РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2018Справа № 910/3884/18
Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. І. Франка, 5)
до проПублічного акціонерного товариства "Укрпошта" (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 22) стягнення заборгованості у розмірі 42 516,68 грн.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 42 516,68 грн.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 30.01.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (Виконавець) та Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" Київська міська дирекція, що є орендарем нежитлового приміщення у будинку №17/1 по вул. Борисоглібська у м. Києві, (Споживач) було укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб'єктам господарювання №101, відповідно до умов якого Виконавець зобов'язався своєчасно надавати Споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води згідно з діючими нормативами, а Споживач зобов'язався своєчасно та у повному обсязі оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені Договором. Як зазначає Позивач, Відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання по оплаті за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.01.2015 р. по 01.05.2015 р. в розмірі 21 859 грн. 65 коп. Таким чином, заборгованість Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" перед Публічним акціонерним товариством «Київенерго» становить 21 859 грн. 65 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" 3% річних у розмірі 2 712 грн. 18 коп. та інфляційні у розмірі 17 944 грн. 85 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2018 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

23.04.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позов.

10.05.2018 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли пояснення по справі.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 12.04.2018 року була направлена на адреси Сторін рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення 18.04.2018 року уповноваженим особам Сторін.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

30.01.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (Виконавець) та Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" Київська міська дирекція, що є орендарем нежитлового приміщення у будинку №17/1 по вул. Борисоглібська у м. Києві, (Споживач) було укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб'єктам господарювання №101, відповідно до умов якого Виконавець зобов'язався своєчасно надавати Споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води згідно з діючими нормативами, а Споживач зобов'язався своєчасно та у повному обсязі оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені Договором. (а.с. 20-24)

Характеристика об'єкта надання послуг: опалювальна площа приміщення 202,50 кв.м. (п.3.1 Договору)

Згідно з п.8 Договору плата за надані послуги справляється згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила).

Оплата послуг за показаннями засобів обліку, встановлених у приміщеннях, проводиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору гарячої води у приміщенні незалежно від наявності засобів обліку на вводах у будинок. Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності засобів обліку, встановлених у приміщенні, без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п'ятим пункту 15 Правил, згідно з яким у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання та/або випадків, коли засоби обліку, встановлені у приміщенні, не знаходяться на абонентському обліку Виконавця або зняті з нього. Виконавець і Споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. (п.9 Договору)

Відповідно до п.11 Договору у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії Споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі приміщення за умови здійснення власником або балансоутримувачем будинку заходів з утеплення місць загального користування будинку.

Пунктом 12 Договору передбачено, що показання будинкових засобів обліку знімаються представником Виконавця один раз на місяць у присутності представника Споживачів. Показання засобів обліку, встановлених у приміщенні, знімаються Споживачем щомісяця та надаються Виконавцю в останній день звітного місяця (телефоном, факсом, особисто та інше) за формою, зазначеною в Додатку 1 до цього Договору, або відповідно до проектної документації.

Відповідно до п.13 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Система оплати послуг щомісячна. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Плата за послуги вноситься у безготівковій формі на рахунки підприємства: за централізоване постачання гарячої води : р/р 01 в ПАТ «Ощадбанк» м. Київ, МФО 322669; за централізоване опалення: р/р 01 в ПАТ «Ощадбанк» м. Київ, МФО 322669. (п.14 Договору)

У п.18 Договору зазначено, що Споживач зобов'язаний, зокрема, оплачувати послуги в установлений Договором строк.

Точками розподілу, в яких здійснюється передача послуг від Виконавця Споживачеві у багатоквартирному будинку є: - централізованого опалення - відгалуження від стояків у межах приміщення; постачання гарячої води - теля першої водозапірної арматури на відгалуженні від стояка у приміщенні Споживача. (п.23 Договору)

Згідно з п.32 Договору він укладається до 15.04.2015 р. і набирає чинності з 01.07.2014р.

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії жодною зі Сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність його перегляду. (п.33 Договору)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання по оплаті за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.01.2015 р. по 01.05.2015 р. в розмірі 21 859 грн. 65 коп. Таким чином, заборгованість Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" перед Публічним акціонерним товариством «Київенерго» становить 21 859 грн. 65 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" 3% річних у розмірі 2 712 грн. 18 коп. та інфляційні у розмірі 17 944 грн. 85 коп.

