, 526, 530, 610, 612, 712, 663, 692 Цивільного кодексу України: в частині встановлення факту прийняття товарів відповідачем; в частині ненадання правової оцінки факту фіктивності та безтоварності господарських операцій з поставки товарів за Договором; у частині ненадання правової оцінки факту наявності у спірних правовідносинах підстав для визнання судом Договору недійсним та порушенням і норм процесуального права, а саме статей 73, 86, 91, 236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Прокуратура, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані рішення господарського суду Київської області від 12.07.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2018, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Так, згідно з доводами Прокуратури, викладеними в касаційній скарзі, судові рішення прийнято з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального (статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", статей 509, 526, 527, 629 Цивільного кодексу України) та норм процесуального (статей 2, 7, 11, 73, 76-79, 86, 237 ГПК України) права.

ТОВ "Турботрейд" у відзиві на касаційну скаргу ПАТ "Укртрансгаз" просить залишити рішення господарського суду Київської області від 12.07.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2018 у даній справі без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, зазначаючи про безпідставність та необґрунтованість доводів відповідача.

Від ТОВ "Турботрейд" надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи, однак це клопотання усно відкликане в засіданні суду касаційної інстанції представником названого товариства, який з'явився у засідання (адвокат Рацун О.В.)

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального права, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників учасників справи, Касаційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги Прокуратури та часткового задоволення касаційної скарги ПАТ "Укртрансгаз" з огляду на таке.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі встановлено, зокрема, таке.

ТОВ "Турботрейд" (постачальник) та дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (правонаступником якої є ПАТ "Укртрансгаз") в особі філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс" (покупець) укладено Договір, за умовами якого:

- постачальник зобов'язується з моменту підписання договору до 01.10.2013 поставити у власність покупцю товари [(устаткування для керування технологічними процесами автоматизоване, код згідно з ДК 016-97 - 33.30.1 системи вентиляції та кондиціювання повітря в укриттях ГПА ГТК-10І (лот №4)], а покупець - прийняти і оплатити такі товари (пункт 1.1);

- найменування, номенклатура (асортимент) товару, технічні вимоги і якісні характеристики товару, кількість та ціна за одиницю товару обумовлюються у підписаній сторонами специфікації (пункт 1.2);

- ціна договору становить 49 192 229, 52 грн., у т.ч. ПДВ (пункт 3.1);

- розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем фактично поставленої партії товарів після пред'явлення позивачем рахунка на оплату товару протягом 45 календарних днів після дати поставки кожної партії товару за видатковою накладною. На вимогу постачальника покупець може здійснити попередню оплату (авансовий платіж) у розмірі не більше 30 відсотків від суми цього договору. Датою поставки товару (його партії), а також моментом переходу права власності та ризиків на товар є момент передачі товару позивачем уповноваженій особі відповідача. Розрахунки здійснюються у безготівковій формі із застосуванням платіжних доручень (пункт 4.1);

- до рахунка на кожну партію товару додаються: видаткова та товарно-транспортна (форма № 1ТН) накладні на поставлений товар виходячи з ціни даного договору; податкова накладна відповідно до положень чинного податкового законодавства України; оригінал паспорта (сертифіката якості або іншого документа, який підтверджує якість та відповідність товару) виробника; монтажна та експлуатаційна документація українською або російською мовою (пункт 4.2);

- термін поставки товарів: партіями в період, зазначений в пункті 1.1 цього договору, але не пізніше 30 календарних днів після надання відповідачем письмової рознарядки на передачу кожної окремої партії товарів, в якій зазначаються: найменування, кількість товару та адреса місця доставки товару (пункт 5.1);

- місце поставки товарів: на базисних умовах DDP (м. Боярка, вул. Маяковського, 49, центральний склад ВРТП "Укргазенергосервіс"). Правила тлумачення торговельних термінів ІНКОТЕРМС в редакції 2000 року (пункт 5.2);

- покупець зобов'язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари (пункт 6.1.1).

