ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

30 травня 2018 року Справа № 915/1367/17

м. Миколаїв

Кредитор: фізична особа - підприємець Парубець Ангеліна Олегівна (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1) правонаступник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Банкрут: Фізична особа ОСОБА_3, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2.

Ліквідатор: арбітражний керуючий Чепелюк Олександр Олександрович, свідоцтво №1786, видане 08.12.2016, адреса: 33028, м. Рівне, вул. Лермонтова, 4а.

Суддя Ржепецький В.О.,

за участі представників:

від кредитора: Фуртатова М.Ю., довіреність №196 від 11.05.18 р.

від банкрута: ОСОБА_6, довіреність № 728 від 22.08.2017 р.,

ліквідатор: арбітражний керуючий Чепелюк О.О.,

суть справи: про визнання кредиторських вимог,

встановив:

20.03.2018 на адресу господарського суду Миколаївської області від Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є фізична особа - підприємець Парубець Ангеліна Олегівна, надійшла заява №140-7-0-00-2675 від 20.03.2018 про визнання кредиторських вимог до банкрута.

Ухвалою суду від 22.03.2018 заяву кредитора прийнято та призначено до розгляду в судовому засіданні на 16.04.2018 о 10.30 год.

16.04.2018, за підсумками судового засідання, судом оголошено учасникам провадження у справі про відкладення розгляду заяви про визнання кредиторських вимог до банкрута на 14 травня 2018 року об 11 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 14.05.2018 судове засідання з питання розгляду реєстру вимог кредиторів банкрута відкладено на 30.05.2018.

Учасники провадження у справі про банкрутство належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання.

Ухвалою від 14.05.2018 судом забезпечено участь ліквідатора Чепелюка О.О. у судовому засіданні 30.05.2018 о 10.00 год. у режимі відеоконференції, доручено господарському суду Рівненської області забезпечити участь ліквідатора у справі №915/1367/17 про банкрутство фізичної особи ОСОБА_3 арбітражного керуючого Чепелюка О.О. (свідоцтво №1786 видане 08.12.2016) у судовому засіданні, яке призначене на 30.05.2018 о 10 год. 00 хв., у режимі відеоконференції.

Згідно відзиву від 04.04.2018 та заперечень, висловлених в судовому засіданні, ліквідатором частково визнано вимоги кредитора в розмірі 13084023,41 грн. та включено їх у першу чергу як зобов'язання, забезпечені заставою майна банкрута, з яких: 12669959,18 грн. - основний борг, 414064,23 грн. - пеня. Судовий збір в сумі 3524,00 грн. ліквідатором віднесено до витрат, які підлягають відшкодуванню до задоволення вимог кредиторів із коштів, внесених на спеціальний банківський рахунок.

Ліквідатором відхилено грошові вимоги кредитора в частині нарахування пені в сумі 264966,18 грн.

Заперечення обґрунтовано посиланням на норми ст. ст. 253, 258, 261 ЦК України та мотивовано тим, що банк скористався своїм правом стягнення пені, про що свідчить рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.10.2016 у справі №490/7038/14-ц, а тому вимога про включення до реєстру вимог кредиторів пені в сумі 264966,18 грн. заявлена поза межами строку позовної давності, встановленого частиною другою ст.258 ЦК України та є незаконною.

Представник фізичної особи - підприємця Парубець А.О. заяву №140-7-0-00-2675 від 20.03.2018 підтримує в повному обсязі, просить суд її задовольнити.

Представник банкрута підтримав позицію ліквідатора, заявлені додаткові кредиторські вимоги визнає частково.

На підставі ст. 233 ГПК України, в судовому засіданні 30.05.2018 судом оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників провадження у справі, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ст. 9 Закону про банкрутство, справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ст. 84 Розділу VII "Особливості банкрутства окремих категорій боржників" Закону про банкрутство відносини, пов'язані з банкрутством боржників, визначених у цьому розділі, регулюються Законом з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом.

Особливості банкрутства фізичної особи встановлені ст. ст. 90-92 Закону про банкрутство.

Ухвалою суду від 09.01.2018 відкрито провадження у справі про банкрутство боржника - фізичної особи ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника - фізичної особи ОСОБА_3.