19.09.2017 року Позивач надіслав на адресу Відповідача претензію №050КЕК/15/21-ДБ101 з вимогою сплатити заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, що підтверджується копією фіскального чеку від 19.09.2017 р., копією списку рекомендованих листів. (а.с.25-26)

В обґрунтування заперечень на позовну заяву Відповідач зазначає, що згідно з актами наданих послуг №45990 від 30.04.2015 р., №58606 від 29.06.2015 р. Позивач надав послуги з централізованого опалення за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська, 17/1. Платіжними дорученнями №6791 від 28.08.2015 р., №8415 від 08.10.2015 р., №3786 від 14.03.2018 р. Відповідачем було сплачено заборгованість у повному обсязі, а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Київенерго» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб'єктам господарювання №101 від 30.01.2015 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

За приписами ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.01.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (Виконавець) та Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" Київська міська дирекція, що є орендарем нежитлового приміщення у будинку №17/1 по вул. Борисоглібська у м. Києві, (Споживач) було укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб'єктам господарювання №101, відповідно до умов якого Виконавець зобов'язався своєчасно надавати Споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води згідно з діючими нормативами, а Споживач зобов'язався своєчасно та у повному обсязі оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені Договором. (а.с. 20-24)

При зверненні до суду з вказаним позовом Позивач зазначав, що Відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання по оплаті за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.01.2015 р. по 01.05.2015 р. в розмірі 21 859 грн. 65 коп. Таким чином, заборгованість Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" перед Публічним акціонерним товариством «Київенерго» становить 21 859 грн. 65 коп.

29.08.2013 року між Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією (Орендодавець) та Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта" (Орендар) було укладено Договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №129/13-1/23/101, за умовами якого Орендодавець на підставі протоколу постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 11.06.2013 р. №152 та розпорядження Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 29.08.2013 р. №527 передав, а Орендар прийняв в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська, 17/1 літ. А для використання під поштове відділення. (а.с.41)

В обґрунтування заперечень на позовну заяву Відповідач зазначав, що згідно з актами наданих послуг №45990 від 30.04.2015 р., №58606 від 29.06.2015 р. Позивач надав послуги з централізованого опалення за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська, 17/1. Платіжними дорученнями №6791 від 28.08.2015 р., №8415 від 08.10.2015 р., №3786 від 14.03.2018 р. Відповідачем було сплачено заборгованість у повному обсязі.

В матеріалах справи наявні Акти надання послуг №45990 від 30.04.2015 року на суму 4 227 грн. 54 коп. (за централізоване опалення за квітень 2015 р.), №58606 від 29.06.2015 року на суму 35 803 грн. 63 коп. (за централізоване опалення за листопад 2014 р., грудень 2014 р., січень 2015 р., лютий 2015 р., березень 2015 р.) за адресою: вул. Борисоглібська, 17/1 поштове відділення, які підписані та скріплені печаткою Публічного акціонерного товариства «Київенерго». (а.с.48-49) При цьому, в Акті надання послуг№58606 від 29.06.2015 року містить посилання на Договір послуги №555 від 01.09.2009 р., в той час як предметом позову у даній справі є Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб'єктам господарювання №101 від 30.01.2015 року.

Як вбачається з розрахунку боргу за комунальну послугу з централізованого опалення за період з 01.03.2015 р. - 28.03.2018 р. станом на 28.03.2018 р. Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", наданим Позивачем, нараховано з ПДВ - 40 031 грн. 18 коп., в той час, як сплачено суму лише в розмірі 18 171 грн. 53 коп., а саме: у квітні 2015 р. - 7140 грн. 00 коп., у серпні 2015 р. - 4227 грн. 54 коп., у березні 2018 р. - 6803 грн. 99 коп. (а.с.12)

Проте, Судом встановлено, що Публічним акціонерним товариством "Укрпошта" було сплачено ПАТ «Київенерго» грошові кошти, а саме відповідно до платіжного доручення №6791 від 28.08.2015 року суму у розмірі 4 227 грн. 54 коп., відповідно до платіжного доручення №8415 від 08.10.2015 року суму у розмірі 28 999 грн. 64 коп., відповідно до платіжного доручення №3786 від 14.03.2018 року суму у розмірі 6 803 грн. 99 коп. (а.с.50-52) Суд звертає увагу, що у вказаних платіжних дорученнях зазначено призначення платежу: «погашення заборгованості за централіз.опалення (К-70 ПиП) за 04.2015р., за 02-03.2015р. зг. дог. №101 від 30.01.2015 р.».

Таким чином, Суд зазначає, що Позивачем при зарахуванні здійсненої Відповідачем оплати за надані послуги за Договором про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб'єктам господарювання №101 від 30.01.2015 року не було враховано суму в розмірі 28 999 грн. 64 коп., сплачену відповідно до платіжного доручення №8415 від 08.10.2015 року.

