ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"06" червня 2018 р. Справа № 918/367/18

Господарський суд Рівненської області у складі судді Церковної Н.Ф., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі ОСОБА_1" про забезпечення позову від 31.05.2018 року № 591,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерджі ОСОБА_1" до пред'явлення позову звернулося до Господарського суду Рівненської області із заявою про забезпечення позову від 31.05.2018 року № 591, в якій просить, посилаючись на ст. 136 - 137 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" (35112, Рівненська область, Млинівський р-н, с. Ярославичі, ), які обліковуються на відкритих банківських або інших кредитно-фінансових установах рахунках у межах розміру позовних вимог на загальну суму 15 151 471,99 грн.

В обґрунтування поданої заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерджі ОСОБА_1" зазначає, що підставою для звернення до суду до пред'явлення позову із заявою про забезпечення позову є те, що 20.09.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерджі ОСОБА_1" (далі-заявник, постачальник) та Приватним підприємством "Агро-Експрес-Сервіс" (далі-боржник, споживач) було укладено договір постачання природного газу №Р-91/2017 (далі-договір), за умовами якого постачальник зобов'язується поставити споживачу природний газ в обсягах і порядку, передбачених договором, а споживач зобов'язується прийняти газ та оплатити постачальнику його вартість у розмірах, строки та порядку, передбачених договором.

Відповідно до п. 10.1 договору, він є укладеним з дати його підписання сторонами, скріплення їх підписів печатками та діє до 31.12.2017 року включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік на тих же умовах, якщо не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде направлено іншій стороні письмове повідомлення про припинення строку дії договору. Так, сторони договору не направляли одна одній відповідних письмових повідомлень, а тому строк дії договору є продовженим до 31.12.2018 року.

На виконання умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерджі ОСОБА_1" у січні-лютому 2018 року поставило боржнику природний газ на загальну суму 79 781 618, 70 грн. Проте, поставлений природний газ у січні 2018 року було оплачено боржником з порушенням строків визначених договором, а поставлений в лютому 2018 року природний газ було оплачено частково, в звязку з чим сума основного боргу за поставлений природний газ складає 11 500 000, 00 грн.

Таким чином, боржник не виконав своє договірне зобовязання щодо вчасного та повного проведення грошових розрахунків за поставлений йому природний газ.

Відповідно до даних бухгалтерського обліку станом на 30.05.2018 року розмір основної заборгованості боржника перед заявником становить 11 500 000,00 грн.

Крім цього, заявник нарахував пеню в розмірі 2 608 602,40 грн, 7% штрафу у розмірі 805 000, 00 грн та 237 869,59 грн 3 % річних.

14.03.2018 року та 26.03.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерджі ОСОБА_1" зверталось до Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" з претензіями щодо сплати сум основної заборгованості та штрафних санкцій, проте такі вимоги так і залишились без відповіді та задоволення.

З огляду на зазначене, заявник вважає за необхідне реалізувати своє право відповідно до ст. ст. 136-138 ГПК України на подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви про стягнення заборгованості шляхом накладення арешту на грошові кошти Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" в межах ціни позову в розмірі 15 151 471,99 грн, що перебувають на його відкритих банківських рахунках або рахунках, що будуть відкриті в майбутньому.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову, викликана тим, що боржник має значну заборгованість перед заявником та тривалий час ухиляється від виконання своїх зобовязань.

Окрему увагу заявник звертає на те, що 30.05.2018 року з засобів масової інформації заявнику стало відомо, що фінансові справи боржника не є скрутними, останній здійснює активну фінансово-господарську діяльність, проте відверто нехтує виконанням своїх грошових зобовязань перед заявником за договором постачання природного газу №Р-91/2017 від 20.09.2017 року, адже боржник мав грошові кошти для погашення заборгованості перед заявником, однак за невідомих причин не вчинив таких дій і витрачав кошти не для здійснення розрахунків з Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерджі ОСОБА_1".

Також заявник зазначає про наявність судової справи №918/208/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергоізоляція" до Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" про стягнення 3 643 672, 17 грн, що, як вважає заявник, свідчить про неналежне виконання грошових зобовязань останнім, не тільки перед ним, але й перед іншими контрагентами, що в свою чергу також може негативно вплинути на виконання судового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі ОСОБА_1" до Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс".

