РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.06.2018Справа № 910/3526/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Коллонейд Україна»

до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»

про стягнення 43165,30 грн.

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Коллонейд Україна» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення 43165,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 11.09.2015 на 284 км+450 м автомобільної дороги М-03 Київ-Харків-Довжанський, внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «КАМАЗ», д.н.з.НОМЕР_1, ОСОБА_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено автомобіль марки «DAF» д.н.з.НОМЕР_2 з напівпричепом «Schmitz» д.н.з.НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2

Позивач, відповідно до умов укладеного між ним (страховик) та власником автомобіля «DAF» - ТОВ «Саноіл» (страхувальник), договору добровільного страхування автотранспорту №CAS0028310 від 12.06.2015, виплатив власнику пошкодженого автомобіля «DAF» д.н.з.НОМЕР_2, страхове відшкодування в розмірі 43165,30 грн.

Оскільки на час скоєння ДТП цивільно-правову відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП - ОСОБА_1, було застраховано у Публічному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», позивач, на підставі положень ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України звернувся до відповідача із претензією про виплату страхового відшкодування в розмірі 43165,30 грн., проте відповідач залишив вказану претензію без відповіді та задоволення.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 43165,30 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.03.2018 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 06.04.2018, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 16.04.2018 та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, але не пізніше 27.04.2018. Позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання, але не пізніше 23.04.2018.

Відповідач у поданому до суду відзиві на позов частково заперечив проти задоволення позовних вимог, зокрема зазначив, що позивачем при здійсненні розрахунку суми страхового відшкодування та виплаті останнього не було враховано коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу, а відтак, на думку відповідача сума страхового відшкодування має становити 22428,68 грн.

Позивач у поданій до суду відповіді на відзив заперечив проти доводів відповідача зазначивши, що у відповідності до вимог чинного законодавства, відповідач має сплатити понесені позивачем збитки в межах суми фактичних витрат, понесених у зв'язку з виплатою страхового відшкодування, а відтак заперечення відповідача щодо неврахування коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля є необґрунтованими.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.06.2015 між Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями «Страхова компанія «К'Ю БІ І Україна», яке в подальшому змінило своє найменування на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Коллонейд Україна» (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Саноіл» (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування автотранспорту №CAS0028310, за умовами якого застраховано, автомобіль марки «DAF» д.н.з.НОМЕР_2 з напівпричепом «Schmitz» д.н.з.НОМЕР_3, в тому числі за страховим ризиком - ДТП.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки про дорожньо-транспортну пригоду №72182562, 11.09.2015 на 284 км+450 м автомобільної дороги М-03 Київ-Харків-Довжанський, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «КАМАЗ», д.н.з.НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, та автомобіля марки «DAF» д.н.з.НОМЕР_2 з напівпричепом «Schmitz» д.н.з.НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого пошкоджено зазначені автомобілі. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 п.22.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001.

Постановою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 12.10.2015 по справі №525/1186/15-п, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні вказаної ДТП.

Позивач, на виконання умов Договору добровільного страхування автотранспорту №CAS0028310 від 12.06.2015, на підставі страхового акту № від 28.09.2015, визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок страхувальника в розмірі 43165,30 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №000039521 від 29.09.2015.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено на підставі Звіту №227/09/15 від 22.09.2015, складеного на замовлення позивача, суб'єктом оціночної діяльності, експертом ФОП ОСОБА_4 яким було проведено автотоварознавче дослідження з визначення вартості матеріального збитку власнику автомобіля марки «DAF» д.н.з.НОМЕР_2 з напівпричепом «Schmitz» д.н.з.НОМЕР_3, пошкодженого внаслідок розглядуваної ДТП, за результатами проведення якого було встановлено, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля без урахування коефіцієнту фізичного зносу склала 47515,30 грн., коефіцієнт фізичного зносу визначено в розмірі 0,5688, вартість відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу становить 26778,68 грн.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні вказаного ДТП належним чином доведена доказами, наявними у матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «КАМАЗ», д.н.з.НОМЕР_1, застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/8175219 у Публічному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», чинного на момент скоєння ДТП (11.09.2015).

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки «DAF» д.н.з.НОМЕР_2 з напівпричепом «Schmitz» д.н.з.НОМЕР_3, збитки у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, в даному випадку, є відповідач.

Пунктом 36.4. ст.36 Закону передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на викладене, до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договір добровільного страхування автотранспорту №CAS0028310 від 12.06.2015, перейшло право вимоги, яке Товариство з обмеженою відповідальністю «Саноіл» мало до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача із вимогою вих.№R/L19790 від 29.01.2016 про виплату страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 43165.30 грн. Проте відповідачем вказана претензія залишена без відповіді та задоволення.

Пунктом 32.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

В той же час, враховуючи заперечення відповідача стосовно тієї обставини, що позивачем не було враховано коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу, суд вважає за належне зазначити наступне.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №142/5/2092 від 24.11.2003 вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Як вбачається із матеріалів справи, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу без урахування коефіцієнту фізичного зносу становить 47515,30 грн., позивачем при розрахунку суми страхового відшкодування було враховано франшизу позивача в розмірі 4350 грн., проте не було враховано коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу.

В той же час, судом встановлено, що строк експлуатації пошкодженого автомобіля марки «DAF» д.н.з.НОМЕР_2 на момент скоєння розглядуваної ДТП становив 7,67 років.

Вказані обставини, у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, є підставами для застосування коефіцієнту фізичного зносу до автомобіля марки «DAF» д.н.з.НОМЕР_2, пошкодженого в результаті розглядуваної ДТП.

Так відповідно до наданого позивачем Звіту №227/09/15 від 22.09.2015 коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого автомобіля визначено в розмірі 0,5688, вартість відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу становить 26778,68 грн.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог п.п.36.1, 36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає стягненню страхове відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу та франшизи позивача, а саме 22428,68 грн. (26778,68 грн.-4350 грн.).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д; ідентифікаційний код 00034186) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Коллонейд Україна» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; ідентифікаційний код 25395057) страхове відшкодування в сумі 22428 (двадцять дві тисячі чотириста двадцять вісім) грн. 68 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 915 (дев'ятсот п'ятнадцять) грн. 53 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 04.06.2018

Суддя Я.В. Маринченко