номер провадження справи 24/1/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2018 Справа № 908/2/18

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Т.А., при секретарі Вака В.С.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 15.01.2018

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 1677 від 22.02.2018

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/2/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Науково технічне підприємство Трансінвест (04114, м. Київ, вулиця Пріорська,21,)

до відповідача: приватного акціонерного товариства Запорізький електровозоремонтний завод (69095, Запорізька область, м. Запоріжжя, вулиця Залізнична,2, )

про стягнення суми

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява № б/н від 26.12.2017 товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічне підприємство «Трансінвест» до приватного акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод» про стягнення з відповідача 1 999 215, 26 грн. з яких: 1 850 400, 00 грн. простроченої заборгованості, 59 516, 98 грн. пеня, 61 618, 32 грн. інфляція та 27 679, 96 грн. 3 % річних.

Ухвалою від 09.01.2018 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2/18 за правилами загального позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 24/1/18. Підготовче судове засідання призначено на 13.02.2018.

Ухвалою від 13.02.2018 відкрито підготовче судове засідання та відкладено на 05.03.2018.

Ухвалою суду від 05.03.2018 закрито підготовче судове засідання. Призначено початок розгляду справи по суті на 02.04.2018.

Розгляд справи по суті відкладався на 10.05.2018, на 17.05.2018. В судовому засідання 17.05.2018 оголошено перерву до 29.05.2018, про що судом винесено відповідні ухвали.

Відповідно до ст. 222 ГПК України здійснювалося повне фіксування судового засідання 29.05.2018 за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Оголошений склад суду.

Перевірені повноваження присутніх в судовому засіданні 29.05.2018 представників сторін.

Представники сторін оголосили про обізнаність прав та обовязків, викладених у статтях 42, 46 Господарського процесуального кодексу України.

Відводів складу суду не заявлено.

Позивач підтримав вимоги у повному обсязі та зазначив, що 13.02.2017 між сторонами укладено договір поставки № 170013, на виконання умов якого 14.02.2017 позивачем відвантажено відповідачу товар згідно специфікації на суму 1 850 400,00 грн. Проте, за отриманий товар відповідач не розрахувався, внаслідок чого сума основного боргу за договором становить 1 850 400,00 грн. За порушення строків оплати відповідачу нараховано 59 516,98 грн. пені, 61 618,32 грн. інфляції та 27 679,96 грн. 3% річних. Просить суд позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечує, підтримав відзив та подані до суду письмові клопотання: про призначення процедури врегулювання спору за участі судді; про витребування оригіналу письмового доказу; про призначення експертизи та заяву про те, що акт приймання-передачі товару по договору поставки № 170013 від 13.02.2017, копія якого додана позивачем до позовної заяви, викликає сумнів щодо його достовірності. Просить суд в позові відмовити.

В засіданні 29.05.2018 судом, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Суд повідомив, що повний текст рішення буде складено протягом 10 днів.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

13.032.2017 між приватним акціонерним товариством «Запорізький електровозоремонтний завод» (Замовник) і товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-техничне підприємство «Трансінвест» (ОСОБА_3) укладено договір поставки № 170013, за умовами якого (п. 1.1.) ОСОБА_3 зобовязується у 2017 році поставити (передати у власність) Замовникові товари, зазначені в специфікації (ях) - додатку(ах) до цього Договору, а Замовник - прийняти і оплатити такі товари на умовах цього Договору.

Найменування, номенклатура, асортимент, марка, кількість товарів: відповідно до специфікації (ій) - додатку(ів) до цього Договору (п. 1.2).

Розділом 3 договору сторони узгодили, що ціна (сума, загальна вартість) цього Договору становить 1 850 400,00 грн. у тому числі ПДВ 20%: 308 400,00 грн. Ціна за одиницю товару зазначається у Специфікації(ях) - додатку(ах) до цього Договору (п. 3.1.). Замовник оплачує поставлений ОСОБА_3 товар виключно за ціною, вказаною у Специфікації(ях) - додатку(ах) до цього Договору (п. 3.2.).

Відповідно до п. 4.1. договору, розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються у безготівковій формі.