У відповідності до ст. 19 Закону України "Про вiдновлення платоспроможностi боржника або визнання його банкрутом", мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження (проваджень) у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо. Мораторій на задоволення вимог кредиторів застосовується до вимог кредиторів щодо відшкодування збитків, що виникли через відмову боржника від виконання правочинів (договорів) у процедурі санації, у порядку, передбаченому цим Законом. Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов'язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення. Дія мораторію не поширюється на задоволення вимог кредиторів у разі одночасного задоволення вимог кредиторів у процедурі розпорядження майном керуючим санацією згідно з планом санації або ліквідатором у ліквідаційній процедурі в порядку черговості, встановленому цим Законом. Стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов'язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор). Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника. Під час процедури розпорядження майном боржнику дозволяється задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з частиною п'ятою цієї статті не поширюється дія мораторію. Задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, допускається лише в межах провадження у справі про банкрутство. Дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про банкрутство.

Постановою суду від 23.01.2018 фізичну особу ОСОБА_3 визнано банкрутом, визнано безспірні грошові вимоги кредитора - ОСОБА_7 до боржника в сумі 1000000,00 грн., відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором у справі арбітражного керуючого Чепелюка Олександра Олександровича та інше.

На офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднено повідомлення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури (номер публікації: 48813, дата публікації: 24.01.2018).

Відповідно до ч. 5 ст. 91 Закону про банкрутство, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання фізичної особи банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: строки виконання зобов'язань фізичної особи вважаються такими, що настали; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), відсотків та інших фінансових (економічних) санкцій за всіма зобов'язаннями фізичної особи, крім зобов'язань, не пов'язаних із здійсненням такою особою підприємницької діяльності; припиняється стягнення з фізичної особи за всіма виконавчими документами, за винятком виконавчих документів за вимогами про стягнення аліментів, а також за вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, та за вимогами, не пов'язаними із здійсненням такою особою підприємницької діяльності.

Відповідно до приписів ч. 8 ст. 91 Закону про банкрутство, офіційне оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, із зазначенням строку пред'явлення кредиторами вимог до банкрута, який не може перевищувати двох місяців.

За приписами ч. 1 ст. 38 Закону про банкрутство, вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Частиною 1 ст. 92 Закону про банкрутство встановлено, що господарський суд розглядає вимоги, заявлені кредиторами або боржником, у строки, передбачені частиною восьмою статті 91 цього Закону. За наслідками розгляду зазначених вимог господарський суд виносить ухвалу про порядок і розмір задоволення вимог кредиторів.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 Закону про банкрутство заява кредитора має містити: найменування господарського суду, до якого подається заява; ім'я або найменування боржника, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи та реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності); ім'я або найменування кредитора, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи та реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності); розмір вимог кредитора до боржника з окремим зазначенням суми неустойки (штрафу, пені); виклад обставин, які підтверджують вимоги до боржника, та їх обґрунтування; відомості про наявність заставного майна боржника, яке є забезпеченням вимог; перелік документів, які додаються до заяви. До заяви в обов'язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника. Заява підписується кредитором або його уповноваженим представником.

Господарський суд зобов'язаний прийняти заяву кредитора, подану з дотриманням вимог цього Закону та Господарського процесуального кодексу України, про що виноситься ухвала, в якій зазначається дата розгляду заяви.

Згідно приписів ч. 1 ст. 24 Закону про банкрутство, господарський суд не пізніше п'яти днів з дня надходження заяви конкурсного кредитора здійснює перевірку її відповідності вимогам цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону про банкрутство, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження. За результатами розгляду вимог кредиторів господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, які вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; дата підсумкового засідання суду, на якому буде винесено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство або ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 22 цього Закону. У реєстрі вимог кредиторів повинні міститися відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов'язаннями, черговість задоволення кожної вимоги.

Правовий аналіз положень статей 23-25 Закону про банкрутство дає підстави для висновку, що розгляд заяв з кредиторськими вимогами у ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі статті 23 Закону, без відкриття нових проваджень.

Пунктом 29 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI)" (із змінами та доповненнями) роз'яснено, що розгляд грошових вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі статті 23 Закону.

Відповідно до ч. 3 статті 23 Закону про банкрутство, склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов'язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Згідно з ч. 5 ст. 23 Закону про банкрутство розпорядник майна боржника не пізніше ніж на десятий день з дня, наступного після закінчення встановленого частиною першою цієї статті строку, з урахуванням результатів розгляду вимог кредиторів боржником повністю або частково визнає їх або відхиляє з обґрунтуванням підстав визнання чи відхилення, про що письмово повідомляє заявників і господарський суд, а також подає до суду письмовий звіт про надіслані всім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами разом з копіями повідомлень про вручення поштового відправлення та описів вкладення в поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредиторами.

