РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.06.2018Справа № 910/4644/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Купної В.В., розглянув матеріали господарської справи

за позовом публічного акціонерного товариства «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО»

до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 28 715,43 грн.

за участю представників сторін:

від позивача Пінчук-Ніколайчук Ю.В. - представник (довіреність № 104 від 04.10.2017),

від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У квітні 2018 року публічне акціонерне товариство «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» (далі - ПАТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО», позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Українська залізниця», відповідач) про стягнення 28 715,43 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, як перевізник, належним чином не виконав зобов'язань щодо збереження вантажу під час його перевезення залізничним транспортом, внаслідок чого частину вантажу було втрачено, а позивачу були спричинені збитки, які відповідач, як перевізник, зобов'язаний відшкодувати.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача вартість недостачі вантажу в розмірі 28 715,43 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.04.2018 відкрито провадження у справі № 910/4644/18 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 22.05.2018.

07.05.2018 відділом автоматизованого діловодства суду були зареєстровані подані відповідачем заява про застосування позовної давності, клопотання про направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів регіональній філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», клопотання про передання справи за підсудністю до господарського суду Львівської області, оскільки заявлені позовні вимоги звернені до ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця».

Також відповідачем був поданий відзив на позовну заяву, в якому останній вказав, що позивачем невірно розрахована норма гранично допустимої (природної) втрати вантажу під час перевезення, яка повинна становити 2% від маси вантажу, а не 1%, як розраховано позивачем. Крім того, відповідач стверджував, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження вартості вантажу, яка встановлюється за документами вантажовідправника, та не доведено оплату переданого до перевезення вантажу, а відтак не доведено понесення ним збитків, а також не доведено вину відповідача у виникненні збитків та наявність причиново-наслідкового зв'язку між діями відповідача та втратою вантажу. Враховуючи викладене, відповідач просив суд у задоволення позову відмовити.

11.05.2018 відділом автоматизованого діловодства суду були зареєстровані подані позивачем заперечення на відзив, в яких позивач вказав, що переданий до перевезення вантаж є мінеральним паливом, гранично допустима (природна) втрата якого становить 1% від маси вантажу. Крім того, позивач зазначив, що для визначення розміру збитку (вартості втраченого під час перевезення вантажу) довідки вантажовідправника про вартість відправленого вантажу, долучені позивачем до матеріалів справи, є належним доказом. Вважав, що чинним законодавством не передбачена обов'язковість надання доказів на підтвердження оплати вантажу, переданого для перевезення, для доведення наявності збитків.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.05.2018 відхилено клопотання відповідача про передання справи за підсудністю до господарського суду Львівської області, розгляд справі відкладено на 07.06.2018.

06.06.2018 відділом автоматизованого діловодства суду були зареєстровані подані позивачем заперечення, в яких останній обґрунтовував подання ним позовної заяви в межах строку позовної давності.

У судовому засіданні 07.06.2018 представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 07.06.2018 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

20.01.2017 вантажовідправник - ТОВ «ЕНЕРГОІМПЕКС» відправив з залізничної станції Кривий Торець ДОН до залізничної станції Бурштин ЛЬВ у вагоні № 56111040 вантаж, а саме - вугілля кам'яне, не поіменоване в алфавіті, вантажоотримувачем якого була ДТЕК «Бурштинська ТЕС» ПАТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО», що підтверджується залізничною накладною № 53906897.

03.03.2017 вантажовідправник - ТОВ «ДОНІНТЕРВУГІЛЛЯ» відправив з залізничної станції Кривий Торець ДОН до залізничної станції Бурштин ЛЬВ у вагоні № 58061920 вантаж, а саме - вугілля кам'яне, не поіменоване в алфавіті, вантажоотримувачем якого була ДТЕК «Бурштинська ТЕС» ПАТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО», що підтверджується залізничною накладною № 48790034.