Як вбачається з пояснень Публічного акціонерного товариства «Київенерго» від 10.05.2018 року, листом від 17.04.2018 р. №050КЕК/14/3/15458 Відповідачу було надано відповідь щодо порядку зарахування грошових коштів сплачених останнім на виконання договорів, грошові кошти у розмірі 28999 грн. 64 коп. було зараховано на інший особовий рахунок №30101 за адресою: бульвар Ромена Роллана, 13. (а.с.58-60)

Проте, Суд не приймає до уваги вказані пояснення Позивача до уваги з огляду на наступне.

Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затверджена постановою Національного банку України №22 від 21.01.2004 року встановлює загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків.

У п.1.3 Інструкції зазначено, що вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів та обов'язкові для виконання ними.

Платіжне доручення - розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача. (п. 1.4 Інструкції)

Згідно з п.2.29 Інструкції платник має право в будь-який час до списання платежу з рахунку відкликати з банку, що його обслуговує, платіжні доручення в порядку, визначеному внутрішніми правилами цього банку. Платіжні доручення відкликаються лише в повній сумі.

Відповідальність за правильність заповнення реквізитів розрахункового документа несе особа, яка оформила цей документ і подала до обслуговуючого банку (п.2.3 Інструкції)

Пунктом 3.8 Інструкції встановлено, що реквізит платіжного доручення "Призначення платежу" заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України і відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту лише за зовнішніми ознаками.

Враховуючи вищевикладене, Суд звертає увагу, що чинним законодавством України не передбачено право отримувача самостійно змінювати «призначення платежу», зазначене у платіжному дорученні.

При цьому, Суд зазначає, що у разі необхідності виправлення помилки, платники надсилають контрагенту (отримувачу коштів) листа, складеного у довільній формі, у якому описують зміст помилки, та до листа додають копію платіжного доручення з відміткою банку. Отриманий лист візується керівником підприємства та підкріплюється до виписки банку. Проте, в даному випадку Відповідач не скористався своїм правом на зміну реквізитів у платіжному дорученні №8415 від 08.10.2015 року суму у розмірі 28 999 грн. 64 коп.

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що сума у розмірі 28 999 грн. 64 коп., сплачена Публічним акціонерним товариством "Укрпошта" відповідно до платіжного доручення №8415 від 08.10.2015 року отримувачу - Публічному акціонерному товариству «Київенерго» підлягає зарахуванню в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб'єктам господарювання №101 від 30.01.2015 року, що визначений в якості підстави позову.

За таких підстав, заборгованість Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" перед Публічним акціонерним товариством «Київенерго» за Договором про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб'єктам господарювання №101 від 30.01.2015 року за надані послуги за період з 01.01.2015 р. по 01.05.2015 р. відсутня.

Отже, Суд зазначає, що вимоги Позивача в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" заборгованості у розмірі 21 859 грн. 65 коп. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

При зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь 3% річних у розмірі 2 712 грн. 18 коп. та інфляційні у розмірі 17 944 грн. 85 коп.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки Відповідачем оплати за Договором про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб'єктам господарювання №101 від 30.01.2015 року вважає, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв'язку з невірним розрахунком Позивача в частині визначення закінчення періоду нарахування 3% річних. Таким чином, до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає 3% річних за загальний період прострочення з 21.03.2015 р. по 08.10.2015 р. у розмірі 521 грн. 70 коп., як плати за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання Відповідачем його грошового зобов'язання.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов»язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року)

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов»язання в зв»язку з девальвацією грошової одиниці України, наданий Позивачем, вважає, що позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача інфляційних у розмірі 17 944 грн. 85 коп. підлягає частковому задоволенню у зв'язку з невірним розрахунком Позивача в частині визначення закінчення періоду нарахування інфляційних. Таким чином, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню інфляційні за загальний період прострочення з 21.03.2015 р. по 07.10.2015 р. у розмірі 4 640 грн. 15 коп., оскільки день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких підстав, Суд, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, приходить до висновку, що з Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» підлягає стягненню 3% річних у розмірі 521 грн. 70 коп. та інфляційні у розмірі 4 640 грн. 15 коп.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Київенерго» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" (01001, м.Київ, ВУЛИЦЯ ХРЕЩАТИК, будинок 22, Ідентифікаційний код юридичної особи 21560045) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м.Київ, ПЛОЩА ІВАНА ФРАНКА, будинок 5, Ідентифікаційний код юридичної особи 00131305, р/р № в ПАТ «ПУМБ», м. Київ, МФО 334851, одержувач - ПАТ «Київенерго») 3% річних у розмірі 521 (п'ятсот двадцять одна) грн. 70 (сімдесят) коп., інфляційні у розмірі 4 640 (чотири тисячі шістсот сорок) грн. 15 (п'ятнадцять) коп. та судовий збір у розмірі 213 (двісті тринадцять) 92 (дев'яносто дві) коп.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 13 червня 2018 року.

Суддя О.В. Чинчин