ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2018 р.Справа № 922/908/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Закопайло О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків
до Харківського національного університету імені ОСОБА_2, м. Харків
про стягнення 32456,09 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_1

ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Харківського національного університету імені ОСОБА_2 (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41GBKhz522-18 від 09.02.2018, яка складається з суми основного боргу у розмірі 32456,09 грн., пені у розмірі 1757,08 грн., 3% річних у розмірі 160,05 грн. та інфляційних втрат у розмірі 292,10 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.04.2018 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін, призначено підготовче засідання на 07.05.2018 о 11:30.

Відповідач, через канцелярію суду 27.04.2018 за вх.№ 11264, надав відзив на позовну заяву. Згідно відзиву на позовну заяву відповідач вказував, що в договорі між університетом та ТОВ "Харківгаз Збут" в п. 3.6. була зазначена загальна ціна договору 2060998,12 грн., яка відрізнялася від ціни на товар згідно з протоколом проведення переговорів від 26.01.2018 - 2061000, 00 грн., що є порушенням ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" та призводить до нікчемності договору (ч. 1 ст. 37 Закону України "Про публічні закупівлі"). У зв'язку з цим, сторони додатковою угодою № 2 від 20.02.2018 до договору № 41GBKhz522-18 від 09.02.2018 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів визнали договір та додаткову угоду № 1 до нього розірваними. Згідно з розрахунком університету вартість отриманого газу у січні 2018 року в обсязі 2,801 тис.куб.м. за тарифом 11256,72 грн. (з ПДВ) за 1000 куб.м., який діє на теперішній час, складає 31530,07 грн., яку університет має відшкодувати. Таким чином, позов підлягає задоволенню в сумі основного боргу 31530,07 грн.

Позивач, через канцелярію суду 07.05.2018 за вх.№ 12173 надав відповідь на відзив.

У підготовчому засіданні 07.05.2018 судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 21.05.2018 о 11:30.

Відповідач, через канцелярію суду 11.05.2018 за вх.№ 13259, надав письмові заперечення на відповідь позивача на відзив. Також, відповідач, через канцелярію суду 16.05.2018 за вх.№ 14298, надав доповнення до відзиву на позовну заяву.

Позивач, через канцелярію суду 18.05.2018 р. за вх.№ 14595, надав заяву про зменшення розміру позовних вимог. Згідно даної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу у розмірі 32456,09 грн. Також, позивач просить суд відшкодувати за рахунок відповідача понесені ним судові витрати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.05.2018 прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог. Таким чином, справа розглядається судом з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог (вх.№ 14595 від 18.05.2018).

Також, ухвалою господарського суду Харківської області від 21.05.2018 було закрито підготовче провадження та призначена справа № 922/908/18 до судового розгляду по суті на 29.05.2018 о 12:55.

Представник позивача у судовому засіданні 29.05.2018 позов підтримав та просив суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 32456,09 грн.

Представники відповідача у судовому засіданні 29.05.2018 проти задоволення позову в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 31530,07 грн. не заперечували, в решті позову просили суд відмовити.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

09 лютого 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (постачальник) та Харківським національним університетом імені ОСОБА_2 (споживач) було укладено Договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (установи та організації, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів) № 41GВКhz522-18 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору постачальник зобов'язувався передати у власність споживачеві у 2018 році - за кодом до ДК 021:2015 - "09120000-6 - газове паливо (природний газ)" за лотом № 1 - газове паливо для навчальних корпусів, лабораторій та віварію, а споживач зобов'язувався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, у строки та згідно з порядком, що визначені Договором.

Пунктами 1.2., 1.3. Договору сторони погодили плановий обсяг постачання природного газу та планові обсяги постачання газу по місяцях.

Згідно п. 11.1. Договору він набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє до 31.12.2018, умови договору застосовуються до відносин, що склалися між сторонами з 01.01.2018 відповідно ч.3 ст. 631 ЦК України.

Пунктом 1 Додаткової угоди № 1 від 09.02.2018 до Договору п.1.2. та п.1.3. Договору було викладено у іншій редакції, відповідно до яких сторони погодили плановий обсяг постачання природного газу протягом 2018 та планові обсяги постачання газу по місяцях.