05.03.2017 вантажовідправник - ТОВ «ЦЗФ «Селидівська» відправив з залізничної станції Новогродівка ДОН до залізничної станції Бурштин ЛЬВ у вагонах № 54751680, № 56857220 вантаж, а саме - вугілля кам'яне, не поіменоване в алфавіті, вантажоотримувачем якого була ДТЕК «Бурштинська ТЕС» ПАТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО», що підтверджується залізничною накладною № 48814602.

07.03.2017 вантажовідправник - ТОВ «ЦЗФ «Селидівська» відправив з залізничної станції Новогродівка ДОН до залізничної станції Бурштин ЛЬВ у вагоні № 56961527 вантаж, а саме - вугілля кам'яне, не поіменоване в алфавіті, вантажоотримувачем якого була ДТЕК «Бурштинська ТЕС» ПАТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО», що підтверджується залізничною накладною № 48797666.

24.03.2017 вантажовідправник - ТОВ «ЦЗФ «Селидівська» відправив з залізничної станції Новогродівка ДОН до залізничної станції Бурштин ЛЬВ у вагоні № 60267721 вантаж, а саме - вугілля кам'яне, не поіменоване в алфавіті, вантажоотримувачем якого була ДТЕК «Бурштинська ТЕС» ПАТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО», що підтверджується залізничною накладною № 49155948.

27.03.2017 вантажовідправник - ТОВ «ЦЗФ «Селидівська» відправив з залізничної станції Новогродівка ДОН до залізничної станції Бурштин ЛЬВ у вагоні № 60609104 вантаж, а саме - вугілля кам'яне, не поіменоване в алфавіті, вантажоотримувачем якого була ДТЕК «Бурштинська ТЕС» ПАТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО», що підтверджується залізничною накладною № 49214653.

На станції Бурштин ЛЬВ у вищевказаних вагонах була виявлена недостача вантажу. Так, у вагоні:

- № 56969587 виявлено недостачу в розмірі 2,3 т, про що складено комерційний акт № 490000/238/252 від 27.06.2017;

- № 56111040 виявлено недостачу в розмірі 1,5 т, про що складено комерційний акт № 490000/29 від 23.01.2017;

- № 58061920 виявлено недостачу в розмірі 1,5 т, про що складено комерційний акт № 490000/93/30 від 06.03.2017;

- № 56961527 виявлено недостачу в розмірі 4,1 т, про що складено комерційний акт № 388103/31 від 13.03.2017;

- № 54751680 виявлено недостачу в розмірі 2,05 т, про що складено комерційний акт № 388103/28 від 09.03.2017;

- № 56857220 виявлено недостачу в розмірі 2,9 т, про що складено комерційний акт № 388103/29 від 09.03.2017;

- № 60609104 виявлено недостачу в розмірі 2,4 т, про що складено комерційний акт № 388103/46 від 31.03.2017;

- № 60267721 виявлено недостачу в розмірі 1,9 т, про що складено комерційний акт № 388103/53 від 06.04.2017.

За таких обставин, позивач зазначає, що внаслідок втрати перевізником частини вантажу під час здійснення перевезення йому були завдані збитки, що рівні вартості недоотриманого вантажу за вирахуванням норми природної втрати вантажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Згідно з положеннями ст. 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 р. (далі - Статут) накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Частиною 1 ст. 307 Господарського кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань (ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 314 Господарського кодексу України, положення яких кореспондуються з положеннями ст. 924 Цивільного кодексу України, перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Частинами 1, 2 ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт» також встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Положеннями ст. 105 Статуту встановлено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

При цьому відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Поряд із відшкодуванням збитків у разі втрати вантажу залізниця відшкодовує стягнуту за цей вантаж провізну плату, якщо вона не включається у вартість втраченого вантажу (ст. 114 Статуту).

