РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року Справа № 902/6/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І. Ю., суддя Демидюк О.О. , суддя Савченко Г.І.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

від ініціюючого кредитора (скаржника): не з'явився

від кредиторів: не з'явився

від боржника: не з'явився

арбітражний керуючий (розпорядник майна): не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, м.Гайсин Вінницької області

на ухвалу господарського суду Вінницької області, постановлену 17.04.18р. суддею Тісецьким С.С. о 10:37 год. у м.Вінниці

у справі № 902/6/17

за заявою Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, м.Гайсин Вінницької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Червоне - Продсервіс", смт.Теплик Вінницької області

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 17.04.2018р. у справі №902/6/17 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Червоне - Продсервіс" задоволено клопотання арбітражного керуючого ОСОБА_1 №902/6/17-54 від 20.11.2017р..

Затверджено основну грошову винагороду арбітражного керуючого (розпорядника майна) ОСОБА_1 в процедурі розпорядження майном боржника у справі №902/6/17 за період з 19.10.2017р. по 27.11.2017р. в розмірі 8443,87грн..

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, Гайсинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Вінницькій області звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати в частині затвердження винагороди розпорядника майна ТОВ "Червоне - Продсервіс" ОСОБА_1 у розмірі 8443,87грн. та ухвалити нове судове рішення, яким затвердити винагороду розпорядника майна ТОВ "Червоне - Продсервіс" ОСОБА_1 у розмірі 4221,93грн..

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає ухвалу місцевого господарського суду такою, що постановлена з порушенням норм чинного законодавства;

- зауважує, що ухвалою господарського суду Вінницької області від 17.04.2018р. затверджено грошову винагороду розпоряднику майна у справі №902/6/17 у розмірі 8443,87грн. виходячи із розрахункової величини - 2-х мінімальних заробітних плат. Однак, вказує, що такий розрахунок є помилковим, а застосування мінімального розміру заробітної плати, як основної величини при його формуванні, протиправним оскільки з 01.01.2017р. набрав чинності Закону України № 1774-УІП "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", пунктом 3 прикінцевих та перехідних положень якого встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

- обґрунтовує, що таким чином, винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна ТОВ "Червоне Продсервіс" з 19.10.2017р. по 27.11.2017р. розраховується виходячи з розрахункової величини в сумі 1600,00 грн., відповідно винагорода за один місяць виконання обов'язків складає 3200грн. (1600*2), а загальна її сума складає 4221,93грн..

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 16.05.2018р. апеляційну скаргу Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області на ухвалу господарського суду Вінницької області від 17.04.2018р. у справі №902/6/17 залишено без руху.

25.05.2018р. на поштову адресу Рівненського апеляційного господарського суду від Гайсинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Вінницькій області надійшло клопотання з додатком про усунення недоліків, допущених при поданні апеляційної скарги.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 29.05.2018р. поновлено строк на подання апеляційної скарги Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області на ухвалу господарського суду Вінницької області від 17.04.2018р. у справі №902/6/17, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області на ухвалу господарського суду Вінницької області від 17.04.2018р. у справі №902/6/17 та справу №902/6/17 призначено до розгляду на 12.06.2018р. об 15:30год..

06.06.2018р. на електронну адресу та 08.06.2018р. на поштову адресу Рівненського апеляційного господарського суду від арбітражного керуючого ОСОБА_1 надійшло письмове заперечення від 05.06.2018р. №902/6/17-62 на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Вінницької області від 17.04.2018р. у справі №902/6/17- без змін.

Частиною 3 ст.222 ГПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Інші учасники справи не скористалася своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надали суду відзивів на апеляційну скаргу, що згідно ч.3 ст. 263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Учасники справи були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Однак, останні наданим їм процесуальним правом не скористалися та в судове засідання не з'явилися, своїх повноважних представників не направили, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю останніх.

Згідно із ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У провадженні господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/6/17 за заявою Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Червоне - Продсервіс", код 34747374, 23800, смт.Теплик, вул.Чорновола, 3А, Вінницька область.

Провадження у справі перебуває на стадії процедури розпорядження майном боржника. Так ухвалою суду від 13.02.2017 року порушено провадження у справі №902/6/17 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Червоне - Продсервіс"; введено процедуру розпорядження майном боржника на 115 календарних днів, до 08.06.2017 року; призначено розпорядником майна арбітражного керуючого ОСОБА_1

21.11.2017р. до господарського суду Вінницької області від арбітражного керуючого ОСОБА_1 клопотання №902/6/17-54 від 20.11.2017р. про затвердження основної грошової винагороди в сумі 8443,87грн. за період з 19.10.2017р. по 27.11.2017р..

В подальшому ухвалою господарського суду Вінницької області від 13.12.2017р. усунуто арбітражного керуючого ОСОБА_1 від виконання повноважень розпорядника майна ТОВ "Червоне - Продсервіс", та призначено розпорядником майна ТОВ "Червоне - Продсервіс" у справі №902/6/17 арбітражного керуючого ОСОБА_2, з покладенням на останнього всіх прав та обов'язків, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 27.03.2018р. продовжено строк процедури розпорядження майном боржника та повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна) ОСОБА_2 до 17.04.2018р.; клопотання арбітражного керуючого ОСОБА_1 №902/6/17-54 від 20.11.2017р. про затвердження основної грошової винагороди призначено до розгляду на 17.04.2018р..