У абзаці 1 ч. 8 ст. 23 Закону про банкрутство зазначено, що вимоги конкурсних кредиторів, визнані боржником або господарським судом, вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону про банкрутство, ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими; веде реєстр вимог кредиторів; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

У встановлений законодавством строк на адресу суду надійшла заява Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про визнання кредиторських вимог до банкрута. Кредитор просить суд: 1) визнати кредиторські вимоги у сумі 13348989,59 грн. та внести їх до реєстру вимог кредиторів у першу чергу як такі, що забезпечення заставою майна боржника; 2) окремо внести до реєстру вимог кредиторів відомості про майно боржника, яке є предметом застави: 66/100 частки домоволодіння за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, АДРЕСА_1, яке складається з 5-ти житлових будинків: літ. А загальною площею 241,9 кв.м., житловою площею 141,1 кв.м.; літ. Б загальною площею 174,0 кв.м., житловою площею 114,8 кв.м.; літ. О-2 загальною площею 156,0 кв.м., житловою площею 100,7 кв.м.; літ. С-2 загальною площею 227,7 кв.м., житловою площею 119,9 кв.м.; літ. Ц-3 загальною площею 266,4 кв.м., житловою площею 193,5 кв.м. та споруд.

Розглянувши матеріали заяви, господарським судом встановлено.

16.10.2006 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», який змінив свою назву на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ФОП Коріновською Лілією Богданівною укладено кредитний договір №010/08-11/06-476 (далі - Кредитний договір).

Згідно п.1.1. Кредитного договору, банк зобов'язався надати позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у сумі 429700,00 дол. США строком до 16.10.2013 зі сплатою 14% річних.

Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, кредитні кошти призначалися для здійснення будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3.

Позичальник зобов'язався повернути кредит частинами відповідно до графіку, який є додатком №1 до Кредитного договору (п. 1.1.) та щомісячно не пізніше 26 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом.

В подальшому між сторонами було укладено Додаткові договори: №2 від 16.11.2006, №3 від 06.12.2006, №5 від 22.01.2007, №6 від 02.02.2007, №7 від 07.02.2007, №8 від 13.03.2007, №9 від 20.03.2007, №10 від 03.04.2007, №11 від 12.04.2007, №12 від 20.04.2007, №13 від 27.04.2017, №14 від 18.05.2007, №15 від 29.05.2007, №16 від 13.06.2007, №17 від 09.07.2007, №18 від 18.07.2007, №19 від 01.08.2007, №20 від 22.01.2008, №21 від 13.03.2008, №22 від 2503.2008, №010/08-11/06-476/4 від 27.02.2009, якими вносилися зміни до графіку погашення заборгованості за кредитним договором, а також змінювалися ставки процентів річних за користування кредитними коштами та строки остаточного повернення кредитних коштів.

01.07.2011 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (кредитор) та ФОП Коріновською Лілією Богданівною (первісний боржник), ФОП Коріновською Лідією Іванівною (новий боржник) укладено договір про переведення боргу №11/42-0-1/11-115 від 01.07.2011 (далі - Договір).

Згідно п.1.1. Договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, первісний боржник за згодою Кредитора переводить свої боргові зобов'язання за Кредитним договором №010/08-11/06-476 від 16.10.2006, укладеним між первісним боржником та кредитором на нового боржника, а новий боржник заміняє первісного боржника як сторону - позичальника у Кредитному договорі та приймає на себе всі його права та обов'язки за Кредитним договором.

Відповідно до п.1.2. Договору загальна сума заборгованості первісного боржника за Кредитним договором перед кредитором станом на день укладення цього Договору складає 379180,18 дол. США (далі - боргові зобов'язання), в тому числі: заборгованість за кредитом - 328324,76 дол. США; прострочена заборгованість за кредитом - 69840,31 дол. США; прострочена заборгованість по сплаті процентів - 50855,42 дол. США.

Пунктом 1.3. Договору сторони погодили, що з моменту набуття чинності цим Договором первісний боржник вважається таким, що передав, а новий боржник таким, що прийняв на себе боргові зобов'язання та набув усіх прав та обов'язків сторони позичальника за Кредитним договором, в т.ч. обов'язок сплачувати проценти за користування кредитом до дня повернення кредиту. У зв'язку з цим, кредитор та новий боржник у день підписання цього Договору зобов'язуються внести зміни до Кредитного договору уклавши додатковий договір до нього в частині заміни первісного боржника на нового боржника в якості позичальника за Кредитним договором щодо графіку погашення кредиту, що є невід'ємною частиною Кредитного договору. У зв'язку з переводом боргу за цим Договором заставодавець/іпотекодавець погоджується забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.