Згідно зі ст. 115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

З матеріалів справи вбачається, що вантажовідправники при відправленні вантажу зазначили:

- у залізничній накладній № 50692664 загальну масу вантажу у вагоні № 56969587 - 67,10 т (67100 кг), однак, як встановлено судом та слідує з комерційного акту № 490000/238/252 від 27.06.2017 у вказаному вагоні була виявлена недостача вантажу у кількості 2,3 т (2300 кг), а при складанні вказаного комерційного акту встановлено та зазначено, що завантаження здійснене вище бортів 100 мм, розрівняне, маркування борознами, скоси. З права над 1-2-3 люками заглиблення 4000 мм х 2000 мм х 500 мм. У місці заглиблення маркування відсутня. Люки закриті, вагон не має дверей. Течі вантажу немає. Вагон у технічному відношенні справний;

- у залізничній накладній № 53906897 загальну масу вантажу у вагоні № 56111040 - 66,3т (66300 кг), однак, як встановлено судом та слідує з комерційного акту № 490000/29 від 23.01.2017 у вказаному вагоні була виявлена недостача вантажу у кількості 1,5 т (1500 кг), а при складанні вказаного комерційного акту встановлено та зазначено, що завантаження здійснене на рівні бортів, розрівняне, маркування борознами, укатане катком, скоси. Посередині над 6-7 люками заглиблення довжиною 2000 мм на ширину вагону глибиною 700 мм. Люки закриті, вагон не має дверей. Вагон у технічному відношенні справний;

- у залізничній накладній № 48790034 загальну масу вантажу у вагоні № 58061920 - 70,0 т (70000 кг), однак, як встановлено судом та слідує з комерційного акту № 490000/93/30 від 06.03.2017 у вказаному вагоні була виявлена недостача вантажу у кількості 1,5 т (1500 кг), а при складанні вказаного комерційного акту встановлено та зазначено, що завантаження здійснене на рівні бортів, розрівняне, маркування борознами, скоси. З ліва над 5 люком заглиблення 1500 мм х 1500 мм х 500 мм. Люки закриті, вагон не має дверей;

- у залізничній накладній № 48797666 загальну масу вантажу у вагоні № 56961527 - 66,55 т (66550 кг), однак, як встановлено судом та слідує з комерційного акту № 388103/31 від 13.03.2017 у вказаному вагоні була виявлена недостача вантажу у кількості 4,1 т (4100 кг), а при складанні вказаного комерційного акту встановлено та зазначено, що при огляді вагону виявлено завантаження на рівні бортів, маркування із застосуванням катка, над 5-6 люками заглиблення 200 см х 100 см х 50 см. В місцях заглиблення маркування відсутнє. Люки закриті. При видачі вантажу просипання не було. В технічному та комерційному відношенні вагон справний. Вантаж, якого не вистачає, міг би поміститись у вагоні;

- у залізничній накладній № 48814602 загальну масу вантажу у вагоні № 54751680 - 66,9 т (66900 кг), однак, як встановлено судом та слідує з комерційного акту № 388103/28 від 09.03.2017 у вказаному вагоні була виявлена недостача вантажу у кількості 2,05 т (2050 кг), а при складанні вказаного комерційного акту встановлено та зазначено, що при огляді вагону виявилось завантаження вище бортів 20 см, нерівномірне, маркування відсутнє. Над 3-4 люками заглиблення 250 см х 100 см х 50 см. Люки закриті. При видачі вантажу просипання не було. Вантаж, якого не вистачає, міг би поміститись у вагоні;

- у залізничній накладній № 48814602 загальну масу вантажу у вагоні № 56857220 - 68,0 т (68000 кг), однак, як встановлено судом та слідує з комерційного акту № 388103/29 від 09.03.2017 у вказаному вагоні була виявлена недостача вантажу у кількості 2,9 т (2900 кг), а при складанні вказаного комерційного акту встановлено та зазначено, що при огляді вагону виявилось завантаження вище бортів 10 см, нерівномірне, маркування відсутнє. Над 5 люком заглиблення 50 см х 100 см х 20 см., над 6-7 люками 50 см х 100 см х 50 см. Люки закриті. При видачі вантажу просипання не було. Вантаж, якого не вистачає, міг би поміститись у вагоні;

