ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2018 року Справа № 904/746/18 м. Дніпро

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Євстигнеєва О.С.- доповідача,

суддів: Пархоменко Н.В., Чус О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (м. Кривий Ріг Дніпропетровської області) на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.03.2018р., ухваленого суддею Бєлік В.Г. в м. Дніпрі з оголошенням вступної і резолютивної частини о 12:06, повний текст якого складено 06.04.2018р., у справі №904/746/18

за позовом: приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (м. Кривий Ріг Дніпропетровської області)

до: публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (м. Київ) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (м. Дніпро)

про: стягнення штрафу за несвоєчасну доставку порожніх приватних власних вагонів у сумі 39 828,77 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (м. Кривий Ріг Дніпропетровської області) до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (м. Київ) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (м. Дніпро) складалися зі стягнення штрафу за несвоєчасну доставку порожніх приватних власних вагонів у період з 08.10.2017р по 16.10.2017 року у сумі 39 828,77 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.03.2018р. у справі №904/746/18 позов задоволено частково. З відповідача на користь позивача стягнуто 31354,34 грн. штрафу і 1733,87 грн. витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено.

Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» - позивач, не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення від 29.03.2018р.в частині зменшення позовних вимог на 7965,75 грн. і прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Скаржник вважає, що рішення прийняте судом з порушенням норм матеріального права, при неповному і необєктивному зясуванні всіх обставин, що мають значення для справи. Єдиною обставиною, на яку опирався суд при зменшені розміру штрафних санкцій була відсутність збитків у позивача. Проте, нормами ст.. 233 ГК України і ст. 551 ЦК України передбачено, що суд повинен також враховувати: ступінь виконання зобовязання, майновий стан сторін, не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Позивач звертає увагу на те, що новою редакцією ГПК України не передбачено право суду на зменшення неустойки.

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» (м. Київ) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» - відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Згідно положень ч.10 ст. 270, ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи, яка підпадає під визначення малозначної здійснено у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасники справи ухвалою про відкриття апеляційного провадження і призначення справи до апеляційного розгляду від 03.05.2018р. були попереджені про здійснення розгляду апеляційної скарги у порядку, встановленому ч.10 ст. 270, ч. 13 ст. 8 ГПК України. Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд встановив, що відповідно до залізничних накладних №№ 47131289, 47180419, 47180393, 47180401, 47180435, 47180369, 47180427, 47180377, 47180385, 47189063, 47208145, 47208129, 47208137, 47208160, 47208152, 47213426, 47213616, 47213350, 47213335, 47213293, 47213566, 47213665, 47213459, 47213558, 47213434, 47319843, 47319900, 47319918, 47319892, 47319876, 47037007, 47319819, 47319835, 47319850, 47319827, 47319868, 40132722, 47360706, 47242649, 47249545, 40137820, 40137861, 40137887, 40139289, 40139263, 40139305, 40139255, 40139271, 40139297, 47459631, 47451414, 39429352, 40164279, 40164287, 47451422, 47451448, 47451463, 47451471, 47451521, 47451547, 47520887, 47520945, 47520895, 47520929, 47520952, 47419353, 47419387, 47461686, 40250318, 40250367, 40250250, 40251001, 40250946, 40250979, 40268583, 40268575, 40269615, 40269649, 40268906, 40268955, 47549316, 47549357, 47549423, 47549209, 47549217, 47549373, 47549407, 47549449, 47549290, 47548359, 47549191, 47551056, 47551197, 47550413, 47551072, 47550439, 47551551, 47551346, 47550405, 47550942, 47551007, 47551155, 47550801, 47550447, 47442173, 47442280, 47442298, 47442215, 47442231, 47442249, 47442447, 47442199, 47442165, 47442322, 47442272, 47442314, 47442256, 47450275, 47450382, 47450184, 47450143, 47450564, 47450309, 47450218, 47450465, 47450242, 47450424, 47450259, 47481940, 47511001, 47515390, 47515333, 47515465, 47515408, 47541271, 47541263, 47581053, 47581160, 47581137, 47581087, 47580964, 47581608, 47581590, 40307688, 47584461, 47585484, 47585567, 47585575, 47585518, 47585559, 47585534, 47585583, 47570072, 47570643, 47570528, 47570809, 47570197, 47570734, 47570619, 47570486, 47570718, 47570130, 47570676, 47570775,47570106, 47570668, 47570122 у жовтні 2017р. публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (м. Київ) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» до станції призначення Інгулець Придніпровської залізниці здійснено перевезення вагонів залізничних, що перевозяться на своїх осях, не зазначені в алфавіті (порожні власні полу вагони під навантаження), одержувачем яких є приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат».

У звязку з порушенням термінів доставки вантажу, передбачених ст.. 41 Статуту залізниць України і Правилами обчислення термінів доставки вантажу ПАТ «Українська залізниця» (м. Київ) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» одержувач нарахував і просив місцевий господарський суд стягнути з Залізниці штраф у сумі 39 828,77 грн.

