ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

04.06.2018 Справа № 917/533/18

Суддя Киричук О.А., розглянувши заяву Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України" про забезпечення позову по справі № 917/533/18

за позовною заявою Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України", юр.адреса: 01033, м.Київ, вул.Саксаганського, 1, фактична адреса: вул.Ямська, 32, м.Київ, 03038

до Виробничо-торгівельного підприємства "Бізнесконтакт", юр.адреса: 37240, Полтавська область, Лохвицький район, м.Заводське, вул.Чехова, б.1/52; фактична адреса: вул.Горянська, 42, м.Заводське

про стягнення 1 036 125,00 грн.,

без виклику сторін,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Державний резервний насіннєвий фонд України" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Виробничо-торгівельного підприємства "Бізнесконтакт" про стягнення 1 036 125,00 грн. заборгованості за договором про надання послуг про зберігання насіння № С-10 від 27.04.2015р.

Ухвалою від 16.05.2018 р. господарський суд прийняв дану позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

01.06.2018р. до господарського суду Полтавської області надійшла заява Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України" про забезпечення позову по справі № 917/533/18 (вх. № 5385 від 01.06.18 р.).

Частиною 1 ст. 140 ГПК України унормовано, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як зазначає заявник у поданій ним заяві, у провадженні господарського суду Полтавської області знаходиться справа за позовом до Виробничо-торгівельного підприємства "Бізнесконтакт" про стягнення 1 036 125,00 грн. заборгованості за договором про надання послуг про зберігання насіння № С-10 від 27.04.2015р.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник зазначає про те, що невиконання обов"язку по договору свідчить про недобросовісне ставлення відповідача до своїх зобов"язань перед поивачем, і з огляду на це заявник вважає, що невжиття заходів щодо накладення арешту на грошові кошти, що обліковуються на рахунках відповідача, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, зі змісту заяви реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається. Доводи заявника в обґрунтування забезпечення позову ґрунтуються лише на його припущеннях.

Суд зазначає, що саме лише посилання в заяві на невиконання обов"язку по договору не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Виходячи зі змісту заяви, суд дійшов висновку про її безпідставність, оскільки необхідність у застосуванні судом таких заходів жодним чином не обґрунтована і документально не підтверджена.

Таким чином, суд не вбачає обґрунтованих підстав для задоволення заяви Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України" про забезпечення позову.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 234 ГПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України" про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку у строки, встановлені у ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Киричук О.А.