Пунктом 1.5. Договору сторони домовились, що в день підписання цього Договору іпотекодавець зобов'язується укласти Договір про внесення змін до Договору іпотеки, посвідченого 12.10.2006 приватним нотаріусом Миколаївського МНО Шиліною Г.М. за реєстровим №3161, укладеного кредитором, стосовно збереження іпотеки після переведення боргу на нового боржника.

Відповідно до п.2.2.5. новий боржник беззаперечно та безумовно визнає розмір заборгованості за Кредитним договором, визначений на дату укладання цього Договору відповідно до п.1.2. цього Договору. Він повністю ознайомлений з відомостями і документами, що підтверджують виконання первісним боржником обов'язків за Кредитним договором.

Згідно з п. 3.1. Договору новий боржник приймає борг первісного боржника за Кредитним договором у відповідності до умов цього Договору за ціною 379180,18 дол. США.

Пунктом 4.1. Договору сторони погодили, що в день укладення Договору первісний боржник зобов'язаний передати, а новий боржник прийняти усі документи, пов'язані з переведенням боргу, про що складається двосторонній акт, зокрема: 1) Кредитний договір №010/08-11/06-476 від 16.10.2006, невід'ємною частиною якого є Додаткові договори до Кредитного договору №010/08-11/06-476 від 16.10.2006: №1 від 25.10.2006, №2 від 16.11.2006, №3 від 06.12.2006, №4 від 20.12.2006, №5 від 22.01.2007, №6 від 02.02.2007, №7 від 07.02.2007, №8 від 13.03.2007, №9 від 20.03.2007, №10 від 03.04.2007, №11 від 12.04.2007, №12 від 20.04.2007, №13 від 27.04.2017, №14 від 18.05.2007, №15 від 29.05.2007, №16 від 13.06.2007, №17 від 09.07.2007, №18 від 18.07.2007, №19 від 01.08.2007, №20 від 22.01.2008, №21 від 13.03.2008, №22 від 25.03.2008, №010/08-11/06-476/4 від 27.02.2009, №010/08-11/06-476/5 від 01.07.2011; 2) платіжні документи по кредиту.

Відповідальність сторін регулюється розділом 5 Договору, зокрема, п.п.5.1., 5.4. Договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим Договором сторони несуть відповідальність у відповідності з чинним законодавством України.

На забезпечення виконання зобов'язань позичальника за Кредитним договором банком укладено з громадянами ОСОБА_3 та ОСОБА_10 (іпотекодавцями) договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Шиліною Г.М. 20.10.2006 р., та зареєстрований у реєстрі за № 3161, згідно якого іпотекодавцями передано в іпотеку банку їх спільне домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1.

01.07.2011 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ФОП Коріновською Л.І. було укладено Додатковий договір №010/08-11/06-476/6 від 01.07.2011 до Кредитного договору, згідно п.1 якого п.1.1. Кредитного договору викладено в наступній редакції: « 1.1. Кредитор, на положеннях та умовах цього Договору, відкриває позичальнику не відновлювальну кредитну лінію у сумі 379180,18 дол. США строком до 16.10.2014 із сплатою 12% річних. Погашення кредитної лінії встановлюється згідно Графіка погашення кредитного договору, наведеного в додатку №1, що є невід'ємної частиною цього Кредитного договору».

Одночасно з укладення даної Додаткової угоди сторони домовились викласти Додаток №1 «Графік погашення кредитного договору до Договору в новій редакції від 01.07.2011.

В подальшому сторони змінювали графік погашення кредитного договору Додатковими угодами №010/08-11/06-476/7 від 23.08.2012 та №010/08-11/06-476/8 від 28.02.2013.

Згідно акту звірення взаєморозрахунків за Кредитним договором №010/08-11/06-476 від 16.10.2006, підписаного сторонами 28.02.2013, позичкова заборгованість ФОП Коріновської Лідії Іванівни станом на 27.02.2013 за Кредитним договором складає 348416,46 дол. США.

