РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.06.2018Справа № 910/1705/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Якименко М.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бітіес-Груп» (65003, Одеська обл., місто Одеса, ВУЛИЦЯ ЧОРНОМОРСЬКОГО КОЗАЦТВА, будинок 115; )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВОЯ ЛОГІСТИКА» (01034, м. Київ, ВУЛИЦЯ ВОЛОДИМИРСЬКА, будинок 49 А; )

про стягнення помилково перерахованих коштів в сумі 16 884,83 грн.

Представники учасників справи:

не викликались.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бітіес-Груп" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Твоя Логістика" про стягнення помилково перерахованих коштів в сумі 16 884,83 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем помилково перераховано кошти у сумі 16 884,83 грн. на поточний рахунок відповідача, однак відповідач не повертає кошти, набуті ним без достатньої правової підстави, на вимогу позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2018 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бітіес-Груп" залишено без руху, встановлено строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

06.03.2018 року через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання по справі вих. №05/03-18 від 02.03.2018 з додатками. Розглянувши подане клопотання суд встановив, що недоліки позовної заяви, які зумовили залишення її без руху, позивачем усунено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

02.04.2018 року через канцері Господарського суду міста Києва представник відповідача подав заяву від 29.03.2018 року №29/03/2018/1, згідно якої просив суд звернути увагу на Акт звірки взаєморозрахунків станом за період з 01.10.2016р. по 26.03.2018р. за яким сальдо кінцеве відсутнє, а тому заборгованість та переплата між сторонами відсутні.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.12.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бітіес-Груп» (далі по тексту - замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТВОЯ ЛОГІСТИКА» (далі по тексту - відповідач, виконавець) укладено Договір про надання послуг №20705-І (далі по тексту - Договір), за умовами якого (п.1.1. Договору) Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов'язання за плату і за рахунок Замовника організувати міжнародні транспортно-експедиційні послуги (авіаційним, морським та автомобільним транспортом) та митне оформлення, відповідно до узгоджених Сторонами Заявок.

Відповідно до п. 3.1. Договору замовник сплачує Виконавцю за надані послуги па підставі рахунку, виставленого Виконавцем. Сторони підписують Акт після надання Виконавцем послуг Замовнику відповідно до умов Договору.

03.07.2017 року відповідачем надано позивачу транспортно-експедиційні послуги на загальну суму 16 884,83 грн.

03.07.2017 року відповідачем на адресу позивача направило наступні документи:

1) АКТ надання послуг № 1 (брокерські послуги ВМД № UA 100150/2017/074650 від 01.07.2018 р.) від 03 липня 2017 року, та рахунок на оплату №28213 на загальну суму 13 010, 41 грн. (брокерські послуги ВМД №UA100150/2017/074650 від 01.07.2017 р.) від 03 липня 2017 року до Договору про надання послуг № 20705-1 від 16 грудня 2016 року.

2) АКТ надання послуг № 2 (брокерські послуги ВМД № UA 100150/2017/074651 від 01.07.2017 року) від 03 липня 2017 року, та рахунок на оплату №27924 на загальну суму 20 759,27 грн. (брокерські послуги ВМД № UA 100150/2017/074651 від 01.07.2017 р.) від 03 липня 2017 року до Договору про надання послуг № 20705-1 від 16 грудня 2016 року.

Після сумісних переговорів між керівництвом ТОВ «БІТІЕС-ГРУП» та «ТВОЯ ЛОГІСТИКА» стосовно виявленої помилки ТОВ «ТВОЯ ЛОГІСТИКА» на адресу ТОВ «БІТІЕС-ГРУП» направило документи які відповідають умовам Договору про надання послуг № 20705-1 від 16 грудня 2016 року, а саме:

1) АКТ надання послуг №131 (брокерські послуги ВМД № UA 100150/2017/074651 від 01.07.2017 року) від 29 листопада 2017 року, та рахунок на оплату № 27924.1 на загальну суму 10 379,63 грн. (брокерські послуги ВМД №UA100150/2017/074651 від 01.07.2017 року) від 29 листопада 2017 року до Договору про надання послуг № 20705-1 від 16 грудня 2016 року.

