ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 рокуСправа № 925/1696/17
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Колодій С.Б., за участю секретаря судового засідання Легун А.О. розглянувши у судовому засіданні матеріали справи №925/1696/17

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, 19400, Черкаська область, м. Корсунь -Шевченківський, вул. Росьова, буд. 35

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, 25009, АДРЕСА_1

про розірвання договору

за участю представників сторін:

від позивача (в режимі відеоконференції) - ОСОБА_3, довіреність № 1033 від 13.06.2016 р.;

від відповідача - ОСОБА_4, адвокат діє на підставі ордеру КР № 019154.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою про розірвання договору купівлі - продажу від 02.10.2015 року № 02/10-15к, укладеного між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору купівлі - продажу № 02/10-15к від 02.10.2015 р., укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Ухвалою від 15.03.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.04.2018 р. о 14 год. 30 хв.

05.04.2018 р. до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив б/н від 02.04.2018 р., відповідач проти позову заперечує. Посилається на те, що між позивачем та відповідачем 02.10.2015 року було укладено договір купівлі - продажу № 02/10-15К.

Відповідно до п. 1.1. вказаного договору, відповідач зобов"язався продати, а позивач прийняти та оплатити товар на умовах і в строки передбачені Договором, а у відповідності до п. 4.1 передбачено, що передача товару оформлюється актом приймання - передачі.

Підписаний акт приймання - передачі як це вказано в п. 4.1 Договору, є підтвердженням відсутності претензій до Продавця.

Таким чином, відповідач вважає, що він виконав свої зобов"язання відповідно до вимог, встановлених Договором. Товар який був переданий позивачу відповідав технічним стандартам та був придатним до експлуатації. Перед підписанням акту прийому - передачі сервісний інженер позивача перевірив якість друкарського апарату і встановив, що він справний і працює належним чином.

В подальшому за твердженням позивача товар став непридатним, в зв"язку з чим позивачем було направлено на адресу відповідача претензію від 11.01.2016 р. та складено акт виявлених недоліків поставленого товару від 16.01.2016 р. При цьому, як зазначає відповідач ані претензію, ані акт виявлення недоліків поставленого товару від позивача не отримував. Поряд з цим, зазначає, що вищевказані документи направлені на іншу адресу.

Окрім того, відповідач зауважив, що після складення акту виявлених недоліків та написання претензії позивач неодноразово купував у відповідача тонери для друкарського апарату, що підтверджується товарними чеками та квитанціями.

Крім того, відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що відповідно до вимог статті 681 Цивільного кодексу України, до вимог у зв"язку з недоліками проданого товару застосовується позовна давність в один рік, яка обчислюється від дня виявлення недоліків. Враховуючи, що акт виявлення недоліків поставленого товару складено 16.01.2016 р., то станом на 29.03.2018 року позовна давність минула.

В зв"язку з чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

17.04.2018 р. підготовче засідання не відбулося, оскільки суддя Колодій С.Б. перебувала на лікарняному.

Ухвалою від 23.04.2018 р. підготовче засідання призначено на 03.05.2018 р. 10:00 год., про що сторін повідомлено телефонограмами.

За результатами підготовчого засідання 03.05.2018 оголошено перерву до 11.05.2018 р. 14:30 год., про що постановлено протокольну ухвалу.

Ухвалою від 11.05.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.05.2018 р. 10 год. 00 хв.

Позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позовної заяви.

В судовому засіданні 31.05.2018 представником позивача заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи, відповідно до якого зазначає, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 бажає особисто брати участь в судовому засіданні, однак в даному судовому засіданні не мала змоги бути присутньою особисто.

Представник відповідача заперечив щодо задоволення клопотання про відкладення розгляду справи.

Розглянувши усне клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про відхилення останнього з таких підстав.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно частин 1, 2 статті 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Поряд з цим, доказів підтверджуючих неможливість прибути в судове засідання позивач суду не надав. У той же час суд зазначає, що в даному судовому присутній представник позивача, який діє на підставі довіреності; у матеріалах справи наявні всі документи, необхідні для повного й всебічного розгляду зазначеного спору.