Крім того, на забезпечення виконання зобов'язань підприємця Коріновської Л.І. за кредитним договором Банком укладено з громадянами ОСОБА_8, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 договори поруки від 01.07.2011 р. №№ 12/42-0-1/11-312, 12/42-0-1/11-314, 12/42-0-1/11-313, у відповідності до яких зазначені особи зобов'язалися відповідати перед Банком солідарно з позичальником за виконання його зобов'язань за кредитним договором, у тому числі тих зобов'язань, що можуть виникнути в майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу

Позичальник свої зобов'язання за Кредитним договором не виконав, у визначений строк кредит не повернув, проценти не сплатив.

Наявність заборгованості за Кредитним договором підтверджується рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.10.2016 у справі №490/7038/14-ц, яким частково задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_10 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Судом вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки на нерухоме майно, а саме: домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3, яке складається з 5-ти житлових будинків: літ. А загальною площею 241,9 кв.м., житловою площею 141,1 кв.м.; літ. Б загальною площею 174,0 кв.м., житловою площею 114,8 кв.м.; літ. О-2 загальною площею 156,0 кв.м., житловою площею 100,7 кв.м.; літ. С-2 загальною площею 227,7 кв.м., житловою площею 119,9 кв.м.; літ. Ц-3 загальною площею 266,4 кв.м., житловою площею 193,5 кв.м. та споруд, яке належить ОСОБА_3 та ОСОБА_10, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, визначеному відповідно до висновку №125-004 судової оціночно-технічної експертизи Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області і складає 21612550 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №010/08-11/06-476 від 16.10.2006 з подальшими Додатковими угодами, у сумі 333899,50 дол. США (заборгованість по кредиту - 324404,70 дол. США, заборгованість по відсоткам - 9494,80 дол. США та пеня - 414064 грн. 23 коп.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 26.01.2017.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 14.04.2017 у справі №915/127/17 задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», стягнуто з фізичної особи - підприємця Коріновської Лідії Іванівни на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» грошові кошти в сумі 101641 дол. США 75 центів - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом з 29.04.2014 по 28.12.2016, а також грошові кошти на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 41210,65 грн.

Кредитор заявою від 20.03.2018 №140-7-0-00-2675 просить суд визнати та включити до першої черги реєстру вимог кредиторів банкрута грошові вимоги банку у сумі 13348989,59 грн., як такі, що забезпечені заставою майна боржника.

Зазначена сума кредиторської заборгованості складається із: заборгованості по кредиту в сумі 324404,70 дол.США (8575976,92 грн.), заборгованості по сплаті відсотків по кредиту в сумі 154863,65 дол. США (4093982,26 грн.), заборгованості по сплаті пені в сумі 25685,78 дол. США (679030,41 грн.).

Заборгованість по кредиту в сумі 324404,70 дол. США стягнуто з боржника на користь кредитора рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.10.2016 у справі №490/7038/14-ц, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на дату подання заяви кредитором - 20.03.2018 (1 дол. США = 26,436044 грн., довідка т.2, а.с.82) становить 8575976,92 грн.

Оскільки заборгованість за тілом кредиту боржником не погашено, станом на 22.01.2018 (за період до визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури) кредитором, у відповідності з приписами ч. 5 ст. 91 Закону про банкрутство, нараховано заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитними коштами в загальній сумі 154863,65 дол. США., що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на дату подання заяви кредитором - 20.03.2018 (1 дол. США = 26,436044 грн., довідка т.2, а.с.82) становить 4093982,26 грн., з яких, зокрема, рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.10.2016 у справі №490/7038/14-ц з боржника на користь кредитора стягнуто заборгованості по відсоткам станом на 19.05.2014 в сумі 9494,80 дол. США, рішенням господарського суду Миколаївської області від 14.04.2017 у справі №915/127/17 з боржника стягнуто на користь кредитора заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами у період з 29.04.2014 по 28.12.2016 в загальній сумі 101641,75 дол. США.

Ліквідатором та банкрутом вимоги кредитора в цій частині не заперечено.

Суд погоджується із розрахунком кредитора щодо суми заборгованості зі сплати процентів.

Стосовно вимоги кредитора про визнання та включення до реєстру вимог кредиторів банкрута вимог по пені в сумі 25685,78 дол. США, з яких: заборгованість по пені по тілу кредиту за період липень-жовтень 2014 року - 4434,28 дол. США., заборгованість по пені по відсоткам за липень 2014 року - грудень 2017 року 21251,50 дол. США, судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 10.2. Кредитного договору №010/08-11/06-476 від 16.10.2006 за порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом передбачених п.п.1.1, 6.1. даного договору, позичальник сплачує кредитору:

- пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення - для кредитів, наданих у національній валюті України, або

- пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення кредитів, наданих у іноземній валюті.

