ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 916/2164/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В.Г.,

суддів: Жукова С.В., Катеринчук Л.Й.,

за участю секретаря судового засідання - Анісімової М.О.;

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі Філії "Інфоксводоканал" Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс",

представник - Горьова Н.М.

відповідач - Квартирно-експлуатаційний відділ м.Одеси,

не скористався правом на участь у судовому засідання, належним чином повідомлений про розгляд справи,

розглянувши касаційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса

на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 16.01.2018

у складі колегії суддів: Лавриненко Л.В. (головуючий), Лашина В.В., Аленіна О.Ю.

та на рішення Господарського суду Одеської області від 20.11.2017

у складі судді Літвінова С.В.

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі Філії "Інфоксводоканал" Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс"

до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси

про стягнення 1 015 003, 21 грн.,

ВСТАНОВИВ

Обставини справи встановлені судами першої та апеляційної інстанції

1. Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі Філії "Інфоксводоканал" (далі - філія "Інфоксводоканал" ТОВ "Інфокс", Позивач) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеси (далі - КЕВ м. Одеса, відповідач) було укладено договори про закупівлю послуг з водопостачання за державні кошти від 14.02.2014 № 21, від 03.04.2015 № 98/15в, від 15.02.2016 № 60/16в, від 03.02.2017 № 45/17в та договори про закупівлю послуг водовідведення від 14.02.2014 № 20, від 03.04.2015 № 98/15с, від 15.02.2016 № 60/16с, від 03.02.2017 №45/17с.

2. Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. Договорів позивач надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на об'єкт відповідача, а останній зобов'язується своєчасно здійснювати оплату за отримані послуги.

3. Згідно з п.п. 3.1. Договорів сторони дійшли згоди, що облік спожитої води здійснюється по даним засобів обліку води, встановлених на об'єктах відповідача.

4. Відповідно до п. 3.2. Договорів від 14.02.2014 № 21, № 20 та п. 4.3. Договорів від 03.04.2015 № 98/15в, № 98/15с; від 15.02.2016 № 60/16в, № 60/16с; від 03.02.2017 № 45/17в, № 45/17с оплата послуг з водопостачання та водовідведення здійснюється щомісячно до 30 числа поточного місяця, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача.

5. Відповідно до умов Договорів відповідач зобов'язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати послуги водопостачання та водовідведення, а також інші платежі передбачені Правилами водокористування, Правилами приймання стічних вод та умовами Договору.

6. Оплата проводиться за тарифами, затвердженими в установленому чинним законодавством порядку.

7. Так, відповідно до умов Договору, нарахування за послуги водопостачання та водовідведення у спірному періоді, а саме з 01.09.2014 по 01.06.2017 щомісячно здійснювались позивачем шляхом множення спожитого відповідачем обсягу водоспоживання за певний місяць на діючий тариф за послуги централізованого водопостачання та водовідведення.

8. Щомісячні обсяги водоспоживання відповідача підтверджуються наданими ним щомісячними звітами водоспоживання або актами зняття контрольних показань водолічильника на об'єкті відповідача, які додаються до даної позовної заяви.

9. Тарифи у розмірі 4,872 грн. за послугу водопостачання та у розмірі 4,236 грн. за послугу централізованого водовідведення встановлені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 13.06.2014 № 657. Дані тарифи діють у спірному періоді починаючи з 01.09.2014 по 30.04.2015.

10. У період з 01.05.2015 по 31.12.2015 діяли тарифи у розмірі 4,932 грн. за послугу водопостачання та у розмірі 4,428 грн. за послугу централізованого водовідведення встановлені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.03.2015 № 900.

11. Тарифи у розмірі 5,64 грн. - за послугу водопостачання та у розмірі 4,656 грн. за послугу централізованого водовідведення встановлені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 12.11.2015 № 2754 та діють у спірному періоді починаючи з 01.01.2016 по 01.08.2016.

12. Починаючи з 02.08.2016 Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 16.06.2016 № 1141 встановлені нові тарифи за дані послуги, а саме, тариф за послугу централізованого водопостачання складає 7,332 грн., а за послугу централізованого водовідведення - 5,652 грн.

13. Однак, в зв'язку з тим, що відповідач у спірному періоді щомісячно не сплачував в повному розмірі обсяги наданих послуг, які визначені у наданих відповідачем звітах або відображені в актах контрольних зйомок водолічильника, у нього за період з 01.09.2014 по 01.06.2017 склалась заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення на суму 1 015 003,21 грн.

Обґрунтування позовних вимог

14. У вересні 2017 року ТОВ "ІНФОКС" в особі Філії "Інфоксводоканал" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до КЕВ м. Одеса про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 1 015 003,21 грн.

15. У позові ТОВ "ІНФОКС" в особі Філії "Інфоксводоканал", посилається на вимоги ст.ст.11, 526, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України, та на те, що відповідачем щомісячно не оплачувались послуги водопостачання та водовідведення, передбачені Правилами водокористування та Правил приймання стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеси, у зв'язку з чим у нього в період з 01.09.2014 по 01.06.2017 утворилась заборгованість в сумі 1 015 003,21 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

16. 20.11.2017 рішенням Господарського суду Одеської області, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16.01.2018, позов ТОВ "ІНФОКС" в особі Філії "Інфоксводоканал" задоволено повністю, стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси на користь ТОВ "ІНФОКС" в особі Філії "Інфоксводоканал" заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення у розмірі 1 015 003, 21 грн. та 15 225, 05 грн. - судового збору.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

17. 05.02.2018 Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеса подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати прийняті у справі рішення та постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "ІНФОКС" в особі Філії "Інфоксводоканал" про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення у розмірі 1 015 003,21 грн., при цьому, відповідач посилається на вимоги ст.ст. 1, 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та на те, що відповідач не погоджується з розміром заборгованості заявленої до стягнення, оскільки вона є не підтвердженою належними, а тому суди дійшли необґрунтованих висновків про задоволення позову у повному обсязі.

