ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2018 Справа № 917/389/18

За позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, Полтавська область, 36022) в особі Комсомольської філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул. Портова, 25, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39800

до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Горішньоплавнівської міської ради, вул. Портова, 27, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39800

про стягнення 20 935,67 грн. заборгованості

Суддя Тимощенко О.М.

Секретар судового засідання Стельмах А.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, дов. №10-75/1887 від 08.02.2018 року;

від відповідача: ОСОБА_3, дов. б/н від 01.08.2017 року.

Обставини справи: до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Комсомольської філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" до ОСОБА_1 підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Горішньоплавнівської міської ради про стягнення 20 935,67 грн., в т.ч. : 8 491,50 грн. пені, 10 406,21 грн. інфляційних та 2 037,96 грн. 3% річних, нарахованих на підставі Договору про постачання електричної енергії №1/3 від 12.03.2009 року та ст. 625 ЦК України.

Ухвалою суду від 10.04.2018 року відкрито провадження у даній справі, призначено проведення підготовчого засідання на 08.05.2018 року.

03.05.2018 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов з додатками (арк. справи 59-84).

В судовому засіданні 08.05.2018 року за клопотанням позивача оголошувалась перерва до 31.05.2018 року для надання можливості позивачу подати відповідь на відзив.

16.05.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив (арк. справи 92-93).

29.05.2018 року відповідач подав свої заперечення на відповідь на відзив позивача (арк. справи 100-107).

31.05.2018 року відповідач надав суду клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій № 942/01 від 30.05.2018 р. (вх. № 5331 від 31.05.2018 р.).

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 31.05.2018 р. суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду справи по суті в судовому засіданні на 06.06.2018 року на 11 год. 00 хв.

В судовому засіданні 06.06.2018 року представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити повністю.

Представник відповідача навів заперечення проти позову.

В судовому засіданні 06.06.2018 року відповідно до ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

12.03.2009 р. між Відкритим акціонерним товариством "Полтаваобленерго" в особі його структурного підрозділу Комсомольської філії (далі - постачальник електричної енергії) та Виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства (споживач) було укладено договір № 1/3 про постачання електричної енергії (далі - Договір, а.с. 8-11).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- постачальник продає споживачу електричну енергію (як різновид товару) для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 5836 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору. Точка продажу електричної енергії визначена на межі балансової належності електричних мереж постачальника та споживача згідно з додатком "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" (п. 1 Договору);

- споживач зобов'язується : оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків "Порядок розрахунків" та "Графік зняття показів засобів електричної енергії"; здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії" (п. 2.3.3 та п. 2.3.4 Договору);

- за внесення платежів, передбачених п. 2.3.3 2.3.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі однієї облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати (п. 4.2.1 Договору, з урахуванням підписаного сторонами протоколу розбіжностей по Договору);

- Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Договір може бути розірвано в інший термін за ініціативою будь-якої із Сторін у порядку, визначеному законодавством України (п. 9.4 Договору).

За даними позивача відповідно до п. 9.4 Договору, останній не розривався і на даний час є діючим.

05.05.2011 р. до Договору сторонами було складено (підписано та скріплено їх печатками) Додаткову угоду № 1/3/4 (копія наявна у матеріалах справи, а.с. 18).

До Договору сторонами було складено (підписано та скріплено їх печатками), зокрема, наступні додатки :

- Додаток № 2 до Договору - порядок розрахунків (а.с. 12), в якому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- розрахунковим вважається період з 800 години 25-го числа попереднього місяця до 800 години такого ж числа поточного місяця. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електроенергії, за регульованим тарифом (п. 1 Порядку);

- відповідно до визначеної величини коштів за фактично спожиту електричну енергію Постачальник електричної енергії виписує Споживачу рахунок на оплату електричної енергії,; який має бути оплачений протягом 5 операційних днів від дня виписки рахунку. (п. 2 Порядку);

- споживач самостійно знімає показники розрахункових лічильників о 800 годині 17-го числа, оформлює "Відомість про фактичні покази розрахункових приладів обліку електричної енергії" та до 15 години надає її постачальнику для здійснення розрахунку та оформлення "Акта про обсяги спожитої (переданої) споживачу електричної енергії" (ч. 1 п. 3 Порядку);

- обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії, з урахуванням розрахункової величини втрат у відрізку мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності електромереж, підтверджується "Акта про обсяги спожитої (переданої) споживачу електричної енергії" (додаток № 4 до Договору), який оформлюється постачальником та підтверджується споживачем у триденний термін. У разі неповернення споживачем вищезазначеного акту або відмови від його підпису, останній вважається дійсним з дати його отримання за умови його підписання трьома представниками постачальника (п. 4 Порядку);

- у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним порядком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставник НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, на суму боргу здійснюються компенсаційні нарахування на встановлений індекс інфляції та три проценти річних за весь час прострочення (п. 9 Порядку);

- розрахунки за перетоки реактивної електричної енергії, перевитрату договірних величин електроенергії та потужності, нарахування по протоколам порушень при користуванні електричною енергією, пеня та інші платежі, оформлені рахунками постачальника електричної енергії, здійснюються споживачем самостійно протягом 5-ти операційних днів з дня отримання рахунків (п. 13 Порядку).

- Додаток № 3 - графік зняття засобів обліку електричної енергії та перелік обєктів і точок комерційного обліку (а.с. 13).

Рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ "Полтаваобленерго" від 20.04.11 р. було змінено організаційно-правову форму товариства на Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго".