За таких обставин, беручи до уваги вищевикладене, а також враховуючи, що сторонам надавалося достатньо часу для подання письмових пояснень і додаткових документів, суд не вбачає підстав для відкладення цієї справи.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

02.10.2015 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (Продавець) укладено договір купівлі - продажу № 02/10-15 К (далі - Договір, а.с. 9-10), відповідно до умов якого продавець зобов"язується продати, а Покупець прийняти та оплатити Товар на умовах і в строки, передбачені Договором товар: БФП Konica Minolta BH PRO C 6500 б/в в кількості 1 (одна) штука (пункт 1.1, 1.2 Договору).

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 Договору загальна вартість Договору (ціна товару) визначається в розмірі 6960 доларів США, що еквівалентом 160 000 грн. без ПДВ. В разі зміни курсу долару США відносно національної валюти України гривні, Постачальник має право змінити еквівалент загальної вартості Товару згідно Договору в національній валюті України гривні.

Розділом 3 Договору сторони погодили порядок здійснення розрахунків. Так, пунктом 3.1 Договору визначено, що розрахунки здійснюються в національній валюті України гривні, шляхом перерахування Покупцем коштів на поточний рахунок Продавця.

Пунктом 3.2 Договору сторонами визначено порядок розрахунків:

3.2.1 попередня оплата в розмірі 900 доларів США, що є еквівалентом 20 700,00 грн.;

3.2.2 оплата в розмірі 870 доларів США, що є еквівалентом 20 000,00 грн. строком до 02.11.2015 р.;

3.2.3 оплата в розмірі 870 доларів США, що є еквівалентом 20 000,00 грн. строком до 02.12.2015 р.;

3.2.4 оплата в розмірі 870 доларів США, що є еквівалентом 20 000,00 грн. строком до 02.01.2016 р.;

3.2.5 оплата в розмірі 870 доларів США, що є еквівалентом 20 000,00 грн. строком до 02.02.2016 р.;

3.2.6 оплата в розмірі 870 доларів США, що є еквівалентом 20 000,00 грн. строком до 02.03.2016 р.;

3.2.7 оплата в розмірі 870 доларів США, що є еквівалентом 20 000,00 грн. строком до 02.04.2016 р.;

3.2.8 оплата в розмірі 840 доларів США, що є еквівалентом 19 300,00 грн. строком до 02.05.2016 р.

Згідно пункту 4.2 Договору Продавець повинен передати Покупцю товар, якість якого відповідає вимогам чинного законодавства.

Сторони при передачі товару зобов"язані перевірити його справність та комплектність, про що зазначається в ОСОБА_6 прийому - передачі (пункт 4.3 Договору).

Відповідно до пункту 4.4 Договору право власності на товар переходить від Продавця до Покупця після повної сплати його вартості, що засвічується актом звірки взаєморозрахунків.

За умовами підпункту 5.1.1 пункту 5.1 Договору Покупець зобов"язаний своєчасно та в повному обсязі сплатити за отриманий товар, прийняти товар згідно акту прийому - передачі.

Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до повного його виконання Сторонами (пункт 8.1 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, 02.10.2015 між сторонами був підписаний акт прийому - передачі техніки по договору купівлі - продажу № 02/10-15К від 02.10.2015 року, за яким ФОП ОСОБА_2 передав, а ФОП ОСОБА_1 прийняв БФП Konica Minolta BH PRO C 6500, серійний номер АО3U020002540 б/в в кількості 1 (одна) штука. Також за цим актом Продавець передав, а Покупець прийняв лоток великої ємкості PF 607 та фінішор FS 503 (а.с. 74). В даному акті зазначено, що вищеперераховане обладнання є технічно справним та придатним до експлуатації, сторони претензій одна до одної не мають.

За твердженням позивача, на адресу відповідача було направлено претензію від 11.01.2016 р., в якій позивач просив безоплатно усунути недоліки, виявлені у друкарському апараті БФП Konica Minolta BH PRO C 6500, у випадку неможливості виправлення недоліків товару, замінити його на аналогічний товар належної якості або ж повернути сплачені грошові кошти (а.с. 11).

16.01.2016 представниками (членами комісії) позивача ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_6 був складений акт виявлення недоліків поставленого товару, в якому відображено, що в друкарському апараті БФП Konica Minolta BH PRO C 6500 виявлено зміщення зображення при друці, неможливість порізки та двостороннього друку, що робить неможливим його подальше використання та експлуатацію (а.с. 12).