Відповідно до додаткової угоди від 24.09.2013 № 1 до Договору даний договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2014, а в частині гарантійних зобов'язань та розрахунків - до повного виконання.

Суди попередніх інстанцій, частково задовольняючи позов, виходили з того, що на виконання пунктів 5.1, 5.2 Договору позивачем було поставлено, а представниками відповідача прийнято товар на загальну суму 45 653 146, 80 грн., що підтверджується рознарядками відповідача від 13.12.2012 № 296, від 22.02.2013 №23 та від 20.03.2013 №30, а також товарно-транспортними накладними від 13.12.2012 № 010672, від 22.02.2013 № 6182 та від 20.03.2013 № 6185.

Також позивачем було виставлено відповідачу рахунки від 13.12.2012 № 23, від 22.02.2013 № 2 та від 20.03.2013 № 3 для оплати поставленого товару.

На порушення умов Договору відповідачем свої зобов'язання виконано не було, в результаті чого у відповідача утворилася заборгованість в сумі 45 653 146, 80 грн.

Як зазначив суд, у висновку комплексної судової товарознавчої та економічної експертизи від 20.12.2017 №12128/389 вказано, що в обсязі наданих для дослідження документів виконання Договору в частині поставки товару, підтверджено належним чином складеними документами бухгалтерського і податкового обліку, - як ТОВ "Турботрейд", так і ПАТ "Укртрансгаз".

Суди попередніх інстанцій (згідно із здійсненим судом перерахунком) дійшли висновку, що вимоги про стягнення з відповідача 40 567 513,34 грн. "інфляційних втрат" і 4 533 815,21 грн. - 3% річних є обґрунтованими.

Причиною виникнення спору в даній справі стало питання про наявність або відсутність підстав для стягнення з відповідача суми основного боргу, 3% річних та "інфляційних втрат".

Відповідно до приписів Цивільного кодексу України:

- зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (стаття 526);

- договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629);

- за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 712);

- до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712);

- за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655);

- покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (стаття 692).

Зі змісту наведеної норми вбачається, що, за загальним правилом, обов'язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати. Отже, обов'язок відповідача оплатити товар (з огляду на приписи статті 692 ЦК України) виникає з моменту його прийняття.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ "Турботрейд", суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що здійснення поставки товару за Договором підтверджено належними доказами, які наявні у матеріалах справи.

Однак Касаційний господарський суд вважає такі висновки судів попередніх інстанцій передчасними з огляду на таке.

Відповідач у судах попередніх інстанцій зазначав про: недоведеність поставки та безтоварність господарських операцій; те, що реальність здійснення спірних поставок потребувала перевірки судами.

З урахуванням викладеного судами попередніх інстанцій не було надано належної правової оцінки доводам ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Виробниче ремонтно-технічне підприємство "Укргазенергосервіс" та Прокуратури стосовно того, що наявні в матеріалах справи копії накладних та товарно-транспортних накладних не є належними та допустимими доказами підтвердження реального здійснення господарської операції з поставки товару за умовами Договору, оскільки не містять усіх необхідних реквізитів, які могли б з усією достовірністю підтверджувати здійснення поставки відповідного товару за умовами цього договору.

Також суди попередніх інстанцій повинні були дослідити всі обставини справи, що стосуються укладання Договору та його виконання, зокрема, перевірити наявність відповідних повноважень як у особи, яка підписала цей договір, так і в осіб, які підписали первинні документи, що підтверджують поставку товару, а також перевірити доводи відповідача та Прокуратури про те, що фактично поставка товару не відбулася.

З приводу обставин поставки суди зазначили, що отримання товару уповноваженими особами відповідача підтверджується довіреностями від 13.12.2012 № 296, від 22.02.2013 № 23 та від 20.03.2013 № 30. Проте судами не досліджувалася дійсність таких довіреностей, а саме, ким і коли вони були видані, враховуючи те, що в них міститься лише підписи осіб і не зазначено прізвищ осіб, які їх підписали від імені директора та головного бухгалтера відповідача.