У 2011 р. Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства з метою приведення Статуту підприємства у відповідність до чинного законодавства України змінило найменування на Комунальне підприємство "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Комсомольської міської ради. Рішенням 13-ої сесії сьомого скликання Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області від 12.07.2016 р. "Про перейменування та затвердження нової редакції статуту КП ВУВКГ" назва підприємства була змінена на Комунальне підприємство "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Горішньоплавнівської міської ради.

Постачальником електричної енергії за період з травня 2017р. по червень 2017 р., було виконано договірні зобов'язання з по постачанню споживачу електричної енергії .

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були виставлені відповідачу рахунки на оплату отриманої ним електричної енергії, акти про прийняття-передавання товарної продукції (про використану електричну енергію), а також рахунки на оплату отриманої електроенергії, пені, 3% річних та інфляційних нарахувань за період з 01.06.2017 р. по 31.07.2017 р. (копії наявні у матеріалах справи, а.с. 28-40).

В порушення умов Договору відповідач здійснив оплату вартості спожитої електричної енергії за період травня по липень 2017 р. з порушенням строків, встановлених п. 2.3.3 - 2.3.4 Договору та п. 2 Порядку. Дана обставина відповідачем не спростовується.

Проведення відповідачем оплат підтверджується наявними у матеріалах справи копіями банківських виписок по рахунку позивача (копії наявні у матеріалах справи, а.с. 42-47).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 20 935,67 грн., в т.ч. : 8 491,50 грн. пені, 10 406,21 грн. інфляційних та 2 037,96 грн. 3% річних, нарахованих на підставі Договору про постачання електричної енергії №1/3 від 12.03.2009 року та ст. 625 ЦК України..

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин за приписами ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами частини 1 статті 67 Господарського кодексу України унормовано, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Враховуючи правову природу укладеного договору, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини за договором енергопостачання.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого законом режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Частиною 6 ст. 276 Господарського кодексу України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи підтверджується та не спростовано відповідачем, що позивач належним чином виконував зобов'язання за вищезазначеним Договором щодо надання послуг з постачання електричної енергії. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаним Договором та приписів ст. 692 Цивільного кодексу України оплатив отриману електричну енергію з порушенням встановлених строків. Дана обставина відповідачем не спростовується та підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних нарахувань в розмірі 10 406,21 грн. за період з 16.05.2017 р. по 15.07.2017 р. та 3% річних в розмірі 2 037,96 грн. за період з 01.06.2017 р. по 31.07.2017 р. (з урахуванням моменту виникнення зобовязань щодо оплати за отриману електричну енергію за кожний окремий місяць та урахуванням проведених відповідачем проплат), суд прийшов до висновку, що вимоги позивача відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є правомірними, а тому підлягають задоволенню (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.5.3").

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 4.2.1 Договору сторони передбачили, що у випадку несвоєчасної оплати спожитої теплової енергії споживач сплачує пеню у розмірі однієї облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 8 491,50 грн. за період з 01.06.2017 р. по 31.07.2017 р. (з урахуванням моменту виникнення зобовязань щодо оплати за отриману електричну енергію за кожний окремий місяць та урахуванням проведених відповідачем проплат), суд прийшов до висновку, що заявлений розмір пені відповідає вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" (розрахунок суми пені здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.5.3").

Розглянувши заявлене відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, суд дійшов висновку, що останнє є обґрунтованим та підлягає задоволенню за наступного мотивування.

У клопотанні про зменшення розміру пені відповідач посилався на те, що прострочка з оплати отриманої ним електричної енергії виникала, зокрема, з огляду на наявність різниці у тарифах, та несвоєчасного відшкодування державою коштів (субвенцій) в розмірі 5 050 029,14 грн., які і до цього часу йому з бюджету не відшкодовані.

Крім того, відповідач зазначив, що підприємство (відповідач) знаходиться у важкому фінансовому стані та несе збитки від реалізації послуг по водопостачанню. На підтвердження даної обставини відповідач надав суду копії балансу за 2016 р., звіту про фінансові результати відповідача за 2016 р., інформації про фінансові результати та дебіторську заборгованість підприємств ЖКГ Полтавської області за серпень-січень 2017 р..

Відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Стаття 233 Господарського кодексу України також встановлює, що у разі, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд приймає до уваги статус відповідача, який забезпечує населення та інших споживачів міста Горішні Плавні питною водою, водовідведення та очистку побутових стоків, повне (100%) виконання боржником зобовязань за Договором, скрутне фінансове становище відповідача, а також те, що дії відповідача щодо несвоєчасного виконання прийнятих на себе зобовязань за Договором не мали негативних наслідків у вигляді збитків, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності - суд зменшує розмір пені, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню частково в розмірі 4 245,75 грн.. При цьому судом враховано зазначену у рішенні від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013 правову позицію Конституційного Суду України, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечення відповідача спростовуються вищевикладеним, інших допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких інших обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

За викладеного, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 4 245,75 грн. пені, 10 406,21 грн. інфляційних втрат та 2 037,96 грн. 3% річних, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому в цій частині підлягають задоволенню. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України, покладається судом на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (без урахування зменшення судом розміру пені).

Керуючись статтями 129, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Горішньоплавнівської міської ради (вул. Портова, 27, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39800, ідентифікаційний код 24388032) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, Полтавська область, 36022, ідентифікаційний код 00131819) в особі Комсомольської філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Портова, 25, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39800) 10 406,21 грн. інфляційних нарахувань, 3% річних в сумі 2 037,96 грн., 4 245,75 грн. пені, 1 762 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ із набранням рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити у задоволенні вимог.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 11.06.2018 року

Суддя О.М.Тимощенко