З акту від 16.01.2016 вбачається, що акт був складений без участі фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 або його представника.

Позивач зазначає, що в подальшому товар за своїм технічним станом зробився непридатним до використання та експлуатації. На думку позивача, вказана обставина є істотною для розірвання договору на підставі частини 1 статті 652 Цивільного кодексу України.

Позивач просить розірвати договір купівлі-продажу № 02/10-15к від 02.10.2015 р. на підставі частини 1 статті 652 Цивільного кодексу України, у зв"язку з істотною зміною обставин, що зумовлені недоліками товару.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судових засіданнях з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України, зобов"язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення зобов"язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Свобода договору означає можливість сторін вільно визначати зміст договору, який вони укладають і формувати його конкретні умови. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов"язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України).

Згідно пункту 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При укладенні господарського договору сторони зобов"язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (ст. 179 Господарського кодексу України). При непогодженні казаних умов договір є таким, що не відбувся.

Відповідно до частини 3 статті 181 Господарського кодексу України сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

Згідно частини 4 статті 181 Господарського кодексу України за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Строк договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов"язки відповідно до договору (частина 1 статті 631 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов"язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 Господарського кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони узгодили істотні умови договору, надали визначеної законом форми, під час укладення вищевказаного договору жодних розбіжностей щодо умов договору у сторін не виникало.

З огляду на наведене, умови договору купівлі - продажу № 02/10-15К від 02.10.2015 року є для сторін цього договору обов"язковими для виконання.

Укладений між сторонами договір купівлі - продажу № 02/10-15К від 02.10.2015 р. не містить умов щодо його розірвання.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до частин 2, 3, 4 статті 188 Господарського кодексу України, сторона договору, яка вважає за необхідне розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором, а інша сторона у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду, а у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно зі статтею 654 Цивільного кодексу зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Частинами 1, 2 статті 652 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов"язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. В разі недосягнення сторонами згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачливості, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, для розірвання договору у разі істотної зміни обставин необхідно наявність всіх перелічених умов одночасно.

Наявності усіх чотирьох умов, необхідних для розірвання договору, у зв"язку із істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, позивачем не доведено.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач виконав свої зобов"язання щодо передачі позивачу товару за договором купівлі - продажу № 02/10-15К від 02.10.2015 року, що підтверджується актом прийому - передачі товару, в якому зафіксовано, що сторони претензій одна до одної не мають.

В подальшому за твердженням позивача товар став непридатним до використання та експлуатації, про що 16.01.2016 року було складено акт виявлення недоліків поставленого товару та було направлено на адресу відповідача претензію від 11.01.2016 р.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що претензія датована раніше ніж складено акт про виявлення недоліків поставленого товару.

Крім того, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів направлення на адресу відповідача вищевказаної претензії та акту виявлених недоліків поставленого товару.

З відзиву на позов вбачається, що відповідач претензії та акту виявлених недоліків не отримував, при цьому звертає увагу, що з матеріалів справи вбачається, що претензію було помилково надіслано на іншу адресу - 25009, АДРЕСА_2, в той час як відповідач зареєстрований у буд. 52, а не 57.

Згідно з п.п. 59, 61 Правил надання послуг поштового зв'язку внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові.

З сукупного аналізу наведених вище норм вбачається, що належним доказом відправлення є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Господарський суд звертає увагу на той факт, що матеріали справи не містять доказів направлення на адресу відповідача претензії та акту виявлених недоліків поставленого товару.

Окрім того, господарський суд зауважує, що незважаючи на складання акту виявлення недоліків поставленого товару та складання претензії, позивач неодноразово купував у відповідача тонери для друкарського апарату БФП Konica Minolta BH PRO C 6500, що підтверджується товарними чеками та квитанціями від 04.03.2016 р., 20.04.2016, 28.04.2016 (а.с. 52-54).

Крім того, після складання акту виявлених недоліків поставленого товару позивач здійснював платежі з оплати товару згідно договору купівлі - продажу № 02/10-15К від 02.10.2015 р., що підтверджується копіями квитанцій від 30.06.2016 р., 12.08.2016 р., 28.09.2016 р. та 15.12.2016 р. (а.с. 55).

