КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2018 р. Справа№ 910/14091/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

при секретарі Вінницькій Т.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача : Чернецький В.В. довіреність № 10-901/д від 26.12.17;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2017 (повне рішення підписано 03.10.2017)

у справі №910/14091/17 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України

до публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

в особі відокремленого підрозділу Гнідинцівського газопереробного заводу

публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

про стягнення 3525,44 грн.

ВСТАНОВИВ:

Прилуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України (далі - позивач) звернулось у Господарський суд міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі відокремленого підрозділу Гнідинцівського газопереробного заводу ПАТ "Укрнафта" (далі - відповідач) про стягнення 3525,44 грн. шкоди, завданої внаслідок подання відповідачем недостовірної інформації відносно пенсіонера ОСОБА_3, якому у період з 14.10.2014 року по 28.02.2017 року здійснено переплату пенсії в сумі 3525,44 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2017 у справі №910/14091/17 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням Прилуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки внаслідок подання відповідачем недостовірної інформації відносно пенсіонера ОСОБА_3, останньому у період з 14.10.2014 року по 28.02.2017 року здійснено переплату пенсії в сумі 3525,44 грн. і вказана сума має бути відшкодована відповідачем позивачу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2018 у справі №910/14091/17 поновлено Прилуцькому об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2017 у справі №910/14091/17, прийнято апеляційну скаргу Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2017 у справі №910/14091/17 до провадження, розгляд справи призначений на 17.01.2018.

17.01.2018 відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін.

На підставі розпорядження начальника управління Київського апеляційного господарського суду №09.1-08/152/18 від 17.01.2018 та згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 17.01.2018 склад колегії суддів у справі №910/14091/17 змінено на наступний: головуючий суддя Корсакова Г.В., судді Отрюх Б.В., Хрипун О.О. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.01.2018 прийнято справу №910/14091/17 до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Корсакова Г.В., судді Отрюх Б.В., Хрипун О.О., розгляд справи №910/14091/17 призначений на 21.02.2018.

Відповідно до розпорядження начальника управління Київського апеляційного господарського суду №09.1-08/463/18 від 21.02.2018 у зв'язку з перебуванням перебування судді Хрипуна О.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, призначений повторний автоматизований розподіл справи №910/14091/17.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 21.02.2018 для розгляду справи №910/14091/17 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В., суддів Тарасенко К.В., Отрюха Б.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.02.2018 р. відкрито апеляційне провадження у справі №910/14091/17 колегією суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В., суддів Тарасенко К.В., Отрюха Б.В. та призначено справу до розгляду на 22.03.2018 р.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Київського апеляційного господарського суду №09.1-08/766/18 від 22.03.2018 р. у зв'язку з перебуванням судді Отрюха Б.В. у відпустці, який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), призначений повторний автоматизований розподіл справи №910/14091/17.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 22.03.2018 р. для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В., суддів Іоннікової І.А., Тарасенко К.В. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2018 колегією суддів у зазначеному складі відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 11.04.2018.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 14.05.2018 призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/14091/17 у зв'язку із звільненням головуючого судді (судді-доповідача) Корсакової Г.В. з посади судді Київського апеляційного господарського суду у відставку.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2018 справу №910/14091/17 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Мартюк А.І., Ткаченка Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2018 колегією суддів у зазначеному складі прийнято справу до провадження, розгляд справи призначено на 05.06.2018.

04.06.2018 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2018 р., у зв'язку із перебуванням судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі №910/14091/17 колегію суддів у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 колегією суддів у зазначеному складі прийнято справу до провадження,

Клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника задоволено колегією суддів.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що у діях відповідача відсутній склад цивільного правопорушення, а переплата пенсії сталась внаслідок "подвоєння" у централізованій базі Пенсійного фонду інформації з надісланих відповідачем звітів.

Статтями 269, 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши апеляційну скаргу, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, пенсіонер ОСОБА_3 перебуває на обліку у Прилуцькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України з 03.04.2006р. та отримує пенсію по інвалідності.