Відповідно до положень ст.. 307 Господарського кодексу України і ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ч. 3 ст. 909 ЦК України).

В п. 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 р. N 457 (із змінами) визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Частиною 2 ст. 908 ЦК України встановлено, що загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно п. 22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Президією Вищого господарського суду України у розясненнях від 29.05.2002 р. N 04-5/601

«Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» в п. 1.6. вказано, що порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов'язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов'язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право у разі втрати частини вагонів із групи, оформленої одним перевізним документом, - витребувати у залізниці складання комерційного та інших актів та заявити вимоги про відшкодування збитків у встановлених Статутом розмірах; право заявити до залізниці вимогу про сплату штрафу за прострочення в доставці вантажу; а також обов'язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом N1, а також інші права та обов'язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

Згідно ч. 1 ст. 313 ГК України перевізник зобов'язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.

Пунктом 41 Статуту залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення.

Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до п. 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 (далі - Правила) термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1. наведених Правил визначено терміни, в які залізниці зобов'язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1. наведеного пункту, у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320, 200, 150 км відповідно.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах (п. 2,1. Правил).

Пунктом 2.4. Правил передбачено, що терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9. Правил).

Відповідно до ст.. 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

За приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.1, ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Згідно із ст. 130 Статуту належним доказом прострочення доставки вантажу залізницею є накладна.

Відповідно до ст. 310 Господарського кодексу України процес перевезення вантажу закінчується видачею вантажу.

За вимогами п. 8 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644 оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Вантаж був доставлений відповідачем позивачу із порушенням встановлених термінів доставки, що підтверджується відповідними записами у залізничних накладних, а саме календарним штемпелем видачі вантажу у графі 52. Даний факт в цілому не заперечується відповідачем.

В той же час судом першої інстанції враховані заперечення відповідача щодо стягнення штрафу у сумі 350,22 грн. за залізничною накладною №47037007 від 22.09.2017р., який стягнуто у рамках розгляду господарської справи №904/446/18 і стягнення штрафу у сумі 1428,10 грн. за накладною №40307688 від 08.10.2017р., з огляду на те, що 2 вагони з 10 прибули без порушення терміну доставки, а отже стягненню підлягав штраф за 8 вагонів у сумі 1142,48 грн.

Позивач оскаржує рішення суду в частині зменшення розміру штрафних санкцій на 20 %.

При перевірці правильності застосування судом першої інстанції норм права про часткове задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу, суд апеляційної інстанції враховує:

Частиною1 ст. 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

У частині 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов'язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Місцевий господарський суд, зменшуючи розмір неустойки на 20%, послався саме на вимоги ст.233 ГК України і зазначив, що «матеріали справи не містять доказів, що позивач поніс збитки внаслідок затримки доставки вантажу» та право суду на зменшення розміру штрафних санкцій.

Зі змісту зазначених вище правових норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд повинен, зокрема встановити винятковість даного випадку, майновий стан сторін та оцінити співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій із розміром збитків кредитора, врахувати інтереси обох сторін.

Натомість, з змісту оскаржуваного рішення не вбачається встановлення судом вищенаведених обставин, а в матеріалах справи відсутні належні докази, які-б свідчили про існування підстав для зменшення розміру штрафу, виходячи з обставин винятковості та майнового стану сторін.

Таким чином, оскаржуване рішення в частині зменшення розміру штрафу прийнято господарським судом за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими та з неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою згідно з ст.ст. 275, 277 ГПК України для зміни рішення Господарського суду в частині зменшення розміру штрафу та розміру задоволених позовних вимог, які підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судова колегія також враховує, що відповідачем неодноразово порушувалися строки доставки порожніх приватних власних вагонів та вантажу, і суми штрафу у звязку із зазначеними порушеннями за рішенням суду стягувалися на користь позивачів (справа №904/10265/17, тощо).

Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті позивачем судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2643,00грн. слід покласти на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 13 ст. 8, ст.ст. 269, 270, 273, п.1 ч.1 ст. 275, ст.ст. 276, 281-284 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (м. Кривий Ріг Дніпропетровської області) на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.03.2018 року у справі №904/746/18 задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.03.2018 року у справі №904/746/18 змінити, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; код 40075815) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108; код 40081237) на користь Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (50102, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Рудна, б.47, код 00190905) суму штрафу в розмірі 39192,93 грн. та судовий збір у сумі 1762,00 грн., про що видати наказ».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; код 40075815) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108; код 40081237) на користь Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (50102, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Рудна,б.47, код 00190905) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2643,00 грн.

Видачу наказів згідно зі ст. 327 ГПК України доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку в силу ч.3 ст.287 ГПК України.

Головуючий суддя О.С.Євстигнеєв

Судді: Н.В.Пархоменко

ОСОБА_1