Згідно з інформацією з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (додається), розмір статутного капіталу Боржника складає 0,00 грн. Одночасно з цим, ціна позову складає 15 151 471, 99 грн. Отже, статутний капітал підприємства, значно менше заявленої суми боргу до стягнення. Згідно ст. 144 ЦК України, статутний капітал товариства визначає мінімальний розмір майна товариства, що гарантує інтереси його кредиторів.

На підставі цього, в результаті аналізу правової природи спірних правовідносин, заявник вважає, що статутного капіталу підприємства боржника у грошовому виразі зовсім недостатньо для гарантування інтересів кредитора (заявника) у цій справі, а тому, виконання будь-якого майбутнього рішення у справі може бути утрудненим або неможливим.

Вжиття заходів до забезпечення позову у цьому спорі є необхідною умовою попередження будь-яких дій з боку Приватного підприємства «Агро-експрес-сервіс», що унеможливлять виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю"Енерджі ОСОБА_1" та за обставин, викладених вище, боржник, маючи грошові кошти для погашення заборгованості перед заявником за договором, навмисно ухилився від їх сплати.

Як вважає заявник, існують всі наявні обставини для забезпечення позову, з якими пов'язується застосування такого виду забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти боржника, враховуючи при цьому значний розмір ціни позову. Про такі обставини свідчать вчинення боржником дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення претензій з боку заявника (витрачання коштів не для здійснення розрахунків із заявником, укладення кредитних договорів, поруки за наявності невиконаного спірного зобов'язання). Пропозиція заявника щодо зустрічного забезпечення, з врахуванням тривалого та значного прострочення виконання грошового зобовязання боржником за договором, становить 1 000,00 грн.

Відтак, заявник зазначає, що з метою запобігання можливим порушенням його майнових прав заявлені заходи до забезпечення позову є повязаними з предметом позову, співрозмірні та адекватні з заявленими вимогами, та підлягають задоволенню у межах суми позовних вимог.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких вони ґрунтуються, суд прийшов до висновку про відмову в її задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст.137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Забезпечення позову є однією з найважливіших гарантій захисту прав, свобод та інтересів юридичних осіб, певним заходом для створення можливості реального виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог; прийняття передбачених законом заходів щодо забезпечення позову є правом суду, який розглядає спір. Заходи про забезпечення позову застосовується судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. 3 вказаної постанови умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В даному випадку, як зазначає заявник, необхідність вжиття заходів забезпечення позову, викликана попередженням будь-яких дій з боку Приватного підприємства «Агро-експрес-сервіс», що унеможливлять виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю"Енерджі ОСОБА_1". Боржник ухиляється від виконання зобов'язання після пред'явлення претензій з боку заявника, а саме: витрачає кошти не для здійснення розрахунків із заявником, укладає кредитні договори та договори поруки за наявності невиконаного спірного зобов'язання. Також вказує, що неналежне виконання грошових зобовязань боржником перед іншими контрагентами може негативно вплинути на виконання судового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі ОСОБА_1" до Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс".

Однак, доводи заявника, на думку суду не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Потенційна можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Також суд зазначає, що вирішуючи питання про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та рухоме та нерухоме майно, заявник не обґрунтовує, яким чином невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання у подальшому рішення господарського суду.

З поданих заявником матеріалів судом встановлено, що останні не містять будь-яких доказів на підтвердження факту витрачання відповідачем коштів. Разом з тим, жодних обґрунтованих причин, у зв'язку з якими необхідно забезпечувати позов та будь-яких належних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, позивачем не надається.

Окрім того, вимога про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти боржника не обґрунтована, проте доказів на підтвердження того, що у боржника на рахунках у банках відсутні грошові кошти, не подано.

Так, згідно зі ст.ст. 73, 74, 77, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що подана позивачем заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності термінового забезпечення позову.

За таких обставин та з огляду на те, що заявником не доведено, що невжиття, визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Відхиляючи заяву про вжиття заходів до забезпечення позову суд також зауважує, що відповідно до п. 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто, на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140, 234, 235 ГПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі ОСОБА_1" про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс", які обліковуються на відкритих банківських або інших кредитно-фінансових установах у межах розміру позовних вимог на загальну суму 15 151 471,99 грн відмовити.

Ухвала складена та підписана "06" червня 2018 року.

Відповідно до ст. 235 ГПК України, ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів до Рівненського апеляційного господарського суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Церковна Н.Ф.