Пунктом 6.1 Кредитного договору передбачено зобов'язання позичальника сплачувати відсотки за кредит щомісячно не пізніше 26 числа кожного місяця та остаточно при погашенні кредиту.

28.02.2013 між ПАТ «Райффйазен Банк Аваль» та ФОП Коріновською Л.І. укладено додаткову угоду №010/08-11/06-47678 від 28.02.2013, відповідно до п. 4 якої одночасно з укладанням даної Додаткової угоди сторони домовились викласти Додаток№1 «Графік погашення кредитного договору» до Договору в новій редакції.

Відповідно до п. 1 Додатку №1 до Додаткової угоди №010/08-11/06-47678 від 28.02.2013 до Кредитного договору, кредитна заборгованість по Кредитному договору №010/08-11/06-476 від 16.10.2006 повинна погашатися позивальником згідно до встановленого графіку. Сторонами встановлено, що останній платіж з погашення основної заборгованості та процентів здійснюється позичальником 16.10.2014.

Відповідно до ст. 223 ГК України при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до приписів ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

У п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішення господарських спорів» від 29.05.2013 №10 зазначено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Згідно п. 4.2 названої постанови Пленуму Вищого господарського суду України, у зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане.

Пункт 4.3. названої постанови містить роз'яснення, якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов'язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін. При цьому, однак, слід мати на увазі положення частини шостої статті 232 ГК України, за якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Даний шестимісячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором).

Отже, аналіз наведених норм ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою (правова позиція Верховного Суду України у справі №6/1138цс15).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" сторонами у справі про банкрутство є конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут).

Частиною 2 ст. 41 Закону про банкрутство встановлено, ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема, виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута.

Стороною у спорі щодо наявності кредиторської заборгованості у банкрута є ліквідатор.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Вищого господарського суду України від 19 січня 2017 року у справі №920/1294/15.

У відзиві на заяву кредитора ліквідатором визнано кредиторські вимоги по пені в сумі 414064,23 грн., що стягнуто на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.10.2016 у справі №490/7038/14-ц.

Ліквідатором відхилено вимоги в частині нарахування пені в сумі 264966,18 грн., як такі, що заявлені поза межами строку позовної давності.

На думку ліквідатора, звертаючись до Центрального районного суду м. Миколаєва із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки заборгованості по кредитному договору, кредитор скористався своїм правом стягнення пені, а тому вимога про включення до реєстру вимог кредиторів пені в сумі 264966,18 грн. заявлена поза межами строку позовної давності, встановленої ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Тобто, фактично ліквідатором заявлено про застосування строку позовної давності стосовно вимог кредитора в цій частині.

З матеріалів справи вбачається, що кредитор 02.06.2014 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 20.10.2006, посвідченим приватним нотаріусом Марченко О.М., зареєстрованим в реєстрі за №3161 - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3, яке складається з 5-ти житлових будинків: літ. А загальною площею 241,9 кв.м., житловою площею 141,1 кв.м.; літ. Б загальною площею 174,0 кв.м., житловою площею 114,8 кв.м.; літ. О-2 загальною площею 156,0 кв.м., житловою площею 100,7 кв.м.; літ. С-2 загальною площею 227,7 кв.м., житловою площею 119,9 кв.м.; літ. Ц-3 загальною площею 266,4 кв.м., житловою площею 193,5 кв.м. та споруд, яке належить ОСОБА_3 та ОСОБА_10 шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій за рахунок чого задовольнити вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за Кредитним договором №010/08-11/06-476 від 16.10.2014 у загальній сумі 369196,62 дол. США.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.10.2016 у справі №490/7038/14-ц звернуто стягнення на предмет іпотеки на нерухоме майно, а саме: домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3, яке складається з 5-ти житлових будинків: літ. А загальною площею 241,9 кв.м., житловою площею 141,1 кв.м.; літ. Б загальною площею 174,0 кв.м., житловою площею 114,8 кв.м.; літ. О-2 загальною площею 156,0 кв.м., житловою площею 100,7 кв.м.; літ. С-2 загальною площею 227,7 кв.м., житловою площею 119,9 кв.м.; літ. Ц-3 загальною площею 266,4 кв.м., житловою площею 193,5 кв.м. та споруд, яке належить ОСОБА_3 та ОСОБА_10, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, визначеному відповідно до висновку №125-004 судової оціночно-технічної експертизи Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області і складає 21612550 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №010/08-11/06-476 від 16.10.2006 з подальшими Додатковими угодами, у сумі 333899,50 дол. США (заборгованість по кредиту - 324404,70 дол. США, заборгованість по відсоткам - 9494,80 дол. США та пеня - 414064 грн. 23 коп.)

