ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

11.06.2018 м.Дніпро Справа № 904/7827/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідача)

суддів: Широбокова Л.П., Кощеєва І.М.

розглянувши заяву судді Дарміна М.О. про самовідвід у справі № 904/7827/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Маст-буд", 87500, вул. Б.Хмельницького, 24-а, м. Маріуполь, Донецька обл.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-Польське підприємство з іноземними інвестиціями "УПС", 49000, вул. Ширшова, буд. 18, оф. 407, м. Дніпро

про стягнення 175 741 311,51 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2018 року частково задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-польське підприємство з іноземними інвестиціями "УПС" та визнано таким, що не підлягає виконанню наказ у справі № 9047827/15 виданий господарським судом Дніпропетровської області 17.07.2015 р. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-Польське підприємство з іноземними інвестиціями "УПС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Маст-буд" суму основного боргу у розмірі 97694589 грн., 72 коп., 3% річних у розмірі 10599893 грн., 55 коп., інфляційні витрати у розмірі 85455178 грн. 23 коп., судовий збір у розмірі 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. частково, у сумі 189 107 044, 97 грн. В решті задоволення заяви відмовлено.

Не погодившись з даною ухвалою Товариство з обмеженою відповідальністю "Українсько-польське підприємство з іноземними інвестиціями "УПС" подало апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2018 року про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню змінивши її резолютивну частину та виклавши в такій редакції:

"Визнати таким, що не підлягає виконанню наказ у справі № 9047827/15 виданий господарським судом Дніпропетровської області 17.07.2015 р. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-Польське підприємство з іноземними інвестиціями "УПС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Маст-буд" суму основного боргу у розмірі 97694589 грн., 72 коп., 3% річних у розмірі 10599893 грн., 55 коп., інфляційні витрати у розмірі 85455178 грн. 23 коп., судовий збір у розмірі 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. частково, у сумі 193 749 661 грн. 50 коп.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що місцевим господарським судом не було досліджено зміст Договору від 02.05.2018 року та не наданого належної оцінки його змісту. Вказує на невідповідність висновку суду фактичним обставинам справи та на порушення судом норм ст.ст. 86, 214 ГПК України.

Протоколом автоматичного розподілу справи між суддями Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.06.2018р. визначено склад колегії суддів для розгляду даної апеляційної скарги у складі: ОСОБА_1 (головуючий суддя), суддів Кощєєва І.М., Широбокової Л.П..

07.06.2018р. суддя Дармін М.О. доповідною запискою № 01-21/770/18 сповістив виконуючого обовязки голови Дніпропетроського апеляційного господарського суду ОСОБА_2 про те, що, оскільки, сторонами у справі № 904/7827/15 за апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2018 року є Товариство з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Маст-буд" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-Польське підприємство з іноземними інвестиціями "УПС", про наявність потенційного приватного немайнового інтересу у судді Дарміна М.О. відносно однієї із сторін спору під час розгляду справи № 904/2350/16, вже мається висновок НАЗК, який викладений у листі № 43-11/41348/17 від 15.11.2017року, у відповідності до вимог Закону України «Про запобігання корупції», він не може приймати будь-які рішення у даній справі.

Відповідно до відповіді в.о. голови Дніпропетровського апеляційного господарського суду ОСОБА_2 № 01-21/643/18 від 08.06.2018р., аналіз статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а також статей 1, 28, 35 Закону України "Про запобігання корупції", Методичних рекомендацій з питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції 14.07.2016 № 2 свідчить, що повідомлення судді щодо наявності конфлікту інтересів й відповідне реагування уповноваженого субєкта стосується випадків, коли такий конфлікт не може бути врегульований у порядку, визначеному процесуальним законом, а питання вирішення конфлікту інтересів у процесуальний спосіб визначається відповідним процесуальним законом і не потребує зовнішнього вирішення.

08.06.2018 року суддею Дарміним М.О. подано заяву про самовідвід, яка вмотивована можливістю існування приватного немайнового інтересу, яка може вплинути на об'єктивність та неупережденість потенційного конфлікту інтересів між ним та відповідачем, який встановлено листом НАЗК № 43-11/41348/17 від 15.11.2017року.

Розглянувши заяву судді Дарміна М.О. про самовідвід, колегія суддів визнала її такою, що підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Реалізації цих гарантій слугує запровадження в національному законодавстві процедур, що забезпечують безсторонність судового розгляду. Такою є, зокрема, встановлена пунктом 5 частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або обєктивності судді, як підстава для відводу (самовідводу) судді.

Зважаючи на визначення, наведені у статті 1 Закону України «Пре запобігання корупції» (далі - Закон), складовими конфлікту інтересів (реального, потенційного) є приватний інтерес, службові/представницькі повноваження, а співвідношення вказаних складових спричиняє виникнення:

- реального конфлікту інтересів - приватний інтерес суперечить службовим/представницьким повноваженням, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

- потенційного конфлікту інтересів - у сфері службових/представницьких повноважень наявний приватний інтерес, що може за настання певних обставин у майбутньому вплинути на обєктивність чи неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Закон визначає приватний інтерес як будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у звязку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях (абзац 12 частини 1 статті 1 Закону).