На момент призначення пенсії по інвалідності пенсіонер ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах із Гнідинцівським газопереробним заводом (ГПЗ) ПАТ "Укрнафта".

Згідно ч.5 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, що була чинною на момент призначення пенсії) для обчислення пенсії враховувалась заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

З метою призначення пенсії ОСОБА_3, Гнідинцівським ГПЗ ПАТ "Укрнафта" 13 квітня 2006 року подано індивідуальні дані по даному працівнику за 2006 рік за період січень-березень з позначками "Призначення пенсії" (код типу ставки 1). По закінченню 2006 року підприємством надано до УПФУ звіти про заробітну плату за період з 01.01.2006 по 31.12.2006 з позначкою "Початкова" (код типу ставки 2).

Всі дані про заробітну плату застрахованих осіб, поданих страхувальниками, зберігаються у Центральному сховищі ПФУ. За умови співпадання основних реквізитів індивідуальних відомостей на застраховану особу у системі персоніфікованого обліку відбувається технологічна заміна попередньо накопичених відомостей в обліковій картці особи на актуальні відомості. Така заміна відбувається тільки на центральному рівні. У випадку, коли основні реквізити індивідуальних відомостей на застраховану особу не співпадають, у Центральному сховищі ПФУ залишаються актуальними обидва документи, що призводить до недостовірного відображення розміру заробітної плати застрахованої особи, а саме подвоєнню заробітної плати за період співпадання по обох звітах з позначками "Призначення пенсії" та "Початкового".

При переведенні з одного виду пенсії (по інвалідності) на інший (за віком) за заявою ОСОБА_3 від 14.10.2014 року, відповідно до ч.4 ст.42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" було враховано заробітну плату за період з 01.07.2000 року по 30.09.2014 року за даними, що містилися в Центральному сховищі бази даних персоніфікованого обліку відомостей ПФУ.

Відповідно до наданої інформації управлінням Пенсійного фонду України в районі проведено перевірку баз даних щодо наявності даних про особу в системі персоніфікованого обліку за формою "Початкова" та "Призначення пенсії" за один і той самий період з розбіжностями даних за період з 2000-2009 року. За наслідками перевірки виявлено подвоєння поданих Гнідинцівським газопереробним заводом даних про індивідуальні відомості на застраховану особу ОСОБА_3 за формами "Призначення пенсії" та "Початкова" за 2006 рік.

Звертаючись до суду із даним позовом позивачем зазначено, що внаслідок невідповідності даних, поданих Гнідинцівським ГПЗ до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового страхування, з фактичною сумою нарахованої заробітної плати за документами бухгалтерського обліку виникла переплата пенсії пенсіонеру ОСОБА_3 в сумі 3525,44 грн. за період виплати пенсії з 14.10.2014 по 28.02.2017 року, тобто позивачем для розрахунку суми позову взято період після подання Гнідинцівським ГПЗ ПАТ "Укрнафта" 19 вересня 2014 року "скасовуючого" документа про заробітну плату ОСОБА_3

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач не довів наявності протиправної поведінки відповідача, причинного зв'язку між діями відповідача і збитками та наявності вини у відповідача.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, а також завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Правовідносини сторін у даній справі, за доводами позивача, виникли у зв'язку із завданням позивачу шкоди діями відповідача, які виразились у поданні недостовірної інформації щодо суми нарахованої заробітної плати.

У відповідності до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Постановою правління Пенсійного фонду України від 03.12.2013 N 25-2 "Про визнання такою, що втратила чинність, постанови Правління Пенсійного фонду України від 08 жовтня 2010 року N 22-2 установлено, що облік застрахованих осіб, звіти щодо сум нарахованих внесків та сум нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за періоди до 01 січня 2011 року ведуться відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 10 червня 2004 року N 7-6 "Про затвердження Порядку формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування" (Постанова N 7-6) та постанови правління Пенсійного фонду України від 05 листопада 2009 року N26-1 "Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України", (Постанова N 26-1).