Відповідно до п. 1 Додатку №1 до Додаткової угоди №010/08-11/06-47678 від 28.02.2013 до Кредитного договору, кредитна заборгованість по Кредитному договору №010/08-11/06-476 від 16.10.2006 повинна погашатися позивальником згідно до встановленого графіку. Сторонами встановлено, що останній платіж з погашення основної заборгованості та процентів здійснюється позичальником 16.10.2014.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Таким чином, строк позовної давності щодо вимоги про нарахування пені за основним зобов'язанням закінчився 17.10.2015.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи те, що кредитором без поважних причин пропущено строк для звернення з позовом про стягнення нарахованої пені, відсутні докази його переривання, стороною у справі заявлено про застосування позовної давності, отже, підлягають відхиленню вимоги кредитора щодо визнання та включення до реєстру вимог кредиторів банкрута вимог по нарахуванню пені на заборгованість за тілом кредиту за період з липня по жовтень 2014 року в сумі 4434,28 грн., що еквівалентно 127905,99 грн. за курсом НБУ станом на 22.01.2018.

Стосовно вимоги кредитора про визнання та включення до реєстру вимог кредиторів заборгованості по пені по відсоткам за липень 2014 року - грудень 2017 року в сумі 21251,50 дол. США господарський суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як зазначалось раніше, п. 10.2. Кредитного договору №010/08-11/06-476 від 16.10.2006 сторони домовились, що за порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом передбачених п.п.1.1, 6.1. даного договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення кредитів, наданих у іноземній валюті.

Відповідно до п. 6.1 Кредитного договору, позичальник зобов'язався сплачувати відсотки за кредит щомісячно не пізніше 26 числа кожного місяця та остаточно при погашенні кредиту.

Відповідно до п. 1 Додатку №1 до Додаткової угоди №010/08-11/06-47678 від 28.02.2013 до Кредитного договору, кредитна заборгованість по Кредитному договору №010/08-11/06-476 від 16.10.2006 повинна погашатися позивальником згідно до встановленого графіку. Сторонами встановлено, що погашення процентів за користування кредитом здійснюється позичальником у останній день місяця.

Кредитором нараховано боржнику заборгованість по пені по відсоткам за липень 2014 року - грудень 2017 року в розмірі 21251,50 дол. США.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що строк позовної давності за даними вимогами становить 1 рік, заяву про визнання кредиторських вимог кредитором подано до суду 20.03.2017, ураховуючи п.п. 1.1, 6.1. Кредитного договору та п. 1 Додатку №1 до Додаткової угоди №010/08-11/06-47678 від 28.02.2013 до Кредитного договору та дату введення мораторію, суд вважає необхідним визнати вимоги кредитора в цій частині частково за період з березня по грудень 2017 року, що за розрахунком суду становить 1104,59 дол. США, що еквівалентно 29200,99 грн. за курсом НБУ станом на дату подання кредитором заяви до суду.

Решту вимог кредитора в цій частині в сумі 235765,19 грн. слід відхилити як такі, що заявлені поза межами позовної давності.

16.04.2018 ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" було подано до господарського суду заяву №140-7-0-00-2683 від 12.04.2018 про залучення до справи №915/1367/17 про банкрутство фізичної особи ОСОБА_3 ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" та здійснення процесуального правонаступництва відносно кредитора - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль".

27.04.2018 ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" було подано до господарського суду заяву №140-7-0-00-2698 від 26.04.2018 про залучення до справи №915/1367/17 про банкрутство фізичної особи ОСОБА_3 ТОВ "Фінансова компанія "Форінт" та здійснення процесуального правонаступництва відносно кредитора - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль".

Судом в судовому засіданні 14.05.2018 було досліджено обставини правонаступництва та ухвалою від 14.05.2018 задоволено заяву №140-7-0-00-2698 від 27.04.2018 про заміну сторони правонаступником у справі №915/1367/17, заяву №140-7-0-00-2683 від 12.04.2018 залишено без задоволення, здійснено заміну сторони у справі №915/1367/17 про банкрутство фізичної особи ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2), замінивши кредитора - Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" (код 40658146).

