ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2018 р. м. Київ Справа № 911/290/18

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промагролізинг -Україна», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Геліос Техпостач», м. Українка, Обухівський район, Київська область

про стягнення заборгованості

секретар судового засідання О.О.Стаднік

за участю представників:

від позивача: І.А.Лобач

від відповідача: В.А.Точоний, С.О.Кутуков

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Промагролізинг -Україна» (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Геліос Техпостач» (далі - відповідач) про стягнення 221012,29 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу №24/2/03 від 21 березня 2017 року, а саме, відповідач не сплатив грошові кошти за отриманий товар, в результаті чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 199000,00 грн. Додатково, за прострочення виконання зобов'язання позивач нарахував відповідачу інфляційні в розмірі 16666,47 грн. та 3% річних в розмірі 5345,82 грн.

Ухвалою суду від 26.02.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/290/18. Підготовче засідання призначено на 21.03.2018 року.

До господарського суду від позивача надійшла заява №351 від 20.03.2018 року (вх. №5622/18 від 21.03.2018 року) про зменшення розміру позовних вимог у зв'язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, у якій позивач просить стягнути з відповідача - ТОВ «Торговий дім Геліос Техпостач» кошти у сумі -121012,29 грн., з них 99000,00 грн. - основного боргу, 5345,82 грн. - 3% річних та 16666,47 грн. - інфляційних втрат.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 21.03.2018 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив у встановлений судом строк не надав.

У судовому засіданні 21.03.2018 року розгляд справи відкладався на 10.04.2018 року.

До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №210 від 05.04.2018 року (вх.№6785/18 від 06.04.2018 року), в якому відповідач позовні вимоги в частині основної заборгованості у сумі 99000,00 грн. визнає повністю, однак, заперечує проти стягнення штрафних санкцій та інфляційних збитків.

Представник позивача у судовому засіданні 10.04.2018 року позовні вимоги підтримав повністю, проти зменшення суми штрафних санкцій заперечував.

У судовому засіданні 10.04.2018 року судом оголошено перерву до 15.05.2018 року.

Ухвалою суду від 10.04.2018 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

До суду від відповідача надійшли пояснення №214 від 14.04.2018 року (вх. №7577/18 від 17.04.2018 року), в яких відповідач зазначає, що оскільки позивач користувався коштами відповідача у сумі 100000,00 грн. та в подальшому зарахував їх в рахунок погашення основного боргу, тому сума штрафних санкцій повинна бути перерахована та надає свій контррозрахунок 3% річних та інфляційних втрат.

До суду від позивача надійшла відповідь на відзив №432 від 16.04.2018 року (вх. №4626/18 від 18.04.2018 року). У поданій відповіді на відзив позивач не погоджується з викладеними відповідачем у відзиві обставинами посилаючись на те, що згідно ч. 2 ст. 601 Цивільного кодексу України, зарахування зустрічних однорідних вимог може здійснюватись за заявою однієї із сторін. Після отримання заяви відповідача №205 від 07.03.2018 року про зарахування зустрічних однорідних вимог позивачем надано згоду на таке зарахування, яку надіслано відповідачу та подано до суду відповідну заяву про зменшення розміру позовних вимог. Оскільки, розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання зобов'язання здійснений за період з 04.05.2017 року по 05.02.2018 року, в той час як зарахування зустрічних однорідних вимог здійснено 14.03.2018 року, тому штрафні санкції не підлягають перерахунку та зменшенню.

У судовому засіданні 15.05.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 05.06.2018 року.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та об'єктивного розгляду спору по суті у судовому засіданні 05.06.2018 року, відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промагролізинг - Україна» (за договором - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Геліос Техпостач» (за договором - покупець) 21 березня 2017 року укладено договір купівлі-продажу за №24/2/03.

Пунктом 1.1 договору встановлено, що продавець зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар в номенклатурі, кількості і за цінами відповідно до специфікації (Додаток №1), що є невід'ємною частиною даного договору.

Згідно зі специфікацією до договору, яка є додатком №1 до договору, нова редакція якої викладена в Додатковій угоді №1 від 29.03.2017 року, предметом договору є:

- Трактор «Беларус-82.1» в кількості 2 шт., ціна без ПДВ 450000,00 грн. (за одиницю) - сума без ПДВ 900000,00 грн.

- Трактор «Беларус-892» в кількості 3 шт., ціна без ПДВ 458333,33 грн. (за одиницю) - сума без ПДВ 1175000,00 грн.

Відповідно до п. 2.1. договору, в редакції додаткової угоди №1 від 29.03.2017 року, загальна вартість товару за даним договором становить 2730000,00 грн., у тому числі ПДВ - 455000,00 грн.

Відповідно до пунктів 2.2, 2.3 договору, розрахунки за товар здійснюються в безготівковому порядку. Покупець зобов'язується оплатити продавцю суму, зазначену в п.2.1 цього договору у строк до « 30» квітня 2017 року.

Пунктами 2.4. та 2.5. договору передбачено, що датою здійснення розрахунків є дата зарахування коштів на поточний рахунок постачальника. Поставка товару здійснюється у строк до 03.04.2017 року у відповідності до умов цього договору.

Відповідно до п. 6.1 договору, право власності на товар переходить від продавця до покупця після зарахування покупцем на розрахунковий рахунок продавця повної вартості товару у відповідності до п. 2.1. цього Договору.

