ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/607/18

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

при секретарі судового засідання Тодорові А.М.,

за участю представників сторін:

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, згідно ордеру

від відповідача: ОСОБА_2, згідно довіреності від 10.05.2018р.,

розглянувши справу №916/607/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Тропік (79008, АДРЕСА_1) до Товариства з обмеженою відповідальністю Сагітта-Т (65005, м. Одеса, вул. Балківська, 124/1) про стягнення 189356,94грн.,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяв, клопотань:

1. Позивач позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що 01.03.2017р. між ТОВ «Тропік» (постачальник) та ТОВ «Сагітта-Т» (покупець) було укладено договір поставки з відтермінуванням платежу №160/17, за яким постачальник виконав свої зобовязання щодо поставки покупцю обумовленого договором товару, однак, покупець проведення оплати за договором прострочив, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість за період з 26.01.2018р. по 23.02.2018р. в сумі 184050,28грн. Зважаючи на прострочення покупця, продавець, керуючись умовами п.5.2. договору поставки №160/17 від 01.03.2017р., нарахував до стягнення з покупця пеню в сумі 4871,87грн., а також 434,79грн. три проценти річних.

2. Відповідач проти позову заперечує, подав відзив на позов від 15.05.2018р. за вх.№9695/18,

3. Так, судом в ухвалі про відкриття провадження у справі від 05.04.2018р. було встановлено відповідачу строк для подання відзиву до 25.04.2018р. Однак, як свідчать матеріали справи, а саме, в ухвалі суду від 02.05.2018р. відображено проголошення представником сторони у судовому засіданні 02.05.2018р. намір вирішити спір мирним шляхом, що вбачається із клопотання відповідача від 02.05.2018р. за вх.№8825/18, у звязку з чим відповідачем не подавався відзив на позов, однак, після недосягнення сторонами примирення відповідач подав до суду відзив із клопотанням про продовження йому строку для подання відзиву на позов. Протокольно у судовому засіданні 15.05.2018р. суд прийняв відзив на позов.

4. Так, у відзиві відповідач вказує, що ТОВ «Сагітта-Т» повністю розрахувалось за поставлений товар за договором №160/17 від 01.03.2017р. Відповідач вказує, що із акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01.03.2017р. по 27.03.2018р. між сторонами спору по договору №160/17 від 01.03.2017р., який складений та підписаний позивачем одноособово, він вбачає, що позивачем не були враховані оплати, здійснені відповідачем за наступними платіжними дорученнями: від 13.07.2017р. №2550 на суму 30000грн., від 20.07.2017р. №133 на суму 15000грн., від 21.07.2017р. №227 на суму 20000грн., від 25.07.2017р. №383 на суму 20000грн., від 27.07.2017р. №145 на суму 20000грн., від 07.08.2017р. №248 на суму 6323,71грн., від 07.08.2017р. №249 на суму 18676,29грн., від 08.02.2017р. №179 на суму 15000грн., від 11.08.2017р. №545 на суму 20000грн., від 14.08.2017р. №296 на суму 15000грн., від 17.08.2017р. №338 на суму 15000грн., від 08.02.2018р. №179 на суму 15000грн., від 12.02.2018р. №1209 на суму 11648,08грн., від 15.02.2018р. №1302 на суму 10000грн., від 16.02.2018р. №1359 на суму 769,36грн. Відповідач зазначає, що у наведених платіжних дорученнях ТОВ «Сагітта-Т» невірно заповнено реквізити призначення платежу, у звязку з чим на адресу позивача направлено лист від 01.03.2018р., в якому повідомлено про зазначену помилку та вказано вірне призначення зазначених платежів згідно договору поставки №160/17 від 01.03.2017р., на що ТОВ «Тропік» уваги не звернуло. За викладених обставин, відповідач вважає позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за поставлений по договору №160/17 товар необґрунтованими та просить суд їх не задовольняти, у звязку з чим також вважає необґрунтованими похідні від основної позовні вимоги про стягнення пені та трьох процентів річних.

