УХВАЛА

м. Київ

31.05.2018Справа № 910/23428/15

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк" на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинг"

про стягнення 2 664 433 грн 61 коп.

Представники сторін:

від стягувача (заявника): Погодін В.О. - представник за довіреністю;

від боржника: не з'явились;

від ВДВС: не з'явились,

Встановив:

03.09.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинг" про стягнення 2 664 433 грн 61 коп. заборгованості за кредитним договором № 301/Ю від 24.01.2014, у тому числі: 2 564 356 грн 13 коп. заборгованості по кредиту, 84 409 грн 92 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 6 539 грн 56 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту та 9 128 грн 00 коп. пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Український лізинг" в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами кредитного договору № 301/Ю від 24.01.2014, належним чином не виконала взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим в останньої виникла заборгованість з повернення кредиту у розмірі 2 564 356 грн 13 коп. та заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 84 409 грн 92 коп., крім того у зв'язку з неналежним виконання зобов'язань за договором позивачем нараховано пеню за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 6 539 грн 56 коп. та пеню за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 9 128 грн 00 коп.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.10.2015 позов задоволено повністю, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинг" на користь Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк" стягнуто заборгованість по кредиту у розмірі 2 564 356 грн 13 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 84 409 грн 92 коп., пеню за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 6 539 грн 56 коп. та пеню за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 9 128 грн 00 коп., а також з Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинг" в дохід Державного бюджету України стягнуто судовий збір у розмірі 53 288 грн 67 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2015 виправлено описки, допущені в пунктах 2 та 3 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2015 № 910/23428/15.

21.12.2015, на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2015, з урахуванням ухвали Господарського суду міста Києва від 18.12.2015, що залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.12.2015, яке набрало законної сили 08.12.2015, видано накази.

11.05.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк" надійшла скарга на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, відповідно до якої скаржник просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про повернення виконавчого документа стягувачу від 16.04.2018 у виконавчому провадження № 50181860 та зобов'язати Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві провести виконавчі дії з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 21.12.2015 № 910/23428/15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.05.2018 розгляд скарги уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк" Білої І.В. на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві призначено на 31.05.2018.

29.05.2018 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві надійшли заперечення проти скарги.

Представники боржника та органу ДВС у судове засідання 31.05.2018 не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про час, дату та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

У судове засідання 31.05.2018 з'явився представник скаржника та надав пояснення по суті скарги, відповідно до яких в повному обсязі підтримав останню та просить суд її задовольнити.

В обґрунтування скарги стягував посилається на те, що повернення виконавчого документа стягувачу без вжиття всіх заходів щодо розшуку майна боржника порушує право скаржника на гарантоване державою забезпечення виконання рішення, у зв'язку з чим стягувач просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про повернення виконавчого документа стягувачу від 16.04.2018 у виконавчому провадження № 50181860 та зобов'язати Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві провести виконавчі дії з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 21.12.2015 № 910/23428/15.

Відповідно до статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно з частиною 1 статті 341 Господарського процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відповідно до частин 1, 2 статті 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Обов'язковість рішення суду визначено однією із основних засад судочинства (стаття 129 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України" (заява N 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь - яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17 травня 2005 року у справі "Чіжов проти України" (заява N 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії параграф 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Розглянувши скаргу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі статтею 124 Конституції України та статтею 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини 1 статті 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За умовами частини 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з положеннями пункту 1.6. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція), під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Положеннями пункту 1.7.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено, що постанова як окремий документ містить такі обов'язкові реквізити: а) номер виконавчого провадження; б) вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене; в) мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; г) резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови; д) до постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами; е) постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою; є) постанова складається у необхідній кількості примірників, один з яких залишається у виконавчому провадженні, а інші надсилаються за належністю; ж) якщо постанова надсилається у формі електронного документа, вона підписується електронним цифровим підписом; з) у разі якщо постанова виконавця є виконавчим документом, вона повинна відповідати вимогам до виконавчого документа, визначеним статтею 4 Закону.

З матеріалів виконавчого провадження № 50181860, доданих до заперечень державного виконавця Боголей І.Ю., вбачається, що 17.02.2016 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Кравцовою Оленою Сергіївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50181860 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/23428/15 від 21.12.2015.

17.03.2016 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Кравцовою Оленою Сергіївною винесено постанову про приєднання виконавчого провадження № 50181860 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/23428/15 від 21.12.2015 до зведеного виконавчого провадження № 50535967.

Згідно з частинами 1, 2 та 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

З метою виявлення коштів та майна боржника державним виконавцем направлялися запити до відповідних установ.

Згідно відповідей Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" від 04.11.2016 № 81-15-8/44321, Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" від 08.11.2016 № 20.1.0.0.0/7-20161107/3429, Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" від 07.11.2016 № 029-3/230, Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" від 07.11.2016 № 67-6/794, Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" від 07.11.2016 № 040-07/5617 на постанову державного виконавця про арешт коштів боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинг" - кошти на рахунках боржника відсутні.

Головне управління держпраці у Харківській області у відповідь на лист № 3159/2 від 02.11.2016 щодо постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві про арешт майна боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинг" повідомило про відсутність інформації щодо наявності великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів.

Відповідно до вимоги державного виконавця від 14.02.2017 № 12883/2 було зобов'язано Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк", Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України", Печерську філію Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" та філію Головного управління по м. Києву та Київській області акціонерного товариства "Ощадбанк" надати інформацію про арешти накладені на рахунки боржника -Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинг", про залишок коштів на рахунках боржника по кожному з арештів накладених на рахунки боржника та загальну інформацію про стан рахунків боржника.

Згідно відповідей Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк", Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", Публічного акціонерного товариства "Ощадбанк", Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на вимогу державного виконавця від 14.02.2017 № 12883/2 кошти на рахунках, відкритих у вищезазначених установах, відсутні.

14.02.2017 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кравцовою Оленою Сергіївною постановлено оголосити в розшук всі транспортні засоби зареєстровані за боржником Товариством з обмеженою відповідальністю "Український лізинг".

Згідно з частиною 1 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пунктів 2, 5 частини 1 та частини 2 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

Згідно відповідей Державної служби України з безпеки на транспорті, Головного управління держпраці у Запорізькій області, Головного управління держпраці у Харківській області, Управління держпраці у Черкаській області, Управління держпраці у Волинській області, Головного управління держпраці у Луганській області, Управління держпраці у Рівненській області, Управління держпраці у Полтівській області, Управління держпраці у Донецькій області, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку встановлено, що за боржником майно не зареєстровано.

16.04.2018 старшим державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кравцовою Оленою Сергіївною в межах зведеного виконавчого провадження № 50181860 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку із відсутністю майна та коштів, на які можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу.

З огляду на вищевикладене, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши норми чинного законодавства України, судом не встановлено жодного порушення з боку старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кравцової Олени Сергіївни при вчиненні нею виконавчих дій спрямованих на виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/23428/15 від 21.12.2015, зокрема при винесенні останньою постанови від 16.04.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу в межах зведеного виконавчого провадження № 50181860.

Нормами статті 343 Господарського процесуального кодексу України встановлено за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що стягувачем (скаржником) не доведено порушення державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кравцовою Оленою Сергіївною порядку вчинення виконавчих дій, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" та Інструкцією з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, в частині винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 50181860 від 16.04.2018, з огляду на що суд відмовляє уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк" у задоволенні скарги на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у справі № 910/23428/15.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 234, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк" у задоволенні скарги на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у справі № 910/23428/15.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя Н.Б.Плотницька