- у залізничній накладній № 49214653 загальну масу вантажу у вагоні № 60609104 - 65,8т (65800 кг), однак, як встановлено судом та слідує з комерційного акту № 388103/46 від 31.03.2017 у вказаному вагоні була виявлена недостача вантажу у кількості 2,4 т (2400 кг), а при складанні вказаного комерційного акту встановлено та зазначено, що при огляді вагону виявилось завантаження нижче бортів, маркування присутнє, над 6-7 люками заглиблення 150 см х 100 см х 50 см. Двері люка закриті. Вагон прибув у технічному та комерційному відношенні справний. При видачі вантажу просипання не було. Вантаж, якого не вистачає, міг би поміститись у вагоні;

- у залізничній накладній № 49155948 загальну масу вантажу у вагоні № 60267721 - 66,0 т (66000 кг), однак, як встановлено судом та слідує з комерційного акту № 388103/53 від 06.04.2017 у вказаному вагоні була виявлена недостача вантажу у кількості 1,9 т (1900 кг), а при складанні вказаного комерційного акту встановлено та зазначено, що при огляді вагону виявилось завантаження нижче бортів 20-30 см, рівномірне, маркування присутнє, над 6-7 люками воронкоподібне заглиблення 250 см х 300 см х 50 см. В місцях заглиблення маркування відсутнє. Люки закриті. При видачі вантажу просипання не було. В технічному та комерційному відношенні вагон справний. Вантаж, якого не вистачає, міг би поміститись у вагоні.

При цьому будь-які заперечення щодо форми, порядку складання, змісту вказаних комерційних актів та посадових осіб, які його підписали, а також факту опротестування їх з боку сторін відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

Відсутність хоча б одного з вищеперелічених елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована, як правопорушення.

Відповідачем усупереч вищевказаним положенням чинного законодавства та ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не спростовано відсутність своєї вини у незабезпеченні схоронності переданого йому для перевезення вантажу, а наведені ним у відзиві заперечення проти правомірності заявлених позовних вимог спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що внаслідок втрати частини вантажу при перевезенні позивачу були завдані збитки у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу.

Вирішуючи питання про розмір спричиненої шкоди, завданої відповідачем, суд врахував наступне.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах для вантажу, зданого до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; 1% маси, зазначеної в перевізних документах, зокрема, для мінерального палива.

Судом встановлено, що вантажовідправники передали відповідачу для перевезення вугілля кам'яне, яке відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД) та Митного тарифу України, встановленого Законом України № 584-VII від 19.09.2013 (Група 27 Палива мінеральні; нафта і продукти її перегонки; бітумінозні речовини; воски мінеральні) є мінеральним паливом.

Крім того, беручи до уваги найменування вантажу, зазначене у залізничних накладних, без будь-якої вказівки на його завантаження у вологому стані, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто як для вологого вантажу.

Таким чином, норма природної втрати та граничного розходження від маси вантажу у вагоні № 56969587 складає 0,67 т (67,10 * 1%), відповідно, маса втраченого вантажу, вартість якого підлягає відшкодуванню, становить 1,63 т (2,3 - 0,67). З огляду на вартість 1 т вантажу, вказану в довідці вантажовідправника - ТОВ «ДОНІНТЕРВУГІЛЛЯ» № 12-1280/6 від 15.08.2017, яка становить 2 333,26 грн. (з ПДВ), розмір завданого позивачу збитку складає 3 803,21 грн.

Норма природної втрати та граничного розходження від маси вантажу у вагоні № 56111040 складає 0,66 т (66,30 * 1%), відповідно, маса втраченого вантажу, вартість якого підлягає відшкодуванню, становить 0,84 т (1,5 - 0,66). З огляду на вартість 1 т вантажу, вказану в довідці вантажовідправника - ТОВ «ЕНЕРГОІМПЕКС» № 34 від 17.05.2017, яка становить 2 196,59 грн. (з ПДВ), розмір завданого позивачу збитку складає 1 845,14 грн.

Норма природної втрати та граничного розходження від маси вантажу у вагоні № 58061920 0,70 т (70,00 * 1%), відповідно, маса втраченого вантажу, вартість якого підлягає відшкодуванню, становить 0,80 т (1,5 - 0,70). З огляду на вартість 1 т вантажу, вказану в довідці вантажовідправника - ТОВ «ДОНІНТЕРВУГІЛЛЯ» № 12-513 від 04.04.2017, яка становить 2 058,12 грн. (з ПДВ), розмір завданого позивачу збитку складає 1 646,50 грн.

