РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2018Справа № 910/2146/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Блажівської О.Є, при секретарі судового засідання Хмельовському В.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження справу №910/2146/18

за позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

про стягнення 41 480,41 грн

за участю учасників справи:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Жила М.І. (довіреність №10-540/д від 23.08.17)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - ОСОБА_1, 23.02.2018 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача - Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про стягнення заборгованості у зв'язку з не виплатою дивідендів, інфляційних витрат та 3% річних у розмірі 41 480,41 грн.

Позивач стверджує, що він є власником 378 шт. простих іменних акцій Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (станом на 20.10.2014) та власником 38 шт. простих іменних акцій Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (станом на 03.08.2015).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, на думку позивача, не було виплачено належну суму дивідендів у строки, встановлені рішенням загальних зборів акціонерів публічного акціонерного товариства "Укрнафта" від 10.10.2014 року, оформленим протоколом №22, на якому було прийнято рішення про розподіл прибитку товариства за 2011, 2012 та 2013 рр., та рішенням загальних зборів акціонерів публічного акціонерного товариства "Укрнафта" від 22.07.2015 року, оформленим протоколом №23, на якому було прийнято рішення про розподіл прибитку товариства за 2014 рік.

А тому позивач звертається до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача дивідендів за 2011, 2012, 2013 та 2014 роки в розмірі 25 589,86 грн, а також 13 742,47 грн - інфляційних витрат та 2 148,08 грн - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2018 вищевказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків у десять днів з дня вручення цієї ухвали.

12.03.2018 р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від ОСОБА_1 надійшли докази усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2018 провадження у справі №910/2146/18 відкрито. Ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30.03.2018.

26.03.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові документи по справі.

26.03.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній повністю заперечує проти позовних вимог та просить відмовити в задоволені позову.

У підготовче засідання, призначене на 30.03.2018, представники сторін з'явилися.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2018 підготовче засідання відкладено на 02.05.2018.

06.04.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

02.05.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

У підготовче засідання, призначене на 02.05.2018 з'явився позивач, підтримав подане клопотання та надав усні пояснення щодо можливості закриття підготовчого провадження та про призначення справи до розгляду по суті.

Представник відповідача у підготовче засідання 02.05.2018 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.05.2018 закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті, розпочато розгляд справи по суті у загальному позовному провадженні та призначено судове засідання на 30.05.18.

07.05.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі останнього за наявними у справі матеріалами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

У судове засідання 30.05.2018 представник позивача не з'явився.

У судове засідання 30.05.2018 представник відповідача з'явився, надав пояснення по суті спору, заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно із ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, оскільки позивача належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, суд вважає, що неявка представника позивача у судове засідання 30.05.2018 не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до вимог статті 222 Господарського процесуального кодексу України судом під час розгляду справи здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою.

Відповідно до ст.233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

Суд також враховує положення частини 1 статті 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" 04.11.1950 року про право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», оформленим протоколом №22 від 10.10.2014, вирішено, зокрема, затвердити наступний порядок розподілу прибутку:

- за 2011 рік - 2 181 892 000,00 грн сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати товариства за 2011 рік, складеного за П(с)БО):

2 181 612 957,30 грн, що складає 99,99% чистого прибутку, спрямовано направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 40,23 грн, а решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства.

Встановлено дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів - у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015.

- за 2012 рік - 1 428 110 724,00 грн сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати товариства за 2012 рік, складеного за МСФЗ):

1 427 836 668,30 грн, що складає 99,98% чистого прибутку, спрямовано направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 26,33 грн., а решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства.

Встановлено дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів - 20.10.2014. Виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015.

Перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства».

- за 2013 рік - 189 886 355,00 грн сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати товариства за 2013 рік, складеного за МСФЗ):

189 799785,00 грн, що складає 99,95% чистого прибутку, спрямовано направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 3,50 грн, а решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства.

Встановлено дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів - 20.10.2014. Виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015.

Перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства».

Рішенням загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «УКPНAФТА», оформленим протоколом №23 від 22.07.2015, вирішено, зокрема, затвердити наступний порядок розподілу прибутку за 2014 рік:

- направити на виплату дивідендів акціонерам 100% або максимально наближений до 100 відсотків, але не менший ніж 99,9% розмір чистого прибутку Товариства за 2014 рік за даними річної фінансової звітності, підтвердженої аудиторським висновком. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 23,32 грн, а решту чистого прибутку направити на розвиток Товариства.

Встановлено дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів - у строк до 03.08.2015.