У п.2 Додаткової угоди № 1 від 09.02.2018 до Договору сторони виклали п.3.2. та п.3.6. Договору в наступній редакції:

п.3.2. - Ціна газу становить 9656,10 грн. за 1000 куб.м., крім того ПДВ 1931,22 грн., всього з ПДВ 11587,32 грн.

п.3.6. - Загальна ціна Договору (лоту №1) складається із місячних сум вартості газу поставленого споживачем за даним Договором та складає - 2060990,26 грн., у тому числі ПДВ 20% - 343498,38 грн.

Пунктом 3 Додаткової угоди № 1 від 09.02.2018 до Договору сторони визначили, що дана угода набирає чинності з моменту підписання та діє по 31.12.2018, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здіснення. Відповідно до частини 3 ст. 631 ЦК України сторони домовились, що умови даної угоди поширюються на відносини сторін, що фактично склалися з 01.02.2018.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.01.2018 між сторонами складено ОСОБА_5 приймання-передачі природного газу № ХОЗ00001832 відповідно до якого позивач у січні 2018 року передав відповідачу 2,801 тис. куб.м газу на загальну суму 32456,09 грн.

20.02.2018 між сторонами була укладена Додаткова угода № 2 до Договору.

Пунктом 1 Додаткової угоди № 2 від 20.02.2018 до Договору сторони узгодили вважати Договір № 41GВКhz522-18 від 09.02.2018 та Додаткову угоду № 1 від 09.02.2018 до Договору № 41GВКhz522-18 від 09.02.2018 розірваними на підставі ч.4 ст. 36 та ч.1 ст. 37 Закону України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення з порушенням вимог частини четвертої статті 36 цього Закону.

Згідно ч.4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури.

У відповідності до ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частиною 1 ст. 216 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, враховуючи умови Додаткової угоди № 2 від 20.02.2018 до Договору, зміст протоколу проведення переговорів від 26.01.2018 та зміст протоколу № 8/1 від 29.01.2018 засідання тендерного комітету, з матеріалів справи вбачається, що Договір № 41GВКhz522-18 від 09.02.2018 та Додаткова угода № 1 від 09.02.2018 до Договору № 41GВКhz522-18 від 09.02.2018 були укладені з порушенням вимог частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", у зв'язку з чим вони не можуть створювати юридичних наслідків для сторін через їх нікчемність.

Враховуючи вищевикладені обставини, господарський суд дійшов висновку про відсутність у позивача підстав для нарахування відповідачу суми боргу у розмірі 32456,09 грн. за отриманий у січні 2018 року газ в обсязі 2,801 тис.куб.м. за тарифом 11587,32 грн. (з ПДВ) за 1000 куб.м.

Втім, суд зазначає, що представниками відповідача у судовому засіданні не заперечувався факт отримання відповідачем газу у січні 2018 року в обсязі 2,801 тис.куб.м., та вони вказували, що даний обсяг газу підлягає оплаті за тарифом 11256,72 грн. (з ПДВ) за 1000 куб.м., який діє на теперішній час для підприємства відповідача, у тому числі й по іншим договорам, які укладені між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем до відзиву на позовну заяву було надано розрахунок заборгованості відповідача згідно змінених тарифів перед позивачем за січень 2018 (згідно тарифів станом на 01.04.2018) відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем за спожитий у січні 2018 року газ в обсязі 2,801 тис.куб.м. становить 31530,07 грн.

Проте, позивачем відповідних доказів в спростування розрахунку заборгованості відповідача в розмірі 31530,07 грн. не було надано до суду.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 ст. 175 Господарського кодексу України передбачено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу у розмірі 31530,07 грн.

Судовий збір, відповідно до приписів ч.1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у розмірі 1711,78 грн. покладається на відповідача, а у розмірі 50,22 грн. покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 46, 73, 74, 76, 77, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Харківського національного університету імені ОСОБА_2 (61022, м. Харків, майдан ОСОБА_1, буд. 4, ідентифікаційний код 02071205) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, ідентифікаційний код 39590621; п/р 8 в АБ "Кліринговий дім" м. Київ МФО 300647 - для оплати основного боргу) суму основного боргу у розмірі 31530,07 грн. та 1711,78 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, ідентифікаційний код 39590621).

Відповідач - Харківський національний університет імені ОСОБА_2 (61022, м. Харків, майдан ОСОБА_1, буд. 4, ідентифікаційний код 02071205).

Повне рішення складено 05.06.2018 р.

Суддя ОСОБА_5