Норма природної втрати та граничного розходження від маси вантажу у вагоні № 56961527 складає 0,67 т (65,55 * 1%), відповідно, маса втраченого вантажу, вартість якого підлягає відшкодуванню, становить 3,43 т (4,1 - 0,67). З огляду на вартість 1 т вантажу, вказану в довідці вантажовідправника - ТОВ «ЦЗФ «Селидівська» № 200 від 23.03.2017, яка становить 2 139,88 грн. (з ПДВ), розмір завданого позивачу збитку складає 7 339,79 грн.

Норма природної втрати та граничного розходження від маси вантажу у вагоні № 54751680 складає 0,67 т (66,90 * 1%), відповідно, маса втраченого вантажу, вартість якого підлягає відшкодуванню, становить 1,38 т (2,05 - 0,67). З огляду на вартість 1 т вантажу, вказану в довідці вантажовідправника - ТОВ «ЦЗФ «Селидівська» № 201 від 23.03.2017, яка становить 2 137,27 грн. (з ПДВ), розмір завданого позивачу збитку складає 2 949,43 грн.

Норма природної втрати та граничного розходження від маси вантажу у вагоні № 56857220 складає 0,68 т (68,00 * 1%), відповідно, маса втраченого вантажу, вартість якого підлягає відшкодуванню, становить 2,22 т (2,9 - 0,68). З огляду на вартість 1 т вантажу, вказану в довідці вантажовідправника - ТОВ «ЦЗФ «Селидівська» № 201 від 23.03.2017, яка становить 2 137,27 грн. (з ПДВ), розмір завданого позивачу збитку складає 4 744,74 грн.

Норма природної втрати та граничного розходження від маси вантажу у вагоні № 60609104 складає 0,66 т (65,80 * 1%), відповідно, маса втраченого вантажу, вартість якого підлягає відшкодуванню, становить 1,74 т (2,4 - 0,66). З огляду на вартість 1 т вантажу, вказану в довідці вантажовідправника - ТОВ «ЦЗФ «Селидівська» № 289 від 27.04.2017, яка становить 2 168,53 грн. (з ПДВ), розмір завданого позивачу збитку складає 3 773,24 грн.

Норма природної втрати та граничного розходження від маси вантажу у вагоні № 60267721 складає 0,66 т (66,00 * 1%), відповідно, маса втраченого вантажу, вартість якого підлягає відшкодуванню, становить 1,24 т (1,9 - 0,66). З огляду на вартість 1 т вантажу, вказану в довідці вантажовідправника - ТОВ «ЦЗФ «Селидівська» № 309 від 11.05.2017, яка становить 2 119,03 грн. (з ПДВ), розмір завданого позивачу збитку складає 2 627,60 грн.

Отже, судом встановлено, що загальна вартість втраченого вантажу, яка підлягає відшкодуванню, становить 28 729,60 грн. Разом з тим, позивачем заявлено до стягнення збитки у меншому розмірі, а саме 28 715,43 грн., тому позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі, визначеному позивачем.

Розглядаючи заяву відповідача про застосування наслідків спливу спеціального строку позовної давності до вимоги про стягнення збитків, що виникли з договору перевезення, суд виходив з наступного.

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 та ч. 1 ст. 258 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність - скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Статтею 136 Статуту встановлено, що позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог статті 134 цього Статуту.

Пунктом «а» статті 134 Статуту передбачено, що претензії про відшкодування за псування, пошкодження або недостачу вантажу, багажу та вантажобагажу можуть бути заявлені - з дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу.