5. 25.05.2018р. за вх.№10449/18 позивачем подано до суду відповідь на відзив, де він зазначає, що платіжні доручення із призначенням платежу по договорам про переведення боргу від 03.07.2017р. та від 01.08.2017р., за якими відповідач взяв на себе боргові зобовязання ВКФ «Юна-Сервіс» в сумі 111323,71грн. та ТОВ «Горяц-Т» в сумі 106093,73грн., на сплату яких і були перераховані відповідачем кошти. При цьому, позивач не прийняв до уваги твердження відповідача про помилковість зазначення призначення платежу, оскільки, аналізуючи положення ч.1 ст.1089, ч.2 ст.1090 ЦК України, п.32.3. ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п.п.2.29., 3.8. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, дійшов висновку, що зміна платежу може здійснюватися банком лише до моменту списання коштів з рахунку платника, а після списання коштів з рахунку платника питання щодо уточнення інформації, зазначеної у реквізиті «призначення платежу», вирішується виключно за спільним рішенням сторін переказу і не може змінюватись в односторонньому порядку, за наявності заперечень у іншої сторони.

6. Із заяви позивача про надання доказів від 04.06.2018р. за вх.№11023/18, яку судом прийнято внаслідок задоволення судом клопотання позивача про поновлення строку для подання таких доказів, вбачається, що позивач вважає, строк виконання зобовязань ТОВ «Сагітта-Т» по договорам про переведення боргу має обліковуватись відповідно до положень основних договорів, за якими переведено грошові зобовязання.

7. 04.06.2018р. за вх.№11056/18 відповідач подав письмові пояснення, де вказав, що оскільки в договорах про переведення боргу від 03.07.2017р. та від 01.08.2017р. строк виконання грошових зобовязань ТОВ «Сагітта-Т» не встановлений та згідно ч.2 ст.530 ГПК України обумовлений заявленням кредитором ТОВ «Тропік» вимоги до нового боржника ТОВ «Сагітта-Т», а за відсутності такої строк виконання зобовязань за договорами про переведення боргу не настав.

8. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.04.2018р. відкрито провадження у справі №916/607/18, ухвалено розглядати справу №916/607/18 за правилами Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017р.) в порядку спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи по суті на „02 травня 2018 р. об 11год.00хв.

9. Ухвалою суду від 02.05.2018р. розгляд справи відкладено на 15.05.3018р. о 10год.00хв.

10. У судових засіданнях 15.05.2018р., 23.05.2018р., 31.05.2018р. оголошувались перерви, востаннє перерву оголошено 04.06.2018р. до 04.06.2018р. о 17год.00хв.

11. Клопотання відповідача від 02.05.2018р. за вх.№8825/18 про відкладення розгляду справи, від 31.05.2018р. за вх.№10814/18 про долучення доказів до справи, від 31.05.2018р. за вх.№10793/18, від 04.06.2018р. за вх.№11025/18 про ознайомлення з матеріалами справи були судом задоволені.

12. Клопотання позивача від 02.05.2018р. за вх.№2-2200/18 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції було судом задоволено ухвалою від 02.05.2018р.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

13. 01.03.2017р. між ТОВ «Тропік» (постачальник) та ТОВ «Сагітта-Т» (покупець) укладено договір поставки з відстроченням платежу №160/17, відповідно до умов якого постачальник зобовязується поставляти покупцю, а покупець приймати та оплачувати товар, у відповідності з умовами цього договору. Товаром за цим договором є товари, вказані у погодженому сторонами прейскуранті (специфікаціях), що є невідємними частинами цього договору. У прейскуранті (специфікаціях) вказується перелік товарів, що постачаються, та ціни на них (п.п.1.1., 1.2. договору).

14. Відповідно до п.2.1. договору поставки №160/17 від 01.03.2017р. поставка товару здійснюється за погодженими сторонами цінами, вказаним у прейскуранті (специфікації). При цьому, постачальник зобовязується не збільшувати ціни, вказані у прейскуранті (специфікації), протягом 37 днів з моменту їх погодження сторонами. Постачальник зобовязується визначати ціни у прейскуранті, які погоджені покупцем та постачальником, на рівних умовах, як для покупця, так і для інших роздрібних компаній.