У Методичних рекомендаціях щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 29.09.2017 року № 839, зазначено, що перелік самих стосунків не є вичерпним, адже при наданні визначення законодавцем використано словосполучення «у тому числі», тобто у дефініції окреслено лише найбільш типові форми стосунків, які можуть зумовлювати наявність майнового чи немайнового інтересу.

При цьому, приватний інтерес може мати своїм наслідком як позитивний вплив (особа має прагнення віддячити, тощо) на ситуацію, так і негативний (завдати клопоту, тощо).

Раніше суддя Дармін М.О. приймав участь у розгляді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-польське підприємство з іноземними інвестиціями "УПС" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2017 року у справі № 904/2350/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Маст-буд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-польське підприємство з іноземними інвестиціями "УПС", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради про стягнення 192 486 608,54 грн., в якій з метою надання розяснень щодо наявності або відсутності конфлікту інтересів, в порядку ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» відповідне звернення колегії суддів у складі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 27.10.2017р. було направлено до Національного агентства з питань запобігання корупції.

Відповідно до відповіді НАЗК № 43-11/41348/17 від 15.11.2017р., враховуючи те, що керівник ТОВ «Україно-польське підприємство з іноземними інвестиціями «УПС» звернувся до правоохоронних органів із заявою за фактом незаконного, на його думку винесення колегією суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду рішення, та враховуючи те, що вказане підприємство є відповідачем по справі, щодо розгляду якої було спрямовано вищезазначене звернення, вказане може свідчити про наявність у ОСОБА_1 (як судді, який входив до складу колегії суддів у справі № 904/2350/16) приватного інтересу під час розгляду справи № 904/2350/16, що може вплинути на його обєктивність чи неупередженість при прийнятті ним рішень, або на вчинення чи не вчинення ним дій під час виконання повноважень щодо розгляду справи, обумовленого немайновим інтересом.

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 25.10.2005 у справі № 14/278-10/370, статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України "Про судоустрій України" усім суб'єктам правовідносин гарантується захист їх прав, свобод і законних інтересів незалежним і неупередженим судом, утвореним відповідно до закону.

Реалізації цих гарантій слугує запровадження в національному законодавстві процедур, що забезпечують безсторонність судового розгляду. Такими є, зокрема, встановлені статтею 20 Господарського процесуального кодексу України підстави для відводу (самовідводу) судді та заборона повторної участі судді в розгляді справи. Відповідно до положень цієї статті суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь в судовому процесі, або буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь в розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, прийнятої за його участю. При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід.

Слід зазначити, що застосування вказаних норм законодавець не пов'язує з інстанційністю розгляду справи. Тому господарські суди всіх інстанцій повинні неухильно виконувати вимоги частини 1, 2 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, маючи на увазі, що їх порушення дає об'єктивні підстави для сумніву в неупередженості суду.

Особливості врегулювання конфлікту інтересів, що виник у діяльності окремих категорій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, визначено статтею 35 Закону України "Про запобігання корупції".

Відповідно до частини першої статті 35 Закону правила врегулювання конфлікту інтересів, в тому числі суддів, визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.

Так, відповідно до пункту 6 частини восьмої статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Рада суддів України здійснює контроль за додержанням вимог законодавства щодо врегулювання конфлікту інтересів у діяльності, зокрема, суддів, приймає рішення про врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів у діяльності зазначених осіб у разі, якщо такий конфлікт не може бути врегульований у порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або обєктивності судді, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу).

Відповідно до частини 1 статті 38 Господарського процесуального кодексу України, з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.

Відповідно до частин 1,2,7,8,9,11 статті 39 Господарського процесуального кодексу України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід.

Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи.

Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Незважаючи на те, що на думку судді Дарміна М.О. у ньго відсутній потенційний чи реальний конфлікт інтересів, оскільки у нього відсутній приватний інтерес у розгляді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-польське підприємство з іноземними інвестиціями "УПС" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2018року у справі № 904/782/15, висновок НАЗК , який міститься в листі НАЗК № 43-11/41348/17 від 15.11.2017р. встановлює, що факт звернення керівника відповідача до правоохоронних органів із заявою за фактом винесення колегією суддів, до складу якої входив і суддя Дармін М.О. незаконного, на його думку, рішення може свідчити про потенційну наявність у ОСОБА_1 приватного інтересу під час розгляду цієї справи, що може вплинути на його обєктивність чи неупередженість прийняття ним рішень, або на вчинення чи не вчинення ним дій під час виконання повноважень щодо розгляду ним справи, обумовленого його немайновим інтересом, що може викликати сумніви у його неупередженості.

Викладене виключає можливість участі судді Дарміна М.О. у перегляді Дніпропетровським апеляційним господарським судом ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2018року у справі № 904/7827/15.

Керуючись ст.ст. 46, 20, 86 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити заяву судді Дарміна М.О. про самовідвід у справі № 904/7827/15.

2. Передати справу №904/7827/15 для заміни відведеного судді у порядку, встановленому статтею 32 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя Л.П.Широбокова

Суддя І.М.Кощеєв