ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2018 р. м. Київ Справа № 911/682/18

за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 МКБ», м. Київ

до відповідача ОСОБА_2 примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ

про зняття арешту з майна

Суддя Наріжний С.Ю.

За участю секретаря Ющенко А.В.

За участю представників учасників у справі:

від ПАТ «ОСОБА_1 МКБ»: ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

до господарського суду Київської області звернулось ПАТ «ОСОБА_1 МКБ» з позовною заявою від 02.04.2018 № 961/04-ІІІ до ОСОБА_2 примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна.

В обґрунтування позовних вимог Позивач вказує на те, що в межах виконавчого провадження ним було набуто у власність майно боржника за кредитним договором, однак щодо відповідного майна зареєстровано обтяження (арешт нерухомого майна), накладений відповідно до постанови № 47759204 від 16.06.2015, що порушує права Позивача на володіння, користування і розпорядження належним йому майном. При цьому Позивач зазначає, що Відповідач безпідставно ухиляється від зняття відповідного арешту.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.04.2018 відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче засідання на 10.05.2018.

Ухвалою суду від 10.05.2018 закрито підготовче провадження у справі № 911/682/18; призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні 29.05.2018.

У судове засідання 29.05.2018 зявились представники Позивача, позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов повністю. Відповідач не направив у судове засідання повноважного представника, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином; правом подачі відзиву на позов не скористався.

Згідно ст. 219 ГПК України, після судових дебатів суд виходить до нарадчої кімнати (спеціально обладнаного для ухвалення судових рішень приміщення) для ухвалення рішення, оголосивши орієнтовний час його оголошення.

У судовому засіданні 29.05.2018, відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Детально розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Позивача, зясувавши фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши подані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

25.12.2014 рішенням Голосіївського районного суду міста Києва у справі № 752/13000/13-ц вирішено стягнути з ОСОБА_5 (боржник) на користь ПАТ «ОСОБА_1 МКБ» суму основного боргу за кредитним договором в розмірі 1898856,90 доларів США, що за курсом НБУ на день постановлення рішення становило 29944973,31 грн., суму нарахованих відсотків в розмірі 1271206,72 доларів США, що за курсом НБУ на день постановлення рішення становило 20046929,97 грн., судовий збір в розмірі 3606,50 грн.

20.04.2015 судом було видано виконавчий лист на виконання вказаного рішення.

05.06.2015 державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС МЮУ відкрито виконавче провадження № 47759204 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОСОБА_1 МКБ» суми заборгованості.

16.06.2015 державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

07.02.2017 банк за наслідками іншого виконавчого провадження № 35333946, яке перебувало в провадженні ВПВР ГУ юстиції у м. Києві, будучи стягувачем, у рахунок погашення боргу набув у власність нереалізоване з прилюдних торгів майно боржника, а саме: земельну ділянку площею 0,0831 га, кадастровий номер :07:015:0233, що розташована за адресою: Київська обл., Макарівський р-н, с/рада Колонщинська, С/Т «Імпульс», що підтверджується Свідоцтвом від 07.02.2018, зареєстрованим в реєстрі за № 172 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 113122226 від 07.02.2018.

В той же час, як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 119170167 від 30.03.2018, відносно вказаної земельної ділянки 24.06.2015 зареєстровано обтяження (арешт нерухомого майна), рішення про державну реєстрацію № 27591271 від 28.12.2015, підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 47759204, виданий 16.06.2015 державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС МЮУ.

Як зазначає Позивач, з метою досудового врегулювання спору 16.02.2018 Позивач звернувся до Відповідача з клопотанням № 445/02-ІІІ про зняття арешту із обтяженої земельної ділянки, однак станом на дату подання позову, відповідне клопотання залишене Відповідачем без реагування.

Таким чином Позивач зазначає, що у звязку з наявністю вказаного арешту нерухомого майна ПАТ «ОСОБА_1 МКБ» позбавлений можливості розпоряджатися належним йому на праві власності майном.

Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Згідно ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що ПАТ «ОСОБА_1 МКБ» є власником спірної земельної ділянки площею 0,0831 га, кадастровий номер :07:015:0233, що розташована за адресою: Київська обл., Макарівський р-н, с/рада Колонщинська, С/Т «Імпульс».

Також судом встановлено, що матеріалами справи підтверджено наявність обтяження вказаного нерухомого майна на підставі постанови ВПВР Департаменту ДВС МЮУ від 16.06.2015 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Таким чином суд дійшов висновку про те, що наявність відповідного арешту нерухомого майна, належного Позивачу на праві власності, порушує права Позивача на вільне розпорядження даним майном.

Вказані вище обставини та заявлені Позивачем вимоги Відповідачем протягом розгляду справи спростовані не були.

Згідно статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76, 77, 79 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З огляду на викладене вище суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і документально підтвердженими, отже позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1762,00 грн. покладаються на Відповідача.

Керуючись ст. 129, 233, 238, 240, 241, 256, п. 17.5. розділу ХІ ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зняти арешт з майна, власником якого є АТ «ОСОБА_1 МКБ», - земельної ділянки площею 0,0831 га, кадастровий номер :07:015:0233, що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, с/рада Колонщинська, С/Т «Імпульс», який накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.06.2015, виданою ОСОБА_2 примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в межах виконавчого провадження № 47759204.

3. Стягнути з ОСОБА_2 примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городоцького, 13; ) на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 МКБ» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8; ) 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

4. Видати наказ.

5. Копію рішення надіслати учасникам у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Київської області протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено і підписано 08.06.2018.

Суддя С.Ю. Наріжний