15. Згідно п.3.1. договору поставки №160/17 від 01.03.2017р. поставка товару здійснюється на умовах DDP-склад покупця (Інкотермс-2010) однією або декількома партіями у відповідності до специфікацій або накладних, які складаються на кожну партію товару. За погодженням сторонами отримувачем товару може бути третя особа.

16. За умовами п.4.1. договору поставки №160/17 від 01.03.2017р. оплату кожної окремої партії товару (визначеної у накладній) за цим договором покупець здійснює шляхом перерахування 100% вартості цієї партії товару на поточний рахунок постачальника протягом 21 календарного дня з моменту її отримання/реалізації.

17. У п.5.2. договору поставки №160/17 від 01.03.2017р. сторони визначили, що кожна зі сторін за кожний день прострочення виконання будь-яких своїх зобовязань за цим договором сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за весь час такого прострочення. Для покупця пеня обраховується від суми простроченого платежу.

18. Згідно п.7.1. договору поставки №160/17 від 01.03.2017р. договір укладено на невизначений строк та він діє до його припинення за згодою сторін або на підставах, передбачених діючим законодавством.

19. На виконання умов договору поставки №160/17 від 01.03.2017р. постачальником було поставлено покупцю товар за накладними від 26.01.2018р. №№900892, 900891, 900893, 900894, 900895, 900896, 900897, 900898, 900902, від 27.01.2018р. №№900945, 900946, 900947, 900948, від 29.01.2018р. №900961, від 30.01.2018р. №№901021, 901022, 901023, 901024, 901025, 901026, 901027, 901028, 901033, 901034, 901035, від 31.01.2018р. №901052, від 01.01.2018р. №901098, від 02.02.2018р. №№901156, 901157, 901158, 901159, 901160, 901161, 901162, 901163, 901164, 901165, 901166, 901178, від 06.02.2018р. №№901282, 901283, 901285, 901286, 901287, 901288, 901289, 901290, 901291, 901292, 901293, 901294, 901295, від 09.02.2018р. №№901401, 901402, 901403, 901404, 901405, 901406, 901407, 901408, 901409, 901410, 901400, від 13.02.2018р. №№901532, 901533, 901534, 901535, 901536, 901537, 901538, 901539, 901540, 901541, 901542, від 20.02.2018р. №№901792, 901793, 901794, 901795, 901796, 901797, від 23.02.2018р. №№901912, 901913, 901914, 901916, 901917, 901918, 901919, 901920, 901921 на загальну суму 184050,28грн.

20. Згідно опису вкладення у цінний лист 21.03.2018р. позивачем відповідачу було надіслано претензію про сплату 184050,28грн. заборгованості по договору №160/17 від 01.03.2017р., доказів реагування на яку з боку відповідача суду не надано.

21. До справи на підтвердження проведення оплати за отриманий від позивача товар за спірний період відповідач подав платіжні доручення від 13.07.2017р. №2550 на суму 30000грн., від 20.07.2017р. №133 на суму 15000грн., від 21.07.2017р. №227 на суму 20000грн., від 25.07.2017р. №383 на суму 20000грн., від 27.07.2017р. №145 на суму 20000грн., від 07.08.2017р. №248 на суму 6323,71грн., від 07.08.2017р. №249 на суму 18676,29грн., від 11.08.2017р. №545 на суму 20000грн., від 14.08.2017р. №296 на суму 15000грн., від 17.08.2017р. №338 на суму 15000грн., від 08.02.2017р. №179 на суму 15000грн., від 12.02.2018р. №1209 на суму 11648,08грн., від 15.02.2018р. №1302 на суму 10000грн., від 16.02.2018р. №1359 на суму 769,36грн. Однак, вказані платіжні доручення у графі «призначення платежу» містять зазначення, що платіж проведено за договором переводу боргу («Юна-Сервіс») б/н від 03.07.2017р. та за договором переводу боргу («Горяц-Т») б/н від 01.08.2017р. Листом №25 від 01.03.2018р. відповідач повідомив позивача про помилковість зазначення призначення платежу за договорами про переведення боргу та просив вважати це платежами в рахунок оплати за договором №160/17.

22. Заперечуючи проти зміни призначення платежу з боку відповідача в односторонньому порядку, позивач подав до справи копії договорів про переведення боргу від 03.07.2017р., укладений між ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ, ТОВ «Сагітта-Т», ТОВ «Тропік», від 01.08.2017р., укладений між ТОВ «Горц-Т», ТОВ «Сагітта-Т» та ТОВ «Тропік», за умовами яких ТОВ «Сагітта-Т» взяло на себе грошові зобовязання ТОВ «Горяц-Т» та ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ОСОБА_3 того, позивач подав копії договорів поставки з відстрочкою платежу №7/16 від 22.02.2016р., укладений між ТОВ «Тропік» та ТОВ «Горяц-Т», №7/16 від 22.02.2016р., укладений між ТОВ «Тропік» та ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ та до них акти звіряння взаємних розрахунків між ТОВ «Тропік» та ТОВ «Горяц-Т», між ТОВ «Тропік» та ВКФ «Юна-Сервіс» у вигляді ТОВ.

23. Також, відповідач подав копії платіжних доручень №502 від 04.09.2017р. на суму 15000грн., №617 від 21.09.2017р. на суму 10000грн., №895 від 20.11.2017р. на суму 25000грн., №3641 від 21.11.2017р. на суму 25000грн., №748 від 23.11.2017р. на суму 10000грн., №784 від 27.11.2017р., на суму 15000грн., №685 від 30.11.2017р. на суму 26200грн., №725 від 04.12.2017р. на суму 20044,38грн., №1005 від 14.12.2017р. на суму 16000грн., №3888 від 18.12.2017р. на суму 20000грн., №1008 від 21.12.2017р. на суму 20000грн., №3970 від 22.12.2017р. на суму 20000грн., №4004 від 26.12.2017р., №1040 від 27.12.2017р. на суму 15000грн., №4102 від 28.12.2017р. на суму 35000грн., №1075 від 04.01.2018р. на суму 20000грн., №112 від 09.01.2018р. на суму 10000грн., №879 від 11.01.2018р. на суму 34567грн., №161 від 15.01.2018р. на суму 10000грн., №232 від 19.01.2018р. на суму 15000грн., №1127 від 22.01.2018р. на суму 20000грн., №262 від 25.01.2018р. на суму 200000грн., №1158 від 26.01.2018р. на суму 25000грн., №1025 від 30.01.2018р. на суму 25000грн., №1124 від 31.01.2018р. на суму 20000грн., №1160 від 01.02.2018р. на суму 10000грн., №1374 від 19.02.2018р. на суму 7000грн., №1427 від 22.02.2018р. на суму 10892грн., які, як вбачається із підписаного в односторонньому порядку позивачем акту звірки розрахунків, зараховані позивачем в оплату поставленої раніше спірного періоду продукції.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення представників сторін, їх мотивовану оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення чи відмови у позові, проаналізувавши нижченаведені норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

24. Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

25. Статтею 655 Цивільного Кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

26. Пунктом 1 ст.691 Цивільного Кодексу України визначено, що покупець зобовязаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

27. Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

28. Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

29. Як передбачено положеннями ч.1 ст.1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

30. Банк не має права робити виправлення у платіжному дорученні клієнта, якщо інше не встановлено законом або банківськими правилами (ч.2 ст.1090 ЦК України).

31. Згідно п.32.3. ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банки зобов'язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів та з урахуванням положень, встановлених пунктом 22.6 статті 22 цього Закону.

32. Як передбачено п.2.29. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою НБУ №22 від 21.01.2004р., платник має право в будь-який час до списання платежу з рахунку відкликати з банку, що його обслуговує, платіжні доручення в порядку, визначеному внутрішніми правилами цього банку. Платіжні доручення відкликаються лише в повній сумі.

