ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.06.2018

м. Івано-Франківськ

Справа № 909/392/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Деделюка Б.В.,

секретар судового засідання Попович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю-фірми "Оттімо", 33018, Рівненська область, м. Рівне, вул. Курчатова, 32,

до відповідача: приватного підприємства "Віес Груп", 77300, Івано-Франківська область, м. Калуш, вул. Пекарська, 2,

про стягнення коштів в сумі 57273 грн.,

за участю:

від позивача: представники не з"явилися,

від відповідача: представники не з"явилися,

встановив:

товариство з обмеженою відповідальністю-фірма "Оттімо" звернулося до господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до приватного підприємства "Віес Груп" про стягнення заборгованості згідно умов договору купівлі-продажу № 19 від 01.03.2016, за період з 11.12.2017 по 05.02.2018, в сумі 57273 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу № 19 від 01.03.2016 відповідачем не оплачено позивачу кошти за отримані товари.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 15.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 05.06.2018.

Представники сторін, в судове засідання 05.06.2018, не з"явилися.

Позивачем направлено на адресу суду обгрунтований розрахунок заявлених до стягнення сум № 22 від 29.05.2018 (вх. № 8655/18 від 01.06.2018), відповідно до якого заборгованості відповідача згідно умов договору купівлі-продажу № 19 від 01.03.2016, за період з 11.12.2017 по 05.02.2018, становить 57273 грн.

За таких обставин, враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, суд, вважає за можливе розглянути справу без участі повноважних представників сторін за наявними в ній матеріалами, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору.

Розглянувши документи і матеріали, подані позивачем, дослідивши зібрані по справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 86 ГПК України, з"ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, із врахуванням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

01.03.2016 між товариством з обмеженою відповідальністю-фірмою "Оттімо" (Продавець) та приватним підприємством "Віес Груп" (Покупець) укладено договір купівлі-продажу № 19 (далі Договір).

01.03.2016 між товариством з обмеженою відповідальністю-фірмою "Оттімо" (Продавець) та приватним підприємством "Віес Груп" (Покупець) укладено протокол розбіжностей до договору купівлі-продажу № 19 від 01.03.2016.

01.03.2016 між товариством з обмеженою відповідальністю-фірмою "Оттімо" (Продавець) та приватним підприємством "Віес Груп" (Покупець) укладена додаткова угода № 1 до договору купівлі-продажу № 19 від 01.03.2016.

Згідно п. 1.1. Договору на умовах даного Договору Продавець зобов"язується передати у власність Покупцеві продукцію, а Покупець зобов"язується приймати та оплатити Продукцію.

На виконання умов Договору позивачем поставлено відповідачу товари на загальну суму 57273 грн., що підтверджується видатковими накладними та товарно-транспортними накладними, копії яких долучено до матеріалів справи.

Відповідно до п. 4.1. Договору розрахунок за отриману Продукцію здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Продавця протягом 30 календарних днів з моменту поставки Продукції Продавцем.

Проте приватним підприємством "Віес Груп" не оплачено кошти за отримані товари.

Згідно акту звірки взаєморозрахунків, який підписано представниками сторін, заборгованість ПП "Віес Груп" перед ТОВ-фірмою "Оттімо" становить 57273 грн. (а.с. 49).

Згідно поданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за договором купівлі-продажу № 19 від 01.03.2016 (з протоколом розбіжностей та додатковою угодою № 1 до договору від 01.03.2016), за період з 11.12.2017 по 05.02.2018, становить 57273 грн.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема із правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, що кореспондується із ст. 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вказана норма Цивільного Кодексу кореспондується із ст. 193 ГК України, відповідно до ч. 1 якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості згідно умов договору купівлі-продажу № 19 від 01.03.2016, за період з 11.12.2017 по 05.02.2018, в сумі 57273 грн., є обгрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, тому позов підлягає задоволенню.

Судові витрати, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного у відповідності до ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, керуючись ст.ст. 86, 129, 165, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов товариства з обмеженою відповідальністю-фірми "Оттімо" до приватного підприємства "Віес Груп" про стягнення коштів в сумі 57273 грн. задовольнити.

Стягнути з приватного підприємства "Віес Груп", 77300, Івано-Франківська область, м. Калуш, вул. Пекарська, 2, (ідентифікаційний код 34519542), на користь товариства з обмеженою відповідальністю-фірми "Оттімо", 33018, Рівненська область, м. Рівне, вул. Курчатова, 32, (ідентифікаційний код 30504595), 57273 (п"ятдесят сім тисяч двісті сімдесят три) грн. заборгованості згідно умов договору купівлі-продажу № 19 від 01.03.2016, за період з 11.12.2017 по 05.02.2018, 1762 (тисячу сімсот шістдесят дві) грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 05.06.2018

Суддя Деделюк Б.В.