Слід зазначити, що під час розгляду справи сторонами не надано для огляду в судовому засіданні оригіналів вищевказаних квитанцій та товарних чеків, які підтверджують оплату товару згідно спірного договору та оплату тонерів для друкарського апарату, поряд з цим, позивач під час розгляду справи не піддав сумніву поданих відповідачем документи, що підтверджують факт оплати придбаних товарів, а отже не викликають сумнівів у суду щодо наданих доказів.

Такі дії позивача суперечать твердженню про неможливість подальшого використання товару та вимозі розірвання договору на підставі частин 1, 2 статті 652 Цивільного кодексу України.

В постанові Верховного Суду України у справі № 6-75цс13 зроблено правовий висновок що сторона яка ставить питання про розірвання договору має довести наявність істотного порушення договору та наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення визначається виключно за об"єктивними обставинами, що склались у сторони, яка вимагає розірвання договору. Винна сторони, що припустилась порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і взагалі для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визначає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Отже, обов"язок суду під час ухвалення рішення - вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної ви годи, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладення договору; а також установити, чи є дійсною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

При розгляді такої справи, позивач, розраховуючи на задоволення позовних вимог, повинен довести:

- наявність шкоди, завданої йому відповідачем порушенням умов договору;

- чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати;

- наскільки він позбавився того, на що він розраховував, з огляду на термін, на який укладався договір, враховуючи і заборгованість, яку допустив відповідач у певний проміжок часу.

Згідно з частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того на що вона розраховувала при укладенні договору.

Доказів на підтвердження істотного порушення відповідачем умов спірного договору, наявність шкоди, завданої йому відповідачем порушенням умов договору, підтвердженням істотної різниці між тим, на що розраховував позивач, укладаючи договір, і тим, що зміг отримати, позбавлення того, на що він розраховував при укладанні договору, позивач суду не надав.

Суд також відзначає, що згідно договору купівлі - продажу № 02/10-15К від 02.10.2015 р. БФП Konica Minolta BH PRO C 6500, серійний номер АО3U020002540, останній був у використанні, про що свідчить пункт 1.2 Договору, а також підтверджено сторонами під час розгляду справи.

Окрім того, умовами укладеного договору купівлі - продажу не передбачено умов, які б встановлювали гарантійні строки відносно придбаного товару.

Договором, укладеним між позивачем та відповідачем не було встановленого іншого моменту визначення відповідності товару вимогам щодо його якості, товар було передано належної якості, про що сторонами складно та підписано акт (а.с. 74).

Таким чином, зазначені позивачем обставини не можуть слугувати підставою для розірвання спірного договору.

Інших обґрунтувань своїх вимог, ніж ті, що наведені у позовній заяві, позивачем не надано.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження істотного порушення відповідачем умов договору, не доведено наявності усіх чотирьох умов, необхідних для розірвання договору, у зв"язку із істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, позовні вимоги про розірвання договору купівлі - продажу № 02/10-15К від 02.10.2015 р. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У зв"язку з відмовою в позові судові витрати покладаються на позивача відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності до вимог позивача.

Відповідно до абзаців першого і другого пункту 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 258 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність у зв"язку з недоліками проданого товару становить один рік.

Згідно зі статтею 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (пункт 1), за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. (пункт 5).

Статтею 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (пункт 3), сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (пункт 4).

З урахуванням наведеного, оскільки прав та охоронюваних законом інтересів позивача, про захист яких він просить суд у позові, відповідачем не порушено, і суд відмовляє позивачу у позові по суті в зв'язку з необґрунтованістю позовних вимог, питання порушення строку позовної давності (за даних обставин) не впливає на суть винесеного рішення і відповідно, строк позовної давності, як спосіб захисту саме порушеного права, при вирішенні даного спору застосуванню не підлягає.

Керуючись статтями 74, 76, 77, 129, 233, 236 - 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через Господарський суд Кіровоградської області.

Копії рішення направити рекомендованим листом з повідомленням про вручення позивачу за адресою: 19400, Черкаська область, м. Корсунь-Шевченківський, вул. Росьова, буд. 35; відповідачу за адресою: 25009, АДРЕСА_1.

Повне рішення складено 06.06.2018 р.

Суддя С.Б. Колодій