Водночас, відповідно до ст. 315 Господарського кодексу України претензії перевізникові можуть пред'являтися протягом шести місяців, а претензії щодо сплати штрафів і премій - протягом сорока п'яти днів. Перевізник розглядає заявлену претензію і повідомляє заявника про задоволення чи відхилення її протягом трьох місяців, а щодо претензії з перевезення у прямому змішаному сполученні - протягом шести місяців. Якщо претензію відхилено або відповідь на неї не одержано в строк, зазначений у частині третій цієї статті, заявник має право звернутися до суду протягом шести місяців з дня одержання відповіді або закінчення строку, встановленого для відповіді.

Таким чином, стаття 315 Господарського кодексу України і статті 134, 136 Статуту залізниць України є спеціальними нормами, які регулюють питання перебігу строку позовної давності у позовах про відшкодування збитків (вартості нестачі вантажу), що виникають із залізничних перевезень. Проте, передбачають неоднакові строки позовної давності у спірних правовідносинах.

У даному випадку суд враховує, що Господарський кодекс України, який за своєю правовою природою є законом України, що був прийнятий Верховною Радою України 16.01.2003 за № 436-IV і набув чинності з 01.01.2004, містить у своїх прикінцевих положеннях зобов'язання Кабінету Міністрів України привести нормативні акти (в т.ч. і Статут залізниць України) у відповідність до норм ГК України, чого останнім зроблено не було.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що тільки після виконання зазначених дій, вказані нормативні акти, у тому числі і Статут залізниць, може бути застосований поряд із нормами ГК України (вказана позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 19.04.2012 у справі № 10-26/166-10-4300).

Отже, беручи до уваги вказану правову позицію Верховного Суду України строк позовної давності у даній справі визначається на підставі ст. 315 Господарського кодексу України та його перебіг розпочинається після закінчення строку розгляду претензії до перевізника, незалежно від того, чи пред'являлася вона до перевізника.

Разом з тим, згідно з роз'ясненнями, наведеними у п. 4.7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», дотримання претензійного порядку не є обов'язковим, а тому у вирішенні питання про початок перебігу строку позовної давності в розумінні цієї норми ГК України слід виходити з того, що такий перебіг починається після закінчення строку пред'явлення претензії і строку її розгляду (частини друга і третя статті 315 ГК України), незалежно від того, чи пред'являлася відповідна претензія до перевізника.

Судом встановлено, що:

- комерційний акт № 490000/238/252 складено 27.06.2017, відповідно строк звернення до суду про відшкодування збитків за вказаним комерційним актом спливає 27.09.2018;

- комерційний акт № 490000/29 складено 23.01.2017, відповідно строк звернення до суду про відшкодування збитків за вказаним комерційним актом спливає 23.04.2018;

- комерційний акт № 490000/93/30 складений 06.03.2017, відповідно строк звернення до суду про відшкодування збитків за вказаним комерційним актом спливає 06.06.2018;

- комерційний акт № 388103/31 складений 13.03.2017, відповідно строк звернення до суду про відшкодування збитків за вказаним комерційним актом спливає 13.06.2018;

- комерційні акти № 388103/28 та № 388103/29 складені 09.03.2017, відповідно строк звернення до суду про відшкодування збитків за вказаним комерційним актом спливає 09.06.2018;

- комерційний акт № 388103/46 складений 31.03.2017, відповідно строк звернення до суду про відшкодування збитків за вказаним комерційним актом спливає 01.07.2018;

- комерційний акт № 388103/53 складено 06.04.2017, відповідно строк звернення до суду про відшкодування збитків за вказаним комерційним актом спливає 06.07.2018.

Матеріали справи свідчать, що позивач звернувся до суду з даним позовом шляхом направлення його засобами поштового зв'язку 13.04.2018, тобто в межах вищевказаних строків позовної давності, у зв'язку з чим наслідки спливу строку позовної давності в межах даної справи не застосовуються.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь публічного акціонерного товариства «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» (79026, Львівська обл., м. Львів, вул. Козельницька, буд. 15, ідентифікаційний код 23269555) вартість недостачі вантажу в розмірі 28 715,43 грн. (двадцять вісім тисяч сімсот п'ятнадцять грн. 43 коп.) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення буде складено 14.06.2018.

Суддя О.Г. Удалова