Виплату дивідендів здійснити у строк з 03 серпня 2015 по 03 жовтня 2015 р.

Перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України «Про акціонерні товариства».

Відповідно до виписки про стан розрахунку в цінних паперах на 20.10.2014, наданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Універ Капітал» (як депозитарної установи), ОСОБА_1 була власником 378 цінних паперів (акції іменні прості), емітентом яких є Публічне акціонерне товариство «УКPНAФТА».

Відповідно до виписки про стан розрахунку в цінних паперах на 03.08.2015, наданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Універ Капітал», ОСОБА_1 була власником 38 цінних паперів (акції іменні прості), емітентом яких є Публічне акціонерне товариство «УКPНAФТА».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до відповідача із претензією від 21.09.2017, в якій просила здійснити виплату суми дивідендів та відповідних сум компенсаційних втрат. Вказана претензія була направлена відповідачу 22.09.2017, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями поштового повідомлення про направлення поштового відправлення та описом вкладення у цінний лист.

У відповідь на претензію позивача ПАТ «Укрнафта» скерувала ОСОБА_1 лист, в якому відповідач повідомив про неможливість виконання виплати сум дивідендів через дефіцит обігових коштів та завищеним податковим навантаженням. Вказане стало підставою для звернення ОСОБА_1 із даним позовом до суду.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що до теперішнього часу відповідач не виплатив дивіденди за 2011 - 2014 роки. Таким чином, у результаті неналежного виконання відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість перед ОСОБА_1 у загальному розмірі 25 589.86 грн. Крім того, враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань, позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «УКPНAФТА» 3% річних у розмірі 2148,00 грн та інфляційні втрати у розмірі 13 742,47 грн.

В обґрунтування заперечень на позовну заяву відповідач зазначав, що при здійсненні розрахунку дивідендів позивачем не враховано податкові зобов'язання Публічного акціонерного товариства «УКPНAФТА» у розмірі 5% податку на доходи фізичних осіб та 1,5% військового збору, а тому розрахунок 3% річних та інфляційних є невірним. Крім того, право на отримання частки прибутку - дивідендів має бути реалізоване акціонером шляхом направлення емітенту відповідного звернення з повідомленням необхідних для виплати дивідендів реквізитів, а зобов'язання емітента виникає під час реалізації акціонером наданого права.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частина 1 ст. 167 Господарського кодексу України встановлює, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

При цьому, корпоративними правами, в силу ч.1 цієї норми, є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до частини 1 статті 116 Цивільного кодексу України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину. Відповідно до ч. 1 ст. 154 Цивільного кодексу України установчим документом акціонерного товариства є його статут.

Згідно зі ст.88 Господарського кодексу України учасники господарського товариства мають право брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди).

Підпункт "б" ч.1 ст.10 Закону України "Про господарські товариства" визначає, що учасники товариства мають право брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів.

За змістом ст.ст. 88, 167 Господарського кодексу України, ст.ст. 116 Цивільного кодексу України, ст.10 Закону України «Про господарські товариства», корпоративні права складаються з двох самостійних прав: майнового права, які носять економічний зміст та визначаються у грошовому еквіваленті (право на отримання частки прибутку (дивідендів), вартості належної учаснику частки майна у статутному фонді тощо), та особистого немайнового права, які не мають економічного змісту (право участі в управлінні справами товариства, одержання інформації про діяльність товариства, виходу з товариства тощо).

Пунктом "д" частини 5 ст.41 Закону України "Про господарські товариства" визначено, що затвердження порядку розподілу прибутку, строку та порядку виплати частки прибутку (дивідендів) віднесено до компетенції вищого органу акціонерного товариства - загальних зборів.

Відповідно до ч.4 ст.5 Закону України "Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні" підтвердженням права власності на цінні папери є сертифікат, а в разі знерухомлення цінних паперів чи їх емісії в бездокументарній формі - виписка з рахунку у цінних паперах, яку зберігач обов'язаний надавати власнику цінних паперів.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Як судом було встановлено вище, 10.10.2014 відбулися загальні збори акціонерів ПАТ "Укрнафта", до порядку денного яких було внесено, зокрема, питання розподілу прибутку товариства за 2011-2013 роки, затвердження строку та порядку виплати дивідендів, за наслідками розгляду яких було прийнято рішення, оформлене протоколом №22 від 10.10.2014.