11.05.2018 фізичною особою - підприємцем Парубець Ангеліною Олегівною подано до господарського суду заяву від 10.05.2018 про заміну кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» у справі №915/1367/17 про банкрутство фізичної особи ОСОБА_3 на фізичну особу-підприємця Парубець Ангеліну Олегівну.

Ухвалою суду від 30.05.2018 задооволено заяву фізичної особи - підприємця Парубець А.О. від 10.05.2018 про заміну кредитора правонаступником у справі №915/1367/17, здійснено заміну сторони у справі №915/1367/17 про банкрутство фізичної особи ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2), замінивши кредитора - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" (код 40658146) на його правонаступника - фізичну особу - підприємця Парубець Ангеліну Олегівну (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог кредитора в частині визнання та включення до реєстру вимог кредиторів пені.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги кредитора на загальну суму 13113224,40 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 324404,70 доларів США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на дату подання заяви 20.03.2018 (1 дол. США = 26,436044) становить 8575976,92 грн.; заборгованість по відсотках 154863,65 доларів США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на дату подання заяви становить 4093982,26 грн.; заборгованість по пені по тілу кредиту 412201,14 грн. (за рішення суду); заборгованість по пені по відсотках 1863,09 грн. (за рішенням суд); заборгованість по пені по відсотках за період березень - грудень 2017 року в розмірі 1104,59 доларів США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на дату подання заяви становить 29200,99 грн., яку розраховано судом у відповідності з положеннями зазначених вище норм чинного законодавства в межах шестимісячного строку від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане та в межах строку позовної давності.

Решту вимог кредитора по нарахованій пені в сумі 235765,19 грн. слід відхилити з підстав нарахування їх без урахування дати введення мораторію у даній справі та заявлених поза межами позовної давності.

Частиною 2 ст. 92 Закону про банкрутство врегульовано черговість задоволення вимог кредиторів фізичної особи, визнаної банкрутом.

Так, до задоволення вимог кредиторів із коштів, внесених на спеціальний банківський рахунок, відшкодовуються витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство фізичної особи і виконанням постанови господарського суду про визнання фізичної особи банкрутом. Вимоги кредиторів задовольняються в такій черговості:

у першу чергу задовольняються вимоги кредиторів за зобов'язаннями, забезпеченими заставою майна фізичної особи; вимоги громадян, перед якими фізична особа несе відповідальність за заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян, шляхом капіталізації відповідних періодичних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування України за громадян, які застраховані у цьому Фонді у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, вимоги щодо стягнення аліментів; розрахунки щодо виплати вихідної допомоги та оплати праці особам, які працюють за трудовим договором (контрактом), і щодо виплати авторської винагороди, а також задовольняються вимоги, що виникли із зобов'язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування;

у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів);

у третю чергу проводяться розрахунки з іншими кредиторами.

Керуючись ст. ст. 23, 24, 25, 38, 83, 91, 92 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ст. 12, 233, 234 ГПК України, господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Заяву Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є фізична особа - підприємець Парубець Ангеліна Олегівна, від 20.03.2018 №140-7-0-00-2675 - задовольнити частково.

2.Визнати грошові вимоги фізичної особи - підприємець Парубець Ангеліни Олегівни (правонаступник Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль») до фізичної особи ОСОБА_3 в сумі (ідентифікаційний код НОМЕР_2) в сумі 13 113 224,40 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту у сумі 8 575 976,92 грн., що є еквівалентом 324 404,70 дол. США; заборгованості по відсотках у сумі 4 093 982,26 грн., що є еквівалентом 154 863,65 дол. США; пеня за несвоєчасну сплату основного зобов'язання та процентів по кредиту в розмірі 443 265,22 грн. та включити їх до першої черги реєстру вимог кредиторів банкрута.

3.Витрати фізичної особи - підприємець Парубець Ангеліни Олегівни (правонаступник Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль») по сплаті судового збору в сумі 3524,00 грн. підлягають відшкодуванню до задоволення вимог кредиторів із коштів, внесених на спеціальний банківський рахунок.

4.В решті грошові вимоги фізичної особи - підприємець Парубець Ангеліни Олегівни (правонаступник Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль») відхилити.

5.Ухвалу направити кредитору, банкруту, ліквідатору.

6.Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена у 10-денний строк з дня складення повного тексту безпосередньо до Одеського апеляційного господарського суду або через Господарський суд Миколаївської області.

Повний текст ухвали складено і підписано 01 червня 2018 року.

Суддя В.О.Ржепецький