ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року           м. Черкаси справа № 925/472/18

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І., із секретарем судового засідання Юхименко О.В., представники сторін у судове засідання не з’явилися, розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промхіммаш» до Дочірнього підприємства «Жашківський машинобудівний завод» Публічного акціонерного товариства Науково-виробниче підприємство «Більшовик» про стягнення 55514,26 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промхіммаш» звернулось до господарського суду Черкаської області з позовом до Дочірнього підприємства «Жашківський машинобудівний завод» Публічного акціонерного товариства Науково-виробниче підприємство «Більшовик» про стягнення 55514,26 грн, з яких: 42000,00 грн попередньої оплати, 10869,60 грн інфляційних та 2617,66 грн трьох відсотків річних, згідно договору про надання послуг з обробки, виготовлення та відновлення продукції №16/01-2016 від 16.01.2016. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі укладеного між сторонами договору позивачем було здійснено попередню оплату за ремонт змішувача ВСПН-800, проте відповідач до роботи з ремонту змішувача так і не приступив, на вимогу позивача, відповідач отримані кошти не повернув, що і стало підставою звернення позивача із цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 18 травня 2018 року позовна заява була прийнята судом до розгляду та відкрито провадження у справі, задоволено клопотання позивача, розгляд справи було ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Цією ж ухвалою суд встановив строк відповідачу для надання суду відзиву на позовну заяву та заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного провадження. Відповідач у встановлений судом строк заперечень та відзиву на позов до суду не направив. Представники позивача та відповідача у судове засідання не з’явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та дату проведення судового засідання, в матеріалах справи є поштові повідомлення про отримання їх представниками ухвали суду від 18.05.2018.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 16 січня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промхіммаш» (замовник - позивач у справі) та Дочірнім підприємством «Жашківський машинобудівний завод» Публічного акціонерного товариства Науково-виробниче підприємство «Більшовик» (виконавець-відповідач у справі) був укладений договір про надання послуг з обробки, виготовлення та відновлення продукції №16/01-2016 (далі – договір), за умовами якого виконавець надає послуги з обробки, виготовлення, відновлення продукції (матеріалів) замовника та передає замовнику у погоджені сторонами строки готову продукцію, яку виконавець відновив, виготовив, а замовник зобов’язується прийняти та оплатити надані послуги, визначені у специфікаціях, що додаються до цього договору і є його невід’ємною частиною. За умовами пункту 2.1 договору назва, кількість, ціна, а також строк, місце та умови надання послуг вказуються за погодженням сторін у специфікації до договору, які підписуються уповноваженими представниками сторін, скріплюються печатками сторін та є додатками до цього договору і є його невід’ємною частиною. Розрахунок за надані послуги проводиться замовником по специфікації наступним шляхом: 60% від суми наданих послуг згідно специфікації, протягом п’яти банківських днів з моменту підписання сторонами специфікації до договору; остаточний розрахунок 40% за надані послуги-протягом п’яти банківських днів з моменту інформування замовника про готовність продукції по кожній специфікації, по яким виконавець надав послуги (п.4.2 договору). За умовами пункту 9.1 договору останній вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами та діє до 16 січня 2017 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов’язань. До договору у цей же день між цими ж сторонами була складена та підписана Специфікація№1, за умовами якої загальна вартість виконаних робіт складає 52500,00 грн, відповідач мав приступити до виконання робіт в термін 90 днів з моменту оплати авансу, що обумовлено у пункті 4.2 договору.

На виконання умов договору позивач перерахував виконавцю 60% вартості послуг, про що свідчить надане позивачем платіжне доручення від 18.01.2016 №20 на суму 42000,00 грн.

За доводами позивача, відповідач у встановлений договором строк до виконання робіт так і не приступив. 24.11.2017 на адресу відповідача було направлено претензію №68/11-17 від 22.11.2017, у якій позивач вимагав в термін 10 днів з моменту отримання претензії повернути позивачу 42000,00 грн попередньої оплати, однак відповідач на вимогу не відповів, кошти не повернув. 17.04.2018 позивач направив на адресу відповідача повідомлення про відмову від договору, яке отримане останнім 19.04.2018 та яке відповідач залишив без відповіді. Позивач обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що на день подання позову відповідач не повернув йому 42000,00 грн попередньої оплати, у зв’язку з чим він звернувся до суду із цим позовом та просить стягнути цю суму з відповідача у примусовому порядку. Позивач вважає, що невиконання відповідачем зобов’язань за договором, який є розірваним, призвело до безпідставного використання коштів перерахованих позивачем, які стали його грошовим зобов’язанням, і тому разом із основною заборгованістю позивач просить стягнути з відповідача 10869,60 грн інфляційних та 2617,66 грн трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов’язання, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України.