Відповідно до п.9 вказаного протоколу затверджено наступний порядок розподілу прибутку, отриманого ПАТ "Укрнафта":

- за 2011 рік 2.181.892.000,00 грн. (сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати товариства за 2011 рік, складеного за П(с)БО): 2.181.612. 957,30 грн., що складає 99,99% чистого прибутку, спрямовано направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 40,23 грн. Решту чистого прибутку направити на розвиток товариства.

- за 2012 рік 1.428.110.724,00 грн. (сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати товариства за 2012 рік, складеного за МСФЗ): 1.427.836.668,30 грн., що складає 99,98% чистого прибутку, спрямовано направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 26,33 грн. Решту чистого прибутку направити на розвиток товариства.

- за 2013 рік 189.886.355,00 грн. (сума чистого прибутку відповідно до звіту про фінансові результати товариства за 2013 рік, складеного за МСФЗ): 189.799.785,00 грн., що складає 99,95% чистого прибутку, спрямовано направити на виплату дивідендів акціонерам. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 3,50 грн. Решту чистого прибутку направити на розвиток товариства.

Встановлено дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів - 20.10.2014. Виплату дивідендів здійснити у строк з 20.10.2014. по 10.04.2015.

Виплату дивідендів акціонеру товариства - Національній акціонерній компанії "Нафтогаз України" здійснити шляхом перерахування відповідної суми дивідендів до Державного бюджету України. Перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України "Про акціонерні товариства".

Рішення було прийнято правомочними Загальними зборами акціонерів ПАТ "Укрнафта", на яких були присутні акціонери товариства, які володіли в сукупності 51788919 акціями (голосами), що складало 99,9955338% від загальної кількості голосів. Безпосередньо за прийняття зазначеного вище рішення проголосувало 51785235 голосів - 99,9928865% голосів акціонерів, які брали участь у голосуванні.

22.07.2015 відбулися загальні збори акціонерів ПАТ "Укрнафта", до порядку денного яких було внесено, зокрема питання розподілу прибутку товариства за підсумками 2014 року, затвердження строку та порядку виплати дивідендів, за наслідками розгляду яких було прийнято рішення, оформлене протоколом № 23 від 22.07.2015.

Відповідно до п. 9 вказаного протоколу затверджено наступний порядок розподілу прибутку, отриманого ПАТ "Укрнафта" за 2014 рік. Направити на виплату дивідендів акціонерам 100% або максимально наближений до 100 відсотків, але не менший ніж 99,9% розмір чистого прибутку товариства за 2014 рік за даними річної фінансової звітності, підтвердженої аудиторським висновком. Розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 23,32 грн., а решту чистого прибутку направити на розвиток товариства.

Встановлено, дату складання переліку осіб, що мають право на отримання дивідендів, а саме, у строк до 03.08.2015. Виплату дивідендів здійснити у строк з 03.08.2015 по 03.10.2015.

Виплату дивідендів акціонеру товариства - Національній акціонерній компанії "Нафтогаз України" здійснити шляхом перерахування відповідної суми дивідендів до Державного бюджету України. Перерахування дивідендів іншим акціонерам здійснити відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України "Про акціонерні товариства".

Як вбачається з матеріалів справи, рішення було прийнято правомочними Загальними зборами акціонерів ПАТ "Укрнафта", на яких були присутні акціонери товариства, які володіли в сукупності 51856981 акціями (голосами), що складало 96,8039% від загальної кількості голосів. Безпосередньо за прийняття зазначеного вище рішення проголосувало 27220097 голосів - 52,490709% голосів акціонерів, які брали участь у голосуванні.

Таким чином, право на отримання частки прибутку ПАТ "Укрнафта" - дивідендів за 2011-2013 роки мали особи (юридичні та фізичні), які були акціонерами ПАТ "Укрнафта" на 20.10.2014, а право на отримання частки прибутку ПАТ "Укрнафта" - дивідендів за 2014 рік мали особи (юридичні та фізичні), які були акціонерами ПАТ "Укрнафта" на 03.08.2015.

Як судом було зазначено вище станом на 20.10.2014 та 03.08.2015 ОСОБА_1 обліковувався як власник простих іменних акцій ПАТ "Укрнафта" в кількості 378 шт. та 38 шт. відповідно.

Відповідачем було нараховані позивачеві дивіденди:

- за 2011 рік 15 206,94 грн. (40,23 грн. х 378 шт.)

- за 2012 рік 9 952,74 грн. (26,33 грн. х 378 шт.)

- за 2013 рік 1 323,00 грн. (3,50 грн. х 378 шт.)

- за 2014 рік 886,16 грн. (23,32 грн. х 38 шт.).