У пункті 4.2. договору сторони обумовили, що Замовник здійснює оплату поставленого товару протягом 90 (дев'яносто) банківських днів з дня підписання Сторонами за цим договором ОСОБА_3 приймання-передачі товару та отримання Замовником оригіналу рахунку на оплату товарів.

В ОСОБА_3 приймання-передачі товару за цим Договором зазначається найменування, номенклатура, асортимент, марка, кількість та ціна товарів, номер та дата Договору, номер та дата заявки на постачання товару, дата отримання ОСОБА_3 заявки на постачання товару, реквізити видаткової накладної за якою отриманий товар, інші відомості при необхідності. Акт приймання-передачі товару повинен бути скріплений печатками Сторін за Договором, у разі якщо ОСОБА_3 приймання - передачі товару не скріплений печатками Сторін за Договором, він вважається не підписаний.

Згідно п. 5.3. договору, представник Замовника при прийнятті товару зобов'язаний звірити відповідність кількості і асортименту товару, вказаному у видатковій накладній, розписатися за отримання товару у видатковій накладній та видати представнику ОСОБА_3 довіреність на отримання їм даної партії товару.

Відповідно до п. 6.1. договору, Замовник зобовязаний: своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари (п.6.1.1.); приймати поставлені товари згідно з умовами цього Договору (п. 6.1.3.). підписати та скріпити печаткою зі сторони Замовника отримані від ОСОБА_3 приймання-передачі товару, які оформлені у відповідності до абзацу другого пункту 4.2. цього Договору, на протязі 7 (семи) днів після їх отримання (п. 6.1.3).

Згідно п. 6.3. Договору, ОСОБА_3 зобовязаний: на протязі дії договору направляти Замовнику для підписання ОСОБА_3 приймання-передачі товару, оформлені у відповідності до абзацу другого пункту 4.2. цього Договору, підписані та скріплені печаткою зі сторони ОСОБА_3 (п. 6.3.4.).

ОСОБА_3 має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлені товари (п. 6.4.).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, 14.02.2017 позивачем відвантажено товар згідно специфікації на суму 1 850 400,00 грн. Факт поставки товару та його прийняття відповідачем підтверджується: видатковою накладною № 24 від 13.02.2017 року, товарно-транспортною накладною № Р 24 від 13.02.2017, рахунком на оплату № 24 від 13.02.2017 та довіреністю № 1856 на отримання від постачальника цінностей за Договором від 13.02.2017, яка видана на ім'я ОСОБА_4.

14.02.2017 сторонами підписано та скріплено печатками підприємств акт приймання - передачі товару по договору 170013 від 13.02.2017 на загальну суму 1 850 400,00 грн. Таким чином строк оплати поставленого товару спливає 27.06.2017.

Проте, оплата товару у строк, визначений договором, здійснена не була.

З метою досудового врегулювання спору та у відповідності до п. 9.1. Договору, 22.11.2017 позивач направив на адресу відповідача претензію з проханням виконати зобов'язання за Договором та перерахувати на користь ТОВ «НТП «Трансінвест» грошові кошти в сумі 1 981 530,57 грн., з яких 1 850 400,00 грн. за фактично поставлений та прийнятий товар, 47 210,55 грн. - пеня, 22 356,89 грн. - 3 % річних та 61 563,13 грн. - інфляційні нарахування на розрахунковий рахунок № 1590 в ПАТ «Креді ОСОБА_5», МФО 300614.

Однак, претензія залишена без відповіді, кошти на поточний рахунок позивача не перераховані.

Предметом даного судового розгляду є спір про стягнення з відповідача 1 850 400, 00 грн. простроченої заборгованості, 59 516, 98 грн. пені за загальний період з 28.06.2017 по 26.12.2017, 61 618, 32 грн. інфляції за період липень 2017 року жовтень 2017 року та 27 679, 96 грн. 3 % річних за період з 28.06.2017 по 26.12.2017.

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що субєкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або ін. подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошву суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу п. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Строки здійснення розрахунків узгоджено сторонами, про що зазначалось вище.

Невиконання зобовязання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобовязання.