Статтями 173, 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов’язання, що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб’єкт (зобов’язана сторона, у тому числі боржник) зобов’язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб’єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку. Господарські зобов’язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем є відносинами підряду, які унормовані у §1 Загальні положення про підряд Цивільного кодексу України (далі – ЦК України). Згідно статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. У відповідності до статті 846 цього кодексу строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Як встановлено судом, сторони за договором узгодили загальну вартість робіт, яка становить 52500,00 грн, та порядок здійснення розрахунків, за яким замовник сплачує виконавцю 60% передоплати від суми договору протягом п’яти банківських днів з моменту підписання сторонами специфікації, остаточний розрахунок 40% за надані послуги-протягом п’яти банківських днів з моменту інформування замовника про готовність продукції по кожній специфікації, по яким виконавець надав послуги. На виконання умов договору позивач, згідно виставленого відповідачем рахунку, 18.01.2016 перерахував відповідачу передоплату у розмірі 42000,00 грн. Згідно Специфікації, яка є невід’ємною частиною договору відповідач мав виконати роботи в термін 90 днів з моменту оплати авансу, тобто не пізніше 18.04.2016. Разом з тим, у визначений договором строк відповідач свої зобов’язання не виконав, у зв’язку з чим, позивач у вимозі від 22.11.2017 №68/11-17 вимагав повернути суму попередньої оплати, перерахувавши її на розрахунковий рахунок позивача.

Права замовника під час виконання роботи, передбачені у статті 849 ЦК України, відповідно до якої замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

17.04.2018 позивач направив відповідачу лист, у якому зазначив, що у зв’язку з невиконанням відповідачем своїх зобов’язань за договором, він відмовляється від нього та просить повернути попередню оплату у сумі 42 000,00 грн, вказаний лист був отриманий представником відповідача про що свідчить його підпис на поштовому повідомленні. Отже, у зв’язку з порушенням зобов'язання, передбаченого сторонами у договорі, позивач відмовився від договору підряду та має право вимагати від відповідача відшкодування збитків. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. Згідно з статтею 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків передбачене також Господарським кодексом України, так згідно зі статтею 224 цього кодексу учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 886 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання замовником обов'язків за договором підряду він сплачує підрядникові неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки у повному обсязі, якщо не доведе, що порушення договору сталося не з його вини. Судом в ухвалі про відкриття провадження у справі відповідачеві було запропоновано надати відзив на позовні вимоги та докази на спростування цих вимог. Позивач не скористався наданим правом та не спростував заявлені позивачем вимоги. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Враховуючи положення законодавства, суд, прийшов до висновку, що сплата позивачем суми попередньої оплати є прямими збитками позивача, які він поніс у зв’язку з невиконанням відповідачем послуг, передбачених у договорі, відтак вимога про стягнення суми, яка була сплачена, як попередня оплата у розмірі 42000,000 грн підлягає до примусового стягнення з відповідача.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 10869,60 грн інфляційних втрат та 2617,66 грн 3% річних, то вказані вимоги до задоволення не підлягають, з огляду на те, що сума, яка була сплачена позивачем на виконання умов договору підряду не є грошовим зобов’язанням відповідача з огляду на підставу її сплати (навіть після припинення договору підряду) та її правову природу при стягненні з відповідача (збитки), тому застосування до суми збитків положень статті 625 ЦК України, яка передбачає відповідальність за порушення грошового зобов’язання є безпідставним і необґрунтованим.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до статті 129 цього кодексу судовий збір, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, але сплачена позивачем сума судового збору є мінімальною, тому відшкодуванню за рахунок відповідача підлягає судовий збір у повному розмірі у сумі 1762,00 грн.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи належать також витрати на професійну правничу допомогу, які покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно статті 126 встановлено для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, позивачем наданий договір про надання правничої (правової допомоги) від 15.04.2018, відповідно до якого вартість адвокатських послуг становить 15000,00 грн, які сплачуються за попередньою оплатою замовником протягом 2-х днів з дати підписання цього договору. Представник позивача подав до суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги з проханням стягнути з відповідача витрати позивача на правничу (правову) допомогу. До договору про надання послуг адвоката позивачем додана квитанція до прибутково касового ордеру №1 від 17.04.2018 на суму 15000,000 грн. Отже, враховуючи часткове задоволення судом позовних вимог позивача, суд вирішив, що витрати на правничу допомогу підлягають до стягнення пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 11348,44 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Жашківський машинобудівний завод» Публічного акціонерного товариства Науково-виробниче підприємство «Більшовик» (вул. Маслозаводська, 3, м.Жашків, Черкаська область, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промхіммаш» (просп. Соборності,15, офіс 601, м.Київ код ЄДРПОК 37936615) 42000,00 грн збитків, 1762,00 грн витрат зі сплати судового збору та 11348,44 грн витрат на правничу допомогу.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після прийняття судового рішення судом апеляційної інстанції. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня ухвалення судового рішення до Київського апеляційного господарського суду.

Суддя О.І.Кучеренко