При цьому, відповідно до п. 167.5.2. ст.167 та п. 170.5 ст. 170 Податкового кодексу України відповідач є податковим агентом по сплаті податку на доходи фізичних осіб у розмірі 5% від суми нарахованих дивідендів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем перераховано до бюджету податок з доходу у вигляді дивідендів: за 2011 рік 760,35 грн, за 2012 рік 497,64 грн, за 2013 рік 66,15 грн, за 2014 рік 44,31 грн, що підтверджується витягами з Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку.

Відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" Податкового кодексу України, відповідач є податковим агентом із нарахування і сплати військового збору у розмірі 1,5% від суми дивідендів.

На виконання вказаних положень податкового законодавства, з нарахованих позивачеві дивідендів було утримано та сплачено до бюджету в повному обсязі військовий збір: за 2011 рік 228,10 грн, за 2012 рік 149,29 грн, за 2013 рік 19,85 грн, за 2014 рік 13,29 грн, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

З огляду на викладене, враховуючи вищезазначені приписи законодавства, позивачеві до виплати підлягали дивіденди за належні йому 378 шт. акцій за 2011-2013 роки та 38 шт. акцій за 2014 рік у розмірі: за 2011 рік 14 218,49 грн, за 2012 рік 9 305,81 грн, за 2013 рік 1 237,00 грн, за 2014 рік 828,56 грн.

Як відзначалось судом, у відповідності до протоколів загальних зборів №22 від 10.10.14 та №23 від 22.07.15 ПАТ «Укрнафта» перерахування дивідендів акціонерам, крім НАК "Нафтогаз України", здійснюється відповідно до частини 5 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства".

За приписами частини 5 ст. 30 Закону України "Про акціонерні товариства" в редакції, чинній на дату прийняття вказаних рішень Загальними зборами, для виплати дивідендів товариство в порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України, перераховує дивіденди Центральному депозитарію цінних паперів на рахунок, відкритий у Розрахунковому центрі з обслуговування договорів на фінансових ринках для зарахування на рахунки депозитарних установ та депозитаріїв-кореспондентів для їх подальшого переказу депозитарними установами на рахунки депонентів або сплати депонентам іншим способом, передбаченим договором, а також для їх подальшого переказу депозитаріями-кореспондентами особам, які мають права на отримання доходів та інших виплат відповідно до законодавства іншої країни.

Судам необхідно враховувати, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Аналогічна правова позиція міститься у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.08. № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів".

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано суду жодних доказів перерахування дивідендів, нарахованих ОСОБА_1 за 2011-2014 роки у розмірі 25 589,86 грн, Центральному депозитарію цінних паперів на відповідний рахунок для їх подальшого переказу депозитаріями-кореспондентами позивачеві.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, "Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії" від 23.10.1991, "Федоренко проти України" від 01.06.2006 зазначив, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

У межах вироблених ЄСПЛ підходів тлумачення поняття "майно", а саме, в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування щодо ефективного здійснення свого "права власності".

Таким чином, сплата акціонеру дивідендів, щодо виплати яких було прийнято рішення загальними зборами відповідача, надає акціонерові, на користь якого таке рішення прийняте, "законне очікування", що йому будуть такі дивіденди виплачені. Невиплата товариством таких дивідендів акціонерові, прирівнюється до порушення права останнього на мирне володіння майном.

Таким чином не приймаються судом твердження відповідача про те, що право на отримання частки прибутку (дивідендів) має бути реалізоване акціонером шляхом направлення емітенту відповідного звернення з повідомленням необхідних для виплати реквізитів, а зобов'язання емітента виникає під час реалізації акціонером наданого права, а не в результаті прийняття загальними зборами акціонерів рішення про виплату дивідендів. При цьому, суд вважає за необхідне зауважити, що позивачем було направлено претензію 22.09.2017.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 17.01.2018 у справі № 910/11316/17.

Враховуючи, що право на отримання частки прибутку (дивідендів) акціонером передбачено статтею 116 Цивільного кодексу України, статтею 10 Закону України "Про господарські товариства" і з цього питання, як встановлено судом, були прийняті рішення загальними зборами, однак відповідач виплату дивідендів ОСОБА_1 не здійснив, чим порушив свої зобов'язання та права позивача як акціонера ПАТ "Укрнафта", вимоги останнього про стягнення з відповідача дивідендів за 2011-2013 роки, строк виплат яких встановлено з 20.10.2014 по 10.04.2015, та дивідендів за 2014 рік, строк виплат яких встановлено з 03.08.2015 по 03.10.2015, визнаються судом законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, у зв'язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягають дивіденди в розмірі 25 589,86 грн.

У зв'язку з порушенням строку виконання відповідачем обов'язку зі сплати дивідендів, позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України були заявлені вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 11713,63 грн та 3% річних в розмірі 2024,87 грн.

Згідно зі ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Виходячи з вимог частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд не погоджується з доводами відповідача про те, що положення вказаної статті не поширюється на корпоративні відносини, оскільки вказана норма не регулює зобов'язання учасників господарського товариства у майнових відносинах між ними.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У силу приписів статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

З матеріалів справи вбачається, що згідно прийнятих загальними зборами відповідача рішень в останнього виникло зобов'язання зі сплати на користь позивача грошових коштів в якості виплати дивідендів.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 01.10.2014 у справі № 6-113цс14, будь-яке зобов'язання, що зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов'язанням.

Невиплата дивідендів у строки, визначені законом або установчими документами юридичної особи, є порушенням грошового зобов'язання, у зв'язку з яким настають правові наслідки, передбачені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України (п.3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" від 25.02.2016).

З огляду на викладене, доводи відповідача про те, що зобов'язання по виплаті дивідендів не є грошовим, що виключає можливість застосування до нього положень ст. 625 Цивільного кодексу України, є помилковим та таким, що не ґрунтується на приписах чинного законодавства.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 17.01.2018 у справі №910/11316/17.

При цьому, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові, а тому обмеження нарахування процентів річних та інфляційних терміном 6 місяців відповідно до ст.232 Господарського кодексу України не застосовується.

Враховуючи прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання, стягнення з відповідача на користь позивача процентів річних та інфляційних втрат є правомірним.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд встановив, що позивачем правильно визначено початок періоду прострочення з 11.04.2015 за зобов'язаннями з виплати дивідендів за 2011-2013 роки, строк виплат яких встановлено з 20.10.2014 по 10.04.2015, та з 04.10.2015 за зобов'язаннями з виплати дивідендів за 2014 рік, строк виплат яких встановлено з 03.08.2015 по 03.10.2015.

З розрахунку позивача також вбачається, що ним розрахунок було здійснено станом на 30.01.2018.

При здійснені перерахунку судом встановлено, що у зв'язку із простроченням відповідачем зобов'язань з виплати дивідендів розмір інфляційних втрат становить 13 742,47 грн, розмір 3% річних становить 2 148,08 грн., що спростовує заперечення відповідача щодо невірного розрахунку компенсаційних втрат.

Приписами ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено обставини, покладені в основу позову, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а саме: 25 589,86 грн дивідендів, 13 742,47 грн - інфляційних втрат та 2 148,08 грн - 3% річних.

Позивачем також заявлено до стягнення з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» витрат, пов'язаних із розглядом справи у розмірі 500,00 грн.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Так, на підтвердження понесення позивачем витрат необхідних для розгляду справи, ОСОБА_1 26.03.2018 та 10.04.2018 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подала до матеріалів справи посадочні документи, які є підставою для проїзду в поїзді сполученням Запоріжжя - Київ (29.03.2018/30.03.2018, 01.05.201/02.05.2018) та Київ - Запоріжжя (30.03.2018/31.03.2018, 02.05.2018/03.05.2018). Із наданих посадочних документів вбачається, що вартість проїзду становить 265,91 грн, 287,70 грн, 248,00 грн та 248,00 грн у загальному розмірі 1 049,61 грн.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що ОСОБА_1 була присутня у судовому засіданні, що мало місце 30.03.2018 та 02.05.2018, суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат є співмірним із складністю справи та ціною позову, а відтак позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат необхідних для розгляду справи підлягають задоволенню у розмірі 1 049,61 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 123, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м.Київ, пров. Несторівський, 3-5, 0) на користь ОСОБА_1 (69006, АДРЕСА_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) заборгованість по виплаті дивідендів за 2011-2014 роки у розмірі 25 589 (двадцять п'ять тисяч п'ятсот вісімдесят дев'ять) грн 86 коп, інфляційні втрати у розмірі 13 742 (тринадцять тисяч сімсот сорок дві) грн 47 коп, 3 % річних у розмірі 2 148 (дві тисячі сто сорок вісім) грн. 08 коп.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м.Київ, пров. Несторівський, 3-5, 0) на користь ОСОБА_1 (69006, АДРЕСА_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 1 762,00 грн та судові витрати пов'язані з розглядом справи у розмірі 1049,61 грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано: 12.06.2018

Суддя О.Є. Блажівська