ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2018 р.Справа № 922/130/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Кучко А.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59)
до Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області (64003, Харківська обл., Кегичівський район, смт. Кегичівка, вул. імені Волошина, буд. 30) 3-тя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області (61166, м. Харків, вул. Бакуліна, буд. 18) 3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби України у Кегичівському районі Харківської області (64003, Харківська обл., смт. Кегичівка, вул. Волошина, буд. 79)
про про стягнення 2.759959,29 грн.
за участю представників:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № Др-12-0218 від 27.02.2018; ОСОБА_2Г, довіреність № Др-15-0218 від 27.02.2018;

від відповідача - ОСОБА_3, довіреність № 637 від 03.03.2018;

від 3-ї особи (ГУ Державної казначейської служби України в Харківській обл.) - не з'явився;

від 3-ї особи (Управління Державної казначейської служби України у Кегичівському районі Харківської обл.) - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" 24.01.2018 звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних у сумі 287254,24 грн. та інфляційні втрати в сумі 1 329012,52 грн. В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором від 03.01.2017 №9 про взаємне співробітництво та фінансування субсидій населенню в частині своєчасного відшкодування позивачу нарахованих субсидій за надані населенню послуги із споживання природного газу. В якості правових підстав посилається, зокрема, на норми статей 612, 625 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.02.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд призначено за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження і призначено підготовче засідання на 05.03.2018 об 11:00 год.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 05.03.2018 на підставі п. 4 ч. 5 ст. 183 ГПК України оголошено перерву у підготовчому засіданні до 19.03.2018 до 11:30год.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 19.03.2018 продовжено строк проведення підготовчого засідання по даній справі, за межами встановленого строку, на підставі ч. 3 ст.177 ГПК України на тридцять днів та на підставі п. 2, 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України відкладено підготовче засідання на 24.04.2018 об 11:30год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.03.2018 прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог (вх. №7176 від 16.03.2018).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.03.2018 клопотання відповідача про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (вх. № 7351 від 19.03.2018) задоволено, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області та Управління Державної казначейської служби України у Кегичівському районі Харківської області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.04.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу №922/130/18 до судового розгляду по суті на 14.05.2018 об 12:20 год.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 14.05.2018 на підставі ч. 2 ст. 216 ГПК України оголошено перерву у судовому засіданні до 23.05.2018 об 11:30 год.

Відповідно до ст. 222 ГПК України, фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу Оберіг.

В судовому засіданні 23.05.2018 повноважні представники позивача позовні вимоги підтримали повністю у повному обсязі. В обґрунтування позову позивачем вказано про те, що правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині зазнають імперативного регулюючого впливу держави, шляхом прийняття, зокрема, Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Закону "Про державний бюджет на відповідний рік", в тому числі Порядку № 256. Отже, позивачем наголошено про те, що незалежно від того, що між сторонами укладений господарський договір, грошові зобовязання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), застосування та чинність яких не залежить від того, які умови передбачили сторони у договорі. Також позивачем наголошено про те, відповідач має відповідати за зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону, а тому у відповідача були усі наявні правові підстави для відшкодування наданих позивачем житлових субсидій мешканцям Кегичівського району Харківської області у 2017 році. При цьому, позивачем зазначено про те, що відповідачем під час розгляду справи жодним чином не заперечується правильність проведеного розрахунку заборгованості, відсутні будь-які зауваження щодо розбіжностей у розрахунках, необхідності їх коригування, невірно визначеного розміру субсидій, тощо.

Присутній у судовому засіданні 23.05.2018 повноважний представник відповідача проти позову заперечив повністю. В обґрунтування заперечень вказано про те, що до повноважень органів соціального захисту населення, визначених у п. З Порядку № 256 як головних розпорядників коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, належить лише вчасно та у повному обсязі здійснювати нарахування відповідних компенсацій у межах затверджених видатків та бюджетних асигнувань. Так, відповідачем наголошено про те, що в матеріалах справи містяться достатні докази того, що позивачеві було вчасно та в повному обсязі нараховано суми компенсації за надані послуги в межах відповідних коштів, отриманих районним бюджетом як цільові субвенції з державного бюджету. Отже, відповідачем вказано про те, що останній (як Управління), як головний розпорядник бюджетних коштів, не несе відповідальності за борговими зобовязаннями держави, що виходять за межі відповідних бюджетних призначень та бюджетних асигнувань. Окрім того, відповідачем наголошено про те, що повноваження Управління за Договором обмежуються проведенням розрахунків за надані послуги в межах сум цільових субвенцій з державного бюджету, як це і передбачено в силу наведених вище приписів Закону, тому сторони досягли згоди з усіх істотних умов Договору, підписання Договору за викладеними в ньому умовами здійснювалося за вільним вибором сторін. При цьому, відповідачем наголошено про те, що Управлінням чітко виконувалися усі зобовязання, встановлені Договором від 03.01.2017 № 9 та законодавством України, постачальнику своєчасно та в повному обсязі в межах надходження субвенцій з державного бюджету та в межах затвердженого кошторису відшкодовувалися нараховані субсидії за надані населенню послуги із споживання природного газу. Також, відповідачем вказано про те, що Договором не встановлений конкретний строк для проведення поточних розрахунків за надані послуги з газопостачання пільговій категорії населення. Виходячи із змісту предмета Договору та в силу Закону розрахунки нарахованих субсидій проводяться відповідно до Порядку № 20 та Порядку № 256. Таким чином, відповідачем наголошено про те, що зобовязання Управління щодо здійснення розрахунків з позивачем за надані послуги із споживання природного газу у межах відповідних бюджетних призначень та в обсязі наданих асигнувань згідно умов Договору та в силу Закону виконувались своєчасно, розрахунки здійснювались на поточний рахунок позивача із спеціальним режимом використання протягом одного операційного дня з моменту отримання відповідних сум, що надійшли до районного бюджету.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області та Управління Державної казначейської служби України у Кегичівському районі Харківської області у судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлені своєчасно та належним чином.