Відповідно до положень, Постанови N 7-6 страхувальник один раз на рік до 1 квітня поточного року згідно із затвердженим графіком повинен був подати до територіального органу Пенсійного фонду за місцем реєстрації комплект документів первинної звітності до системи персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб за попередній рік.

Якщо застрахована особа зверталась за призначенням (перерахунком) пенсії протягом поточного року (до терміну подання річної звітності) для додаткового обліку даних про застраховану особу за період, що минув після останнього звіту, в комплекті документів, необхідних для призначення пенсії, страхувальник повинен був надати територіальному органу Пенсійного фонду за місцем реєстрації усі відсутні у СПОВ відомості про застраховану особу-заявника за період роботи у страхувальника до дати формування заяви на призначення пенсії.

У разі виявлення недостовірних відомостей, які подані та/або накопичені в електронних базах даних персоніфікованого обліку, страхувальник подає до відповідного територіального органу Пенсійного фонду необхідні корегуючі або скасовуючі документи щодо виявлених недостовірних звітів про застраховану особу.

На підставі поданого документа з позначкою "коригуюча" у системі персоніфікованого обліку відбувається технологічна заміна попередньо накопичених відомостей в обліковій картці особи на актуальні відомості, що подані страхувальником у документі з позначкою "корегуюча".

На підставі поданого документа з позначкою "скасовуюча" недостовірні відомості облікової картки вилучаються із переліку актуальних для використання, але залишаються у електронному архіві для збереження історії звітування. Скасування відомостей здійснюється, якщо некоректними виявились такі ключові реквізити первинного звіту, як код страхувальника, звітний рік, номер облікової картки застрахованої особи, код категорії застрахованої особи, код підстави для спеціального стажу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, у квітні 2006 року ОСОБА_3 отримав інвалідність і в нього змінився код типу ставки страхового збору.

Також, за 2006 рік Гнідинцівському ГПЗ необхідно було додати дані про заробітну плату застрахованої особи за квітень - грудень 2006 року, що і було зроблено 19 березня 2007 року.

Отже, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що подана Гнідинцівським ГПЗ звітність відповідала вимогам пункту 8.3. Порядку N 7-6.

Колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що код типу ставки страхового збору "1" (на загальних підставах) чи "2" (для інвалідів) впливає винятково на розмір страхових внесків, а не на розмір заробітної плати з якої розраховується пенсія. Крім того, у системі персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб не можуть бути актуальними декілька звітів, а отже і не може бути подвоєння суми заробітної плати з якої розраховується пенсія.

Як зазначено вище, у позовній заяві позивач посилається на те, що внаслідок невідповідності даних, поданих Гнідинцівським ГПЗ до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового страхування, з фактичною сумою нарахованої заробітної плати за документами бухгалтерського обліку виникла переплата пенсії пенсіонеру ОСОБА_3ІВ. в сумі 3525,44 грн. за період виплати пенсії з 14.10.2014 по 28.02.2017 року, тобто позивачем для розрахунку суми позову взято період після подання Гнідинцівським ГПЗ ПАТ "Укрнафта" 19 вересня 2014 року "скасовуючого" документа про заробітну плату ОСОБА_3

Відповідно до статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Частини 1, 2 ст. 1166 ЦК України визначають, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 Цивільного кодексу України необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті 1166, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі.

в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди

Проте, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що позивач не довів наявності протиправної поведінки відповідача, причинного зв'язку між діями відповідача і збитками та наявності вини у відповідача, отже відсутня наявність всіх умов щодо відшкодування шкоди, передбачених ст. 1166 Цивільного кодексу України, в зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При прийнятті оскаржуваного судового рішення місцевий господарський суд, керуючись, зокрема, приписами наведених норм, на підставі повного та всебічного дослідження фактичних обставин справи і перевірки їх наявними доказами, з урахуванням визначених позивачем меж позовних вимог, дійшов правомірного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Доводи, які викладені скаржником у апеляційній скарзі, не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2017 у справі № 910/14091/17 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, прийнято без порушення норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Прилуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2017 у справі №910/14091/17 - без змін.

2. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14091/17.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07.06.2018.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк