РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.05.2018Справа № 910/4883/18

За позовом: Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України"

до: товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрозбут"

про: внесення змін до договору №51-К від 19.12.2017

Суддя Шкурдова Л.М.

Секретар с/з Гнідіна М.Ю.

Представники:

від позивача - Калінський С.В. за дов.

від відповідача - Зоріна О.В. за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа № 910/4883/18 за позовом Державної установи «Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України» до товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрозбут» про внесення змін до договору № 51-К від 19.12.2017.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за наслідками процедури публічних закупівель 19.12.2017 р. сторонами укладено договір № 51-к на поставку товару. Однак у зв'язку із тим, що позивачу було зменшено фінансування, останній просить змінити умови укладеного сторонами договору на підставі ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2018 року у справі № 910/4883/18 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Сторони у справі були належним чином повідомлені про розгляд даної справи судом, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Сторони правом для подання до суду заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження у встановлений судом строк, не скористались.

08.05.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він проти позову заперечив, зазначивши, що підстави для зміни умов договору відсутні, а обов'язок з поставки обумовленого договором товару вже було виконано.

У судовому засіданні 22.05.2018 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2017 року за результатами проведених публічних закупівель між Державною установою «Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України» (позивач, покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпрозбут» (відповідач, продавець) укладено договір № 51-К (надалі - договір).

В силу положень п. 1.1 договору продавець зобов'язується у 2017 році продати і відвантажити речове майно - тканину (ДК 021-2015: 19210000-1 Натуральні тканини) (далі - товар), в асортименті, кількості та за цінами, зазначеними у специфікації (пункт 1.2 цього договору), а покупець - забезпечити приймання та оплату товару згідно з умовами цього договору.

Як вбачається зі специфікації (п. 1.2 договору), відповідач зобов'язався поставити тканину рушникову вафельну відбілену (бавовна - 100%) загальною вартістю 2 082 140,04 грн., кінцевий строк поставки - 28.12.2017 року.

Пунктом 1.3 Договору встановлено, що обсяг закупівлі товару може бути зменшений залежно від фінансування видатків.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що розрахунок за цим договором проводиться шляхом оплати товару покупцем до 31.12.2017 при наявності бюджетного фінансування, по факту поставки та з дати отримання товару на склад отримувача по мірі надходження бюджетних коштів на підставі належним чином оформлених накладних та рахунків-фактур продавця.

Відповідно до п. 10.1 Договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України однією із засад цивільного законодавства є свобода договору, яка передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 5 ч. 1 статті 1 «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю - договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

За своєю правовою природою укладений сторонами договір про закупівлю є договором поставки.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містяться також у ст. 265 Господарського кодексу України.

На виконання взятого на себе за договором зобов'язання відповідачем поставлено позивачу визначений договором товар загальною вартістю 2 082 140,04 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи товарно-транспортними накладними № 967281 від 14.12.2017 року, № 967278 від 18.12.2017 року.

Доказів про виконання свого зобов'язання позивачем матеріали справи не містять.

Згідно з ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порядок зміни господарських договорів регламентовано приписами ст. 188 Господарського кодексу України, відповідно до ч. 1 - 3 якої зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Судом встановлено, що 29.12.2017 року позивачем на адресу відповідача направлено лист № 979 з проектом додаткової угоди № 2 до договору, що передбачає внесення змін до пунктів 1.2, 3.1 договору, а саме - зменшення обсягу закупівлі тканини та загальної вартості товару до нуля.

При цьому, у вказаному листі позивачем визнано той факт, що станом на момент його відправлення товар вже перебуває на складах замовника, тобто покупця.

Заявою від 16.01.2018 року № 3 відповідачем було відмовлено позивачу у внесенні змін до діючих договорів та висловлено вимогу про належне виконання договірних зобов'язань.

Як було зазначено вище, кінцевий строк поставки - 28.12.2017 року.

При цьому, як вбачається з пропозиції позивача про внесення змін до договору щодо зменшення обсягів закупівлі товару та його вартості до нуля, остання була направлена позивачем відповідачу 29.12.2017 року, тобто після закінчення встановленого договором строку поставки та після здійснення фактичної поставки відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 188 Господарського кодексу України, у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

У свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах (ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 652 Цивільного кодексу України зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Наведені вище норми у їх сукупності свідчать про те, що договір може бути змінено за рішенням суду у зв'язку з істотною зміною обставин виключно у випадку одночасної наявності вказаних у ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України умов.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Разом з тим, позивачем належним чином не доведено одночасну наявність чотирьох умов, із якими законодавство пов'язує повноваження суду змінити своїм рішенням договір, укладений сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як передбачено ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до п. 10.1 договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2017 року. Будь-яких доказів пролонгації договору суду не надано.

Враховуючи те, що вимога зі зміни умов договору стосовно обсягу закупівлі та загальної вартості товару заявлена позивачем після виконання відповідачем взятого на себе зобов'язання зі здійснення поставки, а також після спливу строку договору, позивачем не доведено наявність передбачених законом підстав для зміни умов Договору, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, в зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.74, 76-80, 129, 236 - 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Київського апеляційного господарського суду.

Суддя Шкурдова Л.М.

Текст рішення складено: 01.06.2018