Як слідує із статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав зобовязання щодо поставки товару, у звязку з чим у відповідача виник обовязок оплатити отриманий товар у термін, визначений у договорі.

Однак відповідач свої зобовязання щодо оплати отриманого товару, всупереч умов договору та вимог закону, у визначений строки не виконав, доказів суду не надав.

За приписами статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 73, 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем надано суду відповідні докази, які підтверджують розмір позовних вимог в частині стягнення основного боргу у розмірі 1 850 400,00 грн.

Доводи відповідача та надані документи судом до уваги не приймаються, оскільки встановлено, що підпис на акті приймання - передачі зроблено в.о. заступника голови правління з економічних питань відповідача ОСОБА_6 Відсутність прізвища, ім'я, по - батькові та посади безпосередньо на оригіналі акту приймання - передачі не впливає на його чинність та не може вважатися належним аргументом для відмови в здійснені оплати за поставлений товар. Як зазначалося вище, згідно п.п.6.1.3. п.6.1. Договору, Замовник зобовязаний підписати та скріпити акт печаткою зі сторони Замовника отримані від ОСОБА_3 акти приймання - передачі товару, які оформлені у відповідності до абз. 2 п.4.2. Договору, на протязі 7 (семи) днів після їх отримання.

Наявність підпису та печатки зі сторони відповідача є належним підтвердженням відсутності претензій з оформлення акту приймання - передачі та товару за якістю, кількістю та комплектністю.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 850 400,00 грн. основного боргу є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобовязань щодо оплати товару, позивачем нарахована пеня у розмірі 59 516, 98 грн. за загальний період з 28.06.2017 по 26.12.2017.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За приписами ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Виходячи з наведених норм, відповідальність у вигляді сплати штрафних санкцій покладається на боржника в разі наявності відповідної норми закону або умови договору, яка передбачає можливість застосування певного виду штрафної санкції за конкретний вид правопорушення та визначає розмір штрафної санкції.

Вимоги щодо стягнення пені позивач обґрунтовує п. 7.2.1. договору, який передбачає, що у разі порушення строків оплати отриманого товару Замовник сплачує ОСОБА_3 пеню в розмірі половини облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочки.

Порушення відповідачем термінів розрахунків є доведеним. Вимога про стягнення пені у розмірі 59 516, 98 грн. за загальний період з 28.06.2017 по 26.12.2017 заявлена обґрунтовано та підлягає задоволенню.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться втрати від інфляції та 3 % річних.

Статтю 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 61 618, 32 грн. інфляції за період липень 2017 року жовтень 2017 року та 27 679, 96 грн. 3 % річних за період з 28.06.2017 по 26.12.2017.

Розрахунок 3% річних та інфляції виконаний з дотриманням норм законодавства, а тому вимога в цій частині судом задовольняються.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Позивачем надано суду відповідні докази, які підтверджують розмір позовних вимог.

Відповідач не спростував висновків суду та не надав доказів перерахування позивачу заявленої до стягнення суми.

Таким чином, враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобовязань та вищезазначені приписи норми чинного законодавства України, суд констатує правомірність заявлених позивачем вимог, а тому позов задовольняє у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача в сумі 29 988,23 грн.

Керуючись ст. ст. 219, 232, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод» (69095, Запорізька область, м. Запоріжжя, вулиця Залізнична,2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічне підприємство «Трансінвест» (04114, м. Київ, вул. Пріорська 21, , р/р № 1590 в ПАТ «Креді ОСОБА_5», МФО 300614)- суму простроченої заборгованості у розмірі 1 850 400 (мільйон вісімсот п'ятдесят тисяч чотириста) грн. 00 коп., пеню в розмірі 59 516 (п'ятдесят дев'ять тисяч п'ятсот шістнадцять) грн. 98 коп., інфляційні витрати в сумі 61 618 (шістдесят одна тисяча шістсот вісімнадцять) грн. 32 коп., 3% річних у розмірі 27 679 (двадцять сім тисяч шістсот сімдесят дев'ять) грн. 96 коп. та 29 988 (двадцять девять тисяч девятсот вісімдесят вісім) грн.23 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12.06.2018.

Суддя Т.А. Азізбекян