Як вже зазначалося, ухвалою господарського суду Вінницької області від 17.04.2018р. у справі №902/6/17 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Червоне - Продсервіс" клопотання арбітражного керуючого ОСОБА_1 №902/6/17-54 від 20.11.2017р. - задоволено.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).

Провадження у справах про банкрутство регулюється Господарським процесуальним кодексом України у випадках, коли його норми безпосередньо визначають правила даного провадження або мають універсальний характер для будь-якої стадії судового процесу, або процесуальної дії, з урахуванням встановлених Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" особливостей.

Відповідно до ч.6 ст.12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно до п.8 ч.1 ст.20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

Згідно ч.1 ст.5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання йог банкрутом", провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

За приписами ч.1 ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання йог банкрутом", банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури; арбітражний керуючий - фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України; боржник - юридична особа - суб'єкт підприємницької діяльності або фізична особа за зобов'язаннями, які виникли у фізичної особи у зв'язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, неспроможний виконати протягом трьох місяців свої грошові зобов'язання після настання встановленого строку їх виконання, які підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, та постановою про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено цим Законом; грошове зобов'язання - зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України, тощо.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.98 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна визначається в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень або в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, якщо такий розмір перевищує дві мінімальні заробітні плати. Розмір грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна не може перевищувати п'яти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень.

У відповідності до абз.2, 3 ч.7 ст.115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат доводиться кредиторам до відома та повинен бути схвалений або погоджений комітетом кредиторів.

Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації подається арбітражним керуючим до господарського суду за п'ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, що ухвалою господарського суду Вінницької області від 13.02.2017 року, окрім іншого, порушено провадження у справі №902/6/17 про банкрутство ТОВ "Червоне - Продсервіс"; призначено розпорядником майна арбітражного керуючого ОСОБА_1; встановлено грошову винагороду арбітражного керуючого ОСОБА_1М за виконання повноважень розпорядника майна в розмірі двох мінімальних заробітних плат (або в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до порушення провадження у справі про банкрутство, якщо такий розмір перевищує дві мінімальні заробітні плати за кожний місяць виконання ним повноважень).

Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого в процедурі розпорядження майном боржника у даній справі за період з 19.10.2017р. по 27.11.2017р. становить 8443,87грн. (виходячи з розрахунку двох розмірів мінімальної зарплати).

У процедурі розпорядження майном жодних виплат грошової винагороди арбітражному керуючому (розпоряднику майна) не проводилось та залишилась не оплаченою основна грошова винагорода арбітражного керуючого за період з 19.10.2017р. по 27.11.2017р. в розмірі 8443,87грн..

20.11.2017р. відбулось засідання комітету кредиторів боржника (протокол №4), на якому було прийнято рішення, зокрема, про погодження основної грошової винагороди арбітражному керуючому (розпоряднику майна) за період 19.10.2017р. - 27.11.2017р. в розмірі 8443,87грн..

Надалі, ухвалою господарського суду Вінницької області від 13.12.2017р. у даній справі арбітражного керуючого ОСОБА_1 усунуто від виконання повноважень розпорядника майна ТОВ "Червоне - Продсервіс".

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги скаржник, зокрема, покликається на приписи Закону України №1774-УІП "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" те, що винагороду арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна ТОВ "Червоне Продсервіс" з 19.10.2017р. по 27.11.2017р. слід розраховувати виходячи з розрахункової величини в сумі 1600,00грн., відповідно винагорода за один місяць виконання обов'язків складає 3200грн. (1600*2), а загальна її сума складає 4221,93грн..

Однак, вказане обґрунтування скаржника до уваги колегії суддів не береться до уваги з огляду на наступне.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 13.02.2017р. встановлено грошову винагороду арбітражного керуючого ОСОБА_1М за виконання повноважень розпорядника майна в розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Зазначена ухвала господарського суду Вінницької області від 13.02.2017р. є чинною, у встановленому порядку не оскаржена та ніким не скасована, а відтак є правовою підставою для фактичного здійснення оплати грошової винагороди арбітражного керуючого.

Пунктом 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 16.12.2016р. №1774-VІІІ установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

При цьому, у тексті вказаного Закону наведено перелік тих законодавчих актів України, до яких вносяться зміни.

Водночас, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не ввійшов до переліку законодавчих актів, в які вносяться відповідні зміни, а саме: замінити словами "заробітна плата" на "прожитковий мінімум".

Відтак, основна грошова винагорода арбітражного керуючого за здійснення ним своїх повноважень розпорядника майна боржника має визначатись з урахуванням саме розміру мінімальної заробітної плати, як це передбачено спеціальним законом, а саме Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Зазначена вище правова позиція узгоджується з правовою позицією Верхового Суду, яка викладена у постанові від 29.03.2018р. у справі №11/Б-1203.

Отже, з врахуванням викладеного вище, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з обґрунтованим висновком господарського суду Вінницької області про задоволення клопотання арбітражного керуючого ОСОБА_1 № 902/6/17-54 від 20.11.2017р. та затвердження основної грошової винагороди арбітражному керуючому (розпоряднику майна) за період з 19.10.2017р. по 27.11.2017р. в розмірі 8443,87грн..

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, ухвалу господарського суду Вінницької області від 17.04.2018р. у справі №902/6/17 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області без задоволення.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Гайсинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, м.Гайсин Вінницької області залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Вінницької області від 17.04.2018р. у справі №902/6/17- без змін.

2. Справу №902/6/17 повернути до господарського суду Вінницької області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 13.06.2018р.

Головуючий суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.