33. Згідно п.3.8. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою НБУ №22 від 21.01.2004р., реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладений у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

34. Таким чином, судом встановлено, що в період з 26.01.2018р. по 23.02.2018р. позивачем було поставлено відповідачу товар за договором поставки з відтермінуванням платежу №160/17 від 01.03.2017р. на суму 184050,28грн., однак, відповідачем товар на зазначену суму не оплачений у звязку з чим у останнього утворилась заборгованість в сумі 184050,28грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

35. При цьому, не заслуговує на увагу твердження відповідача про помилковість вказання у частині платіжних доручень помилкової інформації стосовно призначення платежу за договорами переводу боргу від 03.07.2017р. та від 01.08.2017р. замість договору поставки №160/17 від 01.03.2017р., оскільки проаналізовані наведені вище положення ЦК України, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою НБУ №22 від 21.01.2004р., наявність зазначених договорів переводу боргу, за якими відповідач взяв на себе грошові зобовязання, безвідносно до початку строку виконання зобовязання за ними (оскільки боржник управнений виконати зобовязання достроково), дають підстави дійти висновку про те, що платник не має права після зарахування коштів на рахунок кореспондента в односторонньому порядку змінювати призначення платежу, а отже, кошти за вказаними відповідачем платіжними дорученнями із нібито помилковим призначенням платежу зараховані та прийняті позивачем в рахунок виконання зобовязань за договорами переводу боргу від 03.07.2017р. та від 01.08.2017р. правомірно та не можуть бути зараховані в рахунок погашення заборгованості за іншими договорами за відсутності на це згоди позивача.

36. Також, позивачем нараховано до стягнення з відповідача 4871,87 грн. пені загалом за період з 17.02.2018р. по 27.03.2018р.

37. За положеннями ч.1 ст.199 ГК України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

38. У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобовязань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

39. Пунктом 1 ст.547 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі.

40. Відповідно до п.п.1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання за кожен день прострочення виконання.

41. Як передбачено ст.ст.1, 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

42. Судом перевірено зроблений позивачем розрахунок пені та встановлено, що пеню розраховано вірно, у звязку з чим підлягає задоволенню у повному обсязі позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 4871,87грн. пені загалом за період з 17.02.2018р. по 27.03.2018р.

43. ОСОБА_3 того, позивач через несвоєчасність виконання відповідачем зобовязань з оплати отриманого товару нарахував до стягнення з останнього 434,79грн. три проценти річних загалом за період з 17.02.2018р. по 27.03.2018р.

44. У відповідності до п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

45. Згідно абз.5, 6 п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 „Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

46. Перевіривши розрахунок трьох процентів, зроблений позивачем, суд встановив його вірність, у звязку з чим позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 434,79грн. три проценти річних загалом за період з 17.02.2018р. по 27.03.2018р. підлягає судом задоволенню у повній мірі.

47. У попередньому орієнтовному розрахунку судових витрат позивач визначив, зокрема, сплату ним судового збору у розмірі 2840,37грн.

48. Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

49. За розгляд даного позову судом позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 2840,37грн., які підлягають відшкодуванню платнику, внаслідок задоволення його позовних вимог, у повному обсязі.

50. Також, одночасно із заявленням позову позивач у попередньому орієнтовному розрахунку судових витрат зазначив про витрати на послуги адвоката в сумі 17870,40грн., складові яких заявником визначено як: усна консультація клієнта (з вивченням документів) щодо правових способів та засобів захисту прав та законних інтересів у справі про стягнення з ТОВ «Сагітта-Т» на користь ТОВ «Тропік» заборгованості за поставлений товар по договору №160/17 від 01.03.2017р. (кількість годин 2, сума 2233,80грн.; підготовка і подання до Господарського суду Одеської області позовної заяви за позовом ТОВ «Тропік» з необхідними документами (кількість годин 6, сума 15636,60грн.).

51. Заявою від 30.05.2018р. за вх.№10612/18 позивач додатково визначив витрати на послуги адвоката у сумі 8606,10грн., що повязані із участю адвоката у судових засіданнях 02.05.2018р. (2000грн.), 15.05.2018р. (2000грн.), 23.05.2018р. (2000грн.), підготовкою адвокатом відповіді на відзив (2606,10грн.).

52. Так, на підтвердження понесення витрат на послуги адвоката позивач подав до справи ордер №101165 від 27.03.2018р., у копіях: свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №000690 від 14.08.2017р., видане ОСОБА_1, договір про надання правової допомоги №07/18 від 19.03.2018р., додаток №1 до нього, акти наданих послуг від 27.03.2018р., від 25.05.2018р., рахунки №12 від 27.03.2018р. на суму 17870,40грн., №2505/18 від 25.05.2018р. на суму 8606,10грн., платіжне доручення № від 27.03.2018р. на суму 17870,40грн., № від 25.05.2018р. на суму 8606,10грн., листа ТОВ «Тропік» від 27.03.2018р.

53. 04.06.2018р. за вх.№2-2795/18 відповідач подав до суду клопотання про зменшення заявлених позивачем до стягнення витрат на послуги адвоката, посилаючись на їх неспіврозмірність із вартістю аналогічних послуг на ринку адвокатських послуг у Одеському регіоні.

54. Відповідно до п.5 ч.6 ст.238 ГПК України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення.

55. Право кожного на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод закріплено в статті 55 Конституції України. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується право на суд, захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом. Ця норма закону є виконанням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в пункті 1 статті 6 якої закріплено право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безпосереднім судом.

56. Відповідно до статтей 2, 3 Закону України «Про суд і статус суддів» завданням суду є забезпечення кожному права на справедливий суд при здійсненні правосуддя на засадах верховенства права. Реалізація права на справедливий судовий розгляд передбачає, зокрема, забезпечення доступу до правосуддя. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією України та законами України. Європейський суд з прав людини трактує доступ до правосуддя як одне з фундаментальних прав людини і громадянина, яке випливає зі змісту права на справедливий, незалежний безсторонній суд, утворений на підставі закону.

57. Так, незважаючи на наявність законодавчо встановлених процедур для вирішення заяв та клопотань учасників судового провадження, занадто формалізований підхід до їх застосування може створювати підстави для порушення статті 6 Конвенції. Як зазначено у п.55 рішення ЄСПЛ від 06.12.2007р. пол справі "Воловік проти України" "..."право на суд", одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою...".

58. Враховуючи викладене, суд, з огляду на закінчення строку розгляду справи, провадження у якій відбувалось в порядку спрощеного позовного провадження, з метою надання відповідачу, яким заявлено клопотання про неспіврозмірність заявленої до стягнення суми адвокатських витрат, строку для подання доказів в обґрунтування своєї позиції призначає до розгляду у судовому засіданні заяви позивача про стягнення адвокатських витрат та клопотання відповідача про зменшення суми адвокатських витрат.

Керуючись ч.5 ст.197, ст.ст.123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю Тропік (79008, АДРЕСА_1) повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сагітта-Т» (65005, м.Одеса, вул. Балківська, 124/1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тропік» (79008, АДРЕСА_1, ) 184050 (сто вісімдесят чотири тисячі пятдесят) грн. 28 коп. заборгованості, 4871 (чотири тисячі вісімсот сімдесят одну) грн. 87коп. пені, 434 (чотириста тридцять чотири) грн. 79 коп. три проценти річних, 2840 (дві тисячі вісімсот сорок) грн. 37коп. судового збору.

3. Призначити до розгляду у судовому засіданні на 18.06.2018р. о 14год.30хв. заяви позивача про стягнення адвокатських витрат та клопотання відповідача про зменшення суми адвокатських витрат.

4. Засідання відбуватиметься у залі судових засідань №4 у приміщенні Господарського суду Одеської області, за адресою: м. Одеса, пр-т Шевченка,29, тел. (0482) 307-976.

5. Зобовязати відповідача надати докази, що підтверджують обставини, викладені у клопотанні від 04.06.2018р. за вх.№2-2795/18.

6. Доручити Львівському окружному адміністративному суду, що знаходиться за адресою: 79018, м.Львів, вул. Чоловського,2, забезпечити проведення судового засідання у справі №916/607/18, призначеного на 18 червня 2018р. о 14год.30хв., в режимі відеоконференції. У судовому засіданні в режимі відеоконференції братиме участь представник ТОВ „Тропік.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 08 червня 2018 р.

Суддя І.А. Малярчук