Згідно пунктів 3.2. та 3.3., приймання товару проводиться: за якістю - згідно з вимогами технічної документації; за кількістю - згідно з Актом приймання-передачі. Поставка товару здійснюється на умовах «франко-склад Продавця» за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с. Озерна, вул. Леніна 33, про що складається Акт приймання-передачі, що є невід'ємною частиною даного договору.

Пунктом п.5.1 Договору визначено, що цей договір діє з моменту його підписання сторонами та до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Як встановлено судом, на виконання умов договору позивачем було передано відповідачу товар, що підтверджується наступними актами приймання-передачі:

актом приймання-передачі тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожно-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів та складових частин, що мають ідентифікаційні номери від 03.04.2017 року, за яким передано Трактор «Беларус-82.1», 2017 року виготовлення, заводський номер 808225795, ціна якого складає 540000,00 грн.

актом приймання-передачі тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожно-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів та складових частин, що мають ідентифікаційні номері від 03.04.2017 року, за яким передано Трактор «Беларус-82.1», 2017 року виготовлення, заводський номер 808225764, двигун №975199, ціна якого складає 540000,00 грн.

актом приймання-передачі тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожно-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів та складових частин, що мають ідентифікаційні номери, від 03.04.2017 року, за яким передано Трактор «Беларус-892», 2017 року виготовлення, заводський номер 90834324, ціна якого складає 550000,00 грн.

актом приймання-передачі тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожно-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів та складових частин, що мають ідентифікаційні номери від 03.04.2017 року, за яким передано Трактор «Беларус-892», 2017 року виготовлення, заводський номер 90834414, двигун №972233, ціна якого складає 550000,00 грн.

актом приймання-передачі тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожно-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів та складових частин, що мають ідентифікаційні номери 03.04.2017 року, за яким передано Трактор «Беларус-892», 2017 року виготовлення, заводський номер 90834416, двигун №969979, ціна якого складає 550000,00 грн., які підписані представниками сторін та скріплені їх печатками.

Однак, відповідач за поставлений товар розрахувався частково - на суму 2531000,00 грн., що підтверджується виписками по рахунку позивача в ПАТ «ПФБ» за 22.03.2017 року, 29.03.2017 року, 30.03.2017 року, 20.04.2017 року, 27.04.2017 року, 22.05.2017 року, в результаті чого за ним утворилась заборгованість у сумі 199000,00 грн.

В той же час, судом прийнято до уваги ту обставину, що в результаті зарахування зустрічних однорідних вимог в сумі 100000,00 грн. позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог. Тому, з урахування поданої заяви, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар складає 99000,00 грн.

Відповідач у своєму відзиві та в ході розгляду справи підтвердив наявну за ним заборгованість за поставлений товар у сумі 99000,00 грн.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 601 Цивільного кодексу України, зарахування зустрічних однорідних вимог може здійснюватись за заявою однієї зі сторін. Заява №205 від 07.03.2018 року про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 100000,00 грн. надіслана відповідачем позивачу 07.03.2018 року, тобто після звернення позивача до господарського суду з даним позовом. За результатами розгляду зазначеної заяви, позивачем 21.03.2018 року до господарського суду подано заяву №351 від 20.03.2018 року про зменшення розміру позовних вимог. Тому, твердження відповідача стосовно того, що позивач користувався грошовими коштами відповідача у сумі 100000,00 грн. не беруться судом до уваги.

Судом оглянуто оригінали документів, залучених до матеріалів справи.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу положень ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Станом на день прийняття рішення у справі відповідач не оплатив прийнятий у позивача товар. Зазначений факт відповідачем не спростовано. Розмір заборгованості (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) відповідає фактичним обставинам справи, тому, вимога позивача про стягнення з відповідача 99000,00 грн. заборгованості за прийнятий товар підлягає задоволенню.

Крім стягнення основної заборгованості, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у сумі 5345,82 грн. та суму, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, у розмірі 16666,47 грн.

Суд зазначає, що посилання відповідача на те, що заявлені позивачем суми 3% річних та інфляційних нарахувань мали бути зменшені, з урахуванням зменшення суми заборгованості на 100000,00 грн., є безпідставним, оскільки вказану суму сплачено відповідачем (шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог) вже після звернення позивача з позовом, тому інфляційні нарахування та 3% річних мають розраховуватись із заборгованості у розмірі 199000,00 грн. Згідно ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відповідачем не надано суду будь-яких підтверджень того, що неналежне виконання господарського зобов'язання сталось не з його вини.

У відповідності до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір інфляційних у сумі 16666,47 грн. та 3% річних у сумі 5345,82 грн. є обґрунтованим, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 73, 74, 123, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Геліос Техпостач» (08720, Київська область, Обухівський район, м. Українка, вул. Промислова, буд. 47, код 40708647) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промагролізинг - Україна» (03110, м. Київ, вул. Олександра Пироговського, буд. 19, корпус 4, приміщення 84, код 37768114) - 99000 (дев'яносто дев'ять тисяч) грн. 00 коп. заборгованості, 16666 (шістнадцять тисяч шістсот шістдесят шість) грн. 47 коп. інфляційних, 5345 (п'ять тисяч триста сорок п'ять) грн. 82 коп. 3% річних та 3315 (три тисячі триста п'ятнадцять) грн. 18 коп. витрат по сплаті судового збору.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256,257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 11.06.2018 року.

Суддя Д.Г. Заєць