2) АКТ надання послуг №130 (брокерські послуги ВМД № UA 100150/2017/074650 від 01.07.2017 р.) від 29 листопада 2017 року, та рахунок на оплату №28213.1 на загальну суму 6 505,20 грн. (брокерські послуги ВМД № UA 100150/2017/074650 від 01.07.2017 р.) від 29 листопада 2017 року до Договору про надання послуг № 20705-1 від 16 грудня 2016 року.

На підставі виконаних робіт, та наданих документів позивачем у повному обсязі проведена оплата за надані послуги у сумі 16 884,83 грн., що підтверджується платіжним доручення №1746 від 29.11.2017 року, та направлена Додаткова угода № 1 від 29.11.2017 р. до Договору про надання послуг №20705-1 від 16 грудня 2016 року, згідно якої сторони дійшли згоди вважати недійними та такими що не підлягають виконанню:

1) АКТ надання послуг №1 (брокерські послуги ВМД № UA 100150/2017/074650 від 01.07.2018 р.) від 03 липня 2017 року, та рахунок на оплату №28213 на загальну суму 13 010, 41 грн. (брокерські послуги ВМД №UA100150/2017/074650 від 01.07.2017 р.) від 03 липня 2017 року до Договору про надання послуг № 20705-1 від 16 грудня 2016 року.

2) АКТ надання послуг №2 (брокерські послуги ВМД № UA 100150/2017/074651 від 01.07.2017 року) від 03 липня 2017 року, та рахунок на оплату №27924 на загальну суму 20 759,27 грн. (брокерські послуги ВМД № UA 100150/2017/074651 від 01.07.2017 р.) від 03 липня 2017 року до Договору про надання послуг № 20705-1 від 16 грудня 2016 року.

Однак, 25.10.2017 року та 11.01.2018 року бухгалтером позивача на виконання актів та рахунків на оплату, які сторони дійшли згоди вважати недійними та такими що не підлягають виконанню, помилково перераховано на рахунок відповідача 16 884,83 грн., що підтверджується платіжним доручення №1522 від 25.10.2017 року на суму 500,00 грн. та платіжним дорученням №29 від 11.01.2018 року на суму 16 384,85 грн.

В матеріалах справи містяться пояснення головного бухгалтера позивача ОСОБА_1, зі змісту якого вбачається що помилкове перерахування на рахунок відповідача грошових коштів в розмірі 16 884,83 грн. сталося виключно з людського фактору, а саме втоми.

17.01.2018 року на адресу ТОВ «ТВОЯ ЛОГІСТИКА» нами була направлена вимога про повернення помилково перерахованих коштів у сумі 16 884,83 грн. Дана вимога була отримана відповідачем 29.01.2018 року, однак станом на момент розгляду справи відповідачем не надано жодних доказів повернення 16 384,85 грн. позивачу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що помилково перерахував відповідачу грошові кошти в розмірі 2 410 000,00 грн. на виконання умов Договору, які позивач просить суд стягнути з відповідача.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з ч. 2 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

З наданих позивачем та не спростованих відповідачем доказів та не спростованих відповідачем вбачається, що 25.10.2017 року та 11.01.2018 року позивачем помилково перерахувало на розрахунковий рахунок відповідача кошти в сумі 16 384,85 грн., які відповідачем не повернуто позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов'язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 ст. 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.12 року «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 73-80, 86, 129, 233-238, 240, 241, 255, 256 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВОЯ ЛОГІСТИКА» (01034, м. Київ, ВУЛИЦЯ ВОЛОДИМИРСЬКА, будинок 49 А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бітіес-Груп» (65003, Одеська обл., місто Одеса, ВУЛИЦЯ ЧОРНОМОРСЬКОГО КОЗАЦТВА, будинок 115; ) 16 884 (шістнадцять тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн. 83 коп. - суми помилково перерахованих коштів, 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 Господарського процесуального кодексу України)

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (абзац 2 ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 року №147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя М.М. Якименко