18. Окрім того, скаржник посилається у касаційній скарзі на відсутність кошторисних призначень для оплати наданих послуг, що унеможливлює виконання ним договірних зобов'язань.

Б. Доводи позивача, викладені у відзиві на касаційну скаргу

19. ТОВ "ІНФОКС" в особі Філії "Інфоксводоканал" у відзиві вказує, що відповідачем не наведено жодних переконливих доводів на наявність порушень законодавства судами попередніх інстанцій, при цьому, судами надана належна правова оцінка діям відповідача у справі і з урахуванням вимог законодавства прийнято обґрунтоване рішення про задоволення позову.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

20. Господарський процесуальний кодекс України (у редакції до 15.12.2017)

20.1. Стаття 33. Обов'язок доказування і подання доказів

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

20.2. Стаття 34. Належність і допустимість доказів

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

20.3. Стаття 43. Оцінка доказів

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

21. Господарський процесуальний кодекс України (в редакції після 15.12.2017)

Стаття 300. Межі розгляду справи судом касаційної інстанції

1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

22. Господарський процесуальний кодекс України (в редакції після 15.12.2017)

22.1. Стаття 74. Обов'язок доказування і подання доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

22.2. Стаття 76. Належність доказів.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

22.3. Стаття 77. Допустимість доказів.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

22.4. Стаття 78. Достовірність доказів.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

22.5. Стаття 79. Достатність доказів.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

23. Цивільний кодекс України

23.1. Стаття 11. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків

2. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

23.2. Стаття 525. Недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання

1. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

23.3. Стаття 526. Загальні умови виконання зобов'язання

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

23.4. Стаття 626. Поняття та види договору

1. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

23.5. Стаття 629. Обов'язковість договору

1. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

23.6. Стаття 901. Договір про надання послуг.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

23.7. Стаття 903. Плата за договором про надання послуг.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

24. Закон України "Про житлово-комунальні послуги"

24.1. Стаття 1. Визначення термінів

1. У цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

24.2. Стаття 16. Порядок надання житлово-комунальних послуг

1.Порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

3. Комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв...

24.3. Стаття 19. Учасники договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг

1. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

2. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

24.4. Стаття 20. Права та обов'язки споживача

1. Споживач має право:

1)одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг;

3. Споживач зобов'язаний:

5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи

і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

А. Щодо суті касаційної скарги

25. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

26. Предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення за державні кошти, які було поставлено позивачем відповідачу за період з 01.09.2014 по 01.06.2017, на підставі укладених сторонами справи договорів водопостачання та водовідведення.

27. Колегія суддів погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ "ІНФОКС" в особі Філії "Інфоксводоканал", з огляду на наступне. Судами встановлено, що за період з 01.09.2014 по 01.06.2017 позивачем було надано відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення. Відповідач за надані послуги не розрахувався, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 1 015 003,21 грн., надання вказаних послуг підтверджується належними та допустимими доказами у справі, судами перевірено правильність застосування тарифів у відповідний період, а тому наявні підстави для задоволення позову.

28. Доводи, викладені в касаційній скарзі про порушення судами першої та апеляційної скарги норм процесуального та матеріального права, з посиланням на те, що судами не враховано, що при нарахуванні за послуги водопостачання та водовідведення за загальним засобом обліку враховують обсяги наданих послуг по кожному окремому об'єкту при прийнятті оскаржуваних рішення та постанови не знайшли свого підтвердження, з огляду на наступне.

29. Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до дислокацій об'єктів, які є додатками до договорів укладених між ТОВ "Інфокс в особі філії Інфоксводоканал та Квартирно-експлуатаційними відділом м. Одеси, в оспорюваний період, послуги водопостачання та водовідведення надаються, зокрема, до об'єкту, що розташований за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 14.

30. 26.08.2014 було встановлено загальний лічильник на даному об'єкті, що підтверджується актом на опломбування від 26.08.2014. Даний акт підписано обома сторонами без зауважень.

31. Усі засоби обліку, які встановленні по кожному окремому об'єкту, що розташовані за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 14 є підлічильниками загальному лічильнику № 64, відповідно до акту обстеження № 6048.

32. Таким чином, суди дійшли правомірного висновку, що позивач правомірно використовує показання загального засобу обліку, що визначає загальні обсяги надання послуг за вищезазначеним об'єктом.

33. Щодо відсутності бюджетного фінансування як підстави невиконання взятих на себе відповідачем господарських зобов'язань слід зазначити, що відсутність такого фінансування не визначається діючим цивільним або господарським законодавством як підстава для звільнення, відстрочення виконання господарського зобов'язання, тим більше, що позивач, надаючи відповідні послуги розраховує отримати відповідні грошові кошти, які є у розумінні Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, майном позивача.

34. Водночас, суд касаційної інстанції зазначає, що аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

35. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що рішення та постанова у справі прийняті з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

36. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017, касаційна скарга Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса підлягає залишенню без задоволення, а прийняті у справі постанова Одеського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 та рішення Господарського суду Одеської області від 20.11.2017 - залишенню без змін.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309, 316 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 та рішення Господарського суду Одеської області від 20.11.2017 у справі № 904/2164/17 залишити без змін.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді С. Жуков

Л. Катеринчук