Крім того, суди попередніх інстанцій обмежилися лише дослідженням поданих позивачем рознарядок, товарно-транспортних накладних, не надали оцінки пункту 6.1.2 Договору, в якому сторони погодили умови стосовно приймання товару за кількістю та якістю, яке мало бути здійснене відповідно до Інструкцій про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю (№П-6) та якістю (№П-7) на підставі відповідних документів, зокрема й документів про відвантаження поставленого товару, документів на отримання товару, відповідності отриманого товару якості та кількості, визначеним у Договорі.

Не надали суди попередніх інстанцій і оцінки пункту 5.2 Договору, згідно з яким сторони погодили умови поставки на базисних умовах DDP, Правила тлумачення торговельних термінів ІНКОТЕРМС в редакції 2000 року.

До того ж поза увагою судів залишилися й доводи про те, що ТОВ "Котрис", яке згідно з умовами конкурсних торгів та укладеного Договору є виробником спірного товару, в дійсності такого товару не виробляло, оскільки не мало для цього можливості.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до статті 1 названого Закону господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану господарюючого суб'єкта.

Для з'ясування правової природи як господарської операції (спірної поставки), так і договору (укладенням якого опосередковувалося виконання цієї операції) необхідно вичерпно дослідити фактичні права та обов'язки сторін у процесі виконання операції, фактичний результат, до якого прагнули учасники такої операції, та оцінити зміни майнового стану, які відбулися у сторін в результаті операції. Крім того, судам слід було врахувати, що фактичне здійснення господарської операції повинно підтверджуватися, в тому числі, і реальним джерелом походження товару (його виробництва, попередньої купівлі тощо) в обсязі, зазначеному у первинному документі.

Також судами попередніх інстанцій не дано належної правової оцінки фактам та доказам, одержаним у ході проведення досудового розслідування кримінального провадження від 10.04.2014 № 0000259 за фактами розкрадання державних коштів службовими особами ПАТ "Укртрансгаз" у період за 2010-2014 роки за ознаками злочинів, передбачених частиною п'ятою статті 191, частинами першою та другою статті 364 Кримінального кодексу України, шляхом організації закупівель товарів, робіт та послуг у підконтрольних підприємствах за значно завищеними цінами, яке стосується й розкрадання державних коштів, шляхом укладення договорів закупівель товарів, робіт та послуг за державні кошти за завищеними цінами з ТОВ "Турботрейд", зокрема обставинам, які встановлені за податковими накладними ТОВ "Турботрейд" щодо фіктивності діяльності ТОВ "Турботрейд" з його постачальниками товарів, які, в свою чергу, виступали предметом Договору в даній справі.

Доводи щодо фактів фіктивності суб'єкта господарювання мають перевірятися та оцінюватися судом у розгляді справи.

Первинні документи бухгалтерського та податкового обліку (податкові накладні, акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) тощо) не є достатніми доказами фактичного виконання операцій в сукупності з виявленими фактами щодо фіктивної діяльності контрагента без належної оцінки судом таких фактів та, відповідно, встановлення належного виконання зобов'язання за договором.

У зв'язку з наведеним попередні судові інстанції припустилися порушення:

- місцевий господарський суд - вимог частини першої статті 47 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини першої статті 43 названого Кодексу (в тій же редакції) стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності;

- апеляційний господарський суд - вимог частини п'ятої статті 236 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017), за якими обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Водночас суд касаційної інстанції згідно з частиною другою статті 300 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для справи, є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень зі справи з направленням останньої на новий розгляд до суду першої інстанції, як це передбачено статтею 310 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017).

У новому розгляді суду необхідно врахувати викладене, встановити обставини, зазначені в цій постанові, дати їм та доводам сторін і поданим ними доказам належну правову оцінку і вирішити спір відповідно до закону. За результатами нового розгляду має бути вирішено й питання щодо розподілу судових витрат зі справи.

Керуючись статтями 308, 310, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" задовольнити частково.

2. Касаційну скаргу прокуратури Київської області задовольнити.

3. Рішення господарського суду Київської області від 12.07.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2018 зі справи № 911/915/15 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Берднік

Суддя І. Міщенко