УХВАЛА

м. Київ

04.06.2018Справа № 910/3577/18
За позовом Приватного акціонерного товариства «Кременчуцький завод дорожніх машин»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА «АЛЬКОР»

про стягнення 7 508 076,90 грн.

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М.

за участю секретаря судового засідання

Тарасюк І.М.

Представники сторін:

від позивача: Роговий О.О.

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Кременчуцький завод дорожніх машин» звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА «АЛЬКОР» про стягнення 7 508 076,90 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не виконанні свої зобов'язання щодо виконання умов договору поставки в частині оплати за отриманий товар. Враховуючи наявну заборгованість відповідача позивачем було подану зазначену позовну заяву про стягнення з останнього 6 944 700,00 грн. основного боргу, 105 026,70 грн. 3 % річних та 458 350,20 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.03.2018р. позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Кременчуцький завод дорожніх машин» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА «АЛЬКОР» про стягнення 7 508 076,90 грн. залишено без руху.

Ухвалою від 17.04.2018р. відкрито провадження по справі; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 14.05.2018р.

14.05.2018р. судом було оголошено ухвалу про закриття підготовчого провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті на 04.06.2018р.

04.06.2018р. Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА «АЛЬКОР» подано через відділ діловодства суду заяву про відвід судді Спичака О.М. від розгляду справи №910/3577/18.

В обґрунтування поданої заяви відповідач посилався на те, що ухвалою про відкриття провадження по справі судом було призначено підготовче засідання на 14.05.2018р., а у судовому засіданні 14.05.2018р. судом вже було закрито підготовче провадження та призначено розгляд спору по суті. Вказані обставини, на думку заявника свідчать про здійснення суддею Спичаком О.М. розгляду справи за строками, що значно коротші, ніж передбачені Господарським процесуальним кодексом України, що на думку заявника, вказує на наявність сумнівів щодо упередженості та об'єктивності при розгляді справи, а отже, є підставою для відводу.

Розглянувши подану відповідачем заяву, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості заявленого відводу та наявність підстав для зупинення провадження по справі для вирішення питання про відвід у відповідності до ч.3 ст.39 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, суд зазначає наступне.

За приписами ч.1 ст.35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Наразі, суд зазначає, що за приписами ч.3 ст.177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Тобто, з системного аналізу наведеної правової норми полягає, що законодавством передбачено максимальний строк проведення підготовчого провадження, що фактично не нівелює права та можливості суду перейти до розгляду справи у коротший термін у разі, якщо судом було вчинено всі дії в межах підготовчого провадження з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті та враховуючи відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання.

Крім того, слід звернути увагу відповідача на те, що згідно ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст.9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 § 1, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Белеш та інші проти Чеської Республіки»).

У ст.11 Міжнародного пакту про політичні та громадянські права, який ратифіковано Указом №2148-08 від 19.10.1973р. Президії Верховної Ради Української РСР, кожен має право при визначенні його прав і обов'язків у будь-якому цивільному процесі на справедливий і публічний розгляд справи компетентним, незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004р. Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м'якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов'язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.11 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Отже, у даному випадку суддею Спичаком О.М. було дотримано загальні засади здійснення господарського судочинства та строки проведення підготовчого засідання, визначені чинним господарським процесуальним законодавством України, що вказує на безпідставність заявленого відповідачем відводу.

Одночасно, ч.3 ст.39 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу.

Суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі, в тому числі, у випадку надходження заяви про відвід судді (п.5 ч.1 ст.228 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно п. 9 ч.1 ст.229 вказаного нормативно-правового акту провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 228 цього Кодексу - до вирішення питання про відвід.

За таких обставин, виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відповідаче відводу, необхідність зупинення провадження по справі до вирішення питання про відвід судді Спичака О.М. від розгляду справи №910/3577/18 та передачу заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА «АЛЬКОР» про відвід судді Спичака О.М. для визначення судді в порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись приписами ст.ст.39, 228, 229, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Зупинити провадження по справі до вирішення питання про відвід судді Спичака О.М. від розгляду справи №910/3577/18.

2. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА «АЛЬКОР» про відвід судді Спичака О.М. від розгляду справи №910/3577/18 передати для визначення судді в порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

3. Згідно ч.1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення в частині зупинення провадження.

Повний текст складено та підписано 05.06.2018р.

Суддя Спичак О.М.