Суд оголосив про закінчення зясування обставин справи та перейшов до судових дебатів.

В судових дебатах повноважний представник позивача просив суд стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" заборгованість у загальній сумі 2.759959,29 грн., що складається з: 3% річних - 520156,19 грн. та інфляційні втрати - 2239803,10 грн. за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), управління багатоквартирним будинком, вивезення побутового сміття та рідких нечистот

В судових дебатах повноважний представник відповідача просив суд в задоволенні позову відмовити повністю.

З огляду на те, що у матеріалах справи достатньо документів для правильного вирішення спору по даній справі, у судовому засіданні 23.05.2018р. на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду по даній справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду даної справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення учасників справи, господарським судом встановлено наступне:

03 січня 2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (позивач, постачальник) та Управлінням соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області (відповідач, Управління) укладено Договір № 9 про взаємне співробітництво та фінансування субсидій населенню (далі - Договір) (т.с. І а.с. 14-16), відповідно до умов якого п. 1.1 предметом даного Договору є взаємне співробітництво між сторонами в частині обміну інформацією, повязаною з нарахуванням населенню субсидій за послуги із споживання природного газу та фінансування субсидій населенню.

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що згідно з умовами Договору Постачальник здійснює постачання природного газу, надалі газ, населенню, яке отримує субсидії, а Управління, здійснює проведення розрахунків по оплаті нарахованих субсидій, повязаних із споживанням природного газу населенням, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2015 року № 20 (зі змінами та постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256 (зі змінами).

Відповідно до п. 2.1.2. Договору постачальник щомісяця, до 10 числа місяця, що слідує за звітним, складає та надає Управлінню для підписання акти звіряння в частині наданих субсидій населенню.

Згідно з умовами п. 2.1.3. Договору щомісячно, до 25 числа, надає Управлінню інформацію про вартість та обєми споживання газу, а також іншу інформацію, необхідну для проведення нарахувань або перерахунку субсидій (переліки-запити для обміну даними в електронному вигляді).

Відповідно до п. 2.2.1 Договору щомісяця, до 1 числа місяця, що настає за звітним, Управління надає Постачальнику інформацію в електронному вигляді про фактичне нарахування у звітному місяці розмірів субсидій для населення та списки громадян, яким проведені перерахунки зазначених субсидій.

Пунктом 2.2.3 Договору передбачено, що Управління відшкодовує Постачальнику вартість послуг, наданих отримувачам субсидій, та підтверджених актом звіряння.

Відповідно до п. 3 Договору за невиконання або неналежне виконання обовязків даного Договору, сторони несуть відповідальність у відповідності до чинного законодавства.

Даний договір набирає чинності з 01.01.2017 і діє в частині реалізації газу до 31.12.2017, а в частині проведення розрахунків за газ щодо фінансування субсидій, пов'язаних із споживанням газу населенням - до їх повного здійснення (п. 7 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - ТОВ "Харківгаз збут" протягом 2017 року уклав спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України (надалі - СПР) підписані зі сторони Головного управлінням Державної казначейської служби України у Харківській області, Департаменту фінансів Харківської обласної державної адміністрації. ТОВ "Харківгаз Збут", ПАТ "Харківгаз", ПАТ "Укртансгаз", Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", зі зведеними реєстрами погашення заборгованості за природний газ по пільгах і житлових субсидіях населенню на підставі актів звіряння між ТОВ "Харківгаз Збут" та розпорядниками коштів місцевих бюджетів.

Згідно з вищевказаними протокольними рішеннями сторони уклали їх з метою погашення взаємної заборгованості.

Так, відповідно до розділів 1 вищевказаних протокольних рішень, їх предметом є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

У розділі 2 протокольних рішень погоджено перелік підприємств, що беруть участь у проведенні розрахунків та послідовність виконання сторонами цього рішення.

Відповідно до спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання. природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, а саме:

- СПР № 513 від 20.01.2017 р. на користь ТОВ "Харківгаз Збут" має бути перераховано по Кегичівському району 16. 450182,01 грн.;

- СПР № 1416 від 23.02.2017 р. на користь ТОВ "Харківгаз Збут" має бути перераховано по Кегичівському району 8. 314986,83 грн.;

- СПР № 186/УГГ від 24.03.2017 р. на користь ТОВ "Харківгаз Збут" має бути перераховано по Кегичівському району 954081,73 грн.;

- СПР № 3395 від 23.08.2017 р. на користь ТОВ "Харківгаз Збут" має бути перераховано по Кегичівському району 12.810730,59 грн.;

- СПР № 4051 від 21.11.2017 р. на користь ТОВ "Харківгаз Збут" має бути перераховано по Кегичівському району 2.551138,84 грн.;

- СПР № 4675 від 21.12.2017 р. на користь ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» має бути перераховано по Кегичівському району 6.560479,07 грн.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи банківських виписках по рахунку позивача (т.с. І а.с. 43-54), відповідачем у період з 01.01.2017 по 01.12.2017 на користь ТОВ "Харківгаз Збут" було перераховано оплату за призначенні субсидії населенню в розмірі 35 359 954,73 грн. в тому числі: 01.03.2017- 16.450182,01 грн. (заборгованість, що виникла станом на 01.01.2017); 16.06.2017 - 529086,25 грн., 16.08.2017 - 9.269068,56 грн.; 04.12.2017 - 2.551138,84 грн.; 27.12.2017 - 6.560 479,07 грн.

З наявного в матеріалах справи підписаного між ТОВ "Харