КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

"31" травня 2018 р. Справа№ 927/718/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Сотнікова С.В.

Верховця А.А.

розглядаючи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „РОСТОК-ТРЕЙД" на ухвалу господарського суду Чернігівської області від 22.11.2017 року

у справі № 927/718/17 (суддя Фесюра М.В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю „РОСТОК-ТРЕЙД"

до Товариства з обмеженою відповідальністю „АРАТТА-АГРО"

про порушення справи про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 22.11.2017 року у справі № 927/718/17, серед іншого, визнано вимоги низки конкурсних кредиторів ТОВ „АРАТТА-АГРО" та затверджено реєстр вимог кредиторів боржника, до якого включеного вимоги ОСОБА_2 у розмірі 24 708 293,30 грн., з яких 20 712 335,70 грн. четвертої черги, 3 992 757,60 грн. шостої черги та 3 200,00 грн. першої черги; ГУ ДФС у Чернігівській області у розмірі 121 066,48 грн., з яких 113 307,79 грн. третьої черги, 4 558,69 грн. шостої черги та 3 200,00 грн. першої черги; МПП фірми „Ерідон" у розмірі 18 069 205,42 грн., з яких 15 169 205,42 грн. четвертої черги та 3 368,00 грн. першої черги; ТОВ „РОСТОК-ТРЕЙД" у розмірі 5 559 856,8 грн. четвертої черги.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду ТОВ „РОСТОК-ТРЕЙД" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Чернігівської області від 22.11.2017 року у даній справі в частині визнання кредиторських вимог ОСОБА_2 та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у їх визнанні.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів вказану апеляційну скаргу у справі № 927/718/17 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Верховця А.А., Сотнікова С.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2018 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу ТОВ „РОСТОК-ТРЕЙД" на ухвалу господарського суду Чернігівської області від 22.11.2017 року у справі № 927/718/17 залишено без руху та встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом 10 днів з дня отримання відповідної ухвали.

Згідно відомостей, які містяться на зворотньому поштовому повідомленні, уповноважена особа скаржника отримала копію вищезазначеної ухвали суду апеляційної інстанції 21.03.2018 року.

23.03.2018 року, згідно відтиску поштового штемпелю на конверті, тобто у встановлений судом строк, скаржником на виконання ухвали суду від 19.03.2018 року подано докази направлення апеляційної скарги розпоряднику майна боржника арбітражному керуючому Штельманчуку М.С.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2018 року вищевказаною колегією суддів відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ „РОСТОК-ТРЕЙД" на ухвалу господарського суду Чернігівської області від 22.11.2017 року у справі № 927/718/17, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 19.04.2018 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від ОСОБА_2 та представника боржника надійшли відзиви на апеляційну скаргу, а від представника арбітражного керуючого - письмові пояснення на апеляційну скаргу.

Ухвалою суду від 19.04.2018 року відкладено розгляд справи на 17.05.2018 року на підставі ст. 216 ГПК України.

В судовому засіданні 17.05.2018 року оголошено перерву у справі до 31.05.2018 року на підставі ст. 216 ГПК України.

До початку судового засідання від представника арбітражного керуючого Штельманчука М.С. надійшла заява про відвід судді Київського апеляційного господарського суду Верховця А.А., яка мотивована упередженим ставленням вказаного судді до боржника.

Представник арбітражного керуючого Штельманчука М.С. в судовому засіданні подану заяву підтримав.

Представник боржника проти заяви заперечив.

Представник скаржника з приводу поданої заяви поклався на розсуд суду.

Колегія суддів, розглянувши в судовому засіданні подану заяву про відвід судді Верховця А.А., заслухавши позиції представників учасників провадження у справі, дійшла висновку, що викладені у ній обставини є необґрунтованими виходячи з наступного.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява №7577/02) від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 зазначено наступне. (104) Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (ІІ) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24.02.1993, Series A N 255, пп. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). (105) Проте між суб'єктивною та об'єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об'єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об'єктивний критерій), а й може бути пов'язана з питанням його або її особистих переконань (суб'єктивний критерій) (див. рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб'єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об'єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п. 32, Reports 1996-III). (106) У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26.10.1984 у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series A, №86). (107) Насамкінець, концепції незалежності та об'єктивної безсторонності тісно пов'язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (див. рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява №65411/01, п. 62, ECHR 2006-XIII).

Колегія суддів керується частиною 1 статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Кожен суддя колегії об'єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснює правосуддя, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснює повноваження та виконує обов'язки судді, дотримуючись етичних принципів і правил поведінки судді, підвищує свій професійний рівень, не вчиняє дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя.

В рішенні у справі "Білуха проти України" (Заява №33949/02) від 09.11.2006 сказано: "стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Стаття 38 ГПК України передбачає, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виключних випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Як було зазначено вище, подану заяву про відвід судді Верховця А.А. мотивовано, зокрема, наявністю, на думку заявника, обставин, що викликають сумніви у його неупередженості. Як пояснив представник заявника, вказану заяву подано після першого судового засідання у суді апеляційної інстанції, оскільки про підставу відводу йому стало відомо напередодні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Разом з тим, згідно абзацу 2 п.1.2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції": не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв'язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов'язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

У ГПК України не наведено вичерпного переліку обставин, які можуть викликати сумнів у неупередженості судді.

До таких обставин може бути віднесено перебування судді в особливих стосунках з особою, яка бере участь у справі. З огляду на оціночний характер цього поняття суд, розглядаючи заяву про відвід, повинен виходити з мотивів заяви про відвід і наявності доказів того, що такі стосунки можуть свідчити про упереджене ставлення судді щодо результату розгляду справи.

Як вбачається із заяви, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.08.2017 року в даній справі, прийняту за участю судді Верховця А.А., відмовлено у прийнятті апеляційної скарги ТОВ „АРАТТА-АГРО" на ухвалу господарського суду Чернігівської області від 28.07.2017 року. Крім того, постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.10.2017 року в даній справі, прийняту за участю судді Верховця А.А., відмовлено у задоволенні апеляційної скарги ТОВ „АРАТТА-АГРО" на ухвалу господарського суду Чернігівської області від 21.08.2017 року.

Наведене, на думку заявника, свідчить про те, що суддя Верховець А.А. може мати певну сформовану правову позицію по даній справі, що суперечить правовій позиції ТОВ „АРАТТА-АГРО" в межах даної справи.

Разом з тим, відповідно до ч. 4. ст. 35 ГПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Тобто, вказані в заяві доводи в обґрунтування заяви щодо неупередженості судді Верховця А.А. є безпідставними, оскільки фактично зводяться до незгоди з прийнятими раніше за участю вказаного судді судовим рішеннями, які приймались на підставі фактичних обставин справи та наявних у ній доказів, тобто не є беззаперечною підставою для відводу судді у розумінні ГПК України.

За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції вважає заяву представника арбітражного керуючого Штельманчука М.С. про відвід судді Київського апеляційного господарського суду Верховця А.А., у справі № 927/718/17 необґрунтованою.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ГПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку надходження заяви про відвід судді.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинення провадження у справі до вирішення питання про відвід судді суддями, які не входять до складу суду, що розглядає дану справу, і мають бути визначені у порядку, встановленому частиною першою статті 32 ГПК України.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках надходження заяви про відвід судді.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 35-40, 228, 234 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Визнати заяву представника арбітражного керуючого Штельманчука М.С. про відвід судді Київського апеляційного господарського суду Верховця А.А. у справі № 927/718/17 необґрунтованою.

2. Зупинити апеляційне провадження у справі № 927/718/17 до вирішення питання про відвід судді Верховця А.А.

3. Справу № 927/718/17 передати для визначення складу суду в порядку, встановленому частиною першою статті 32 ГПК України.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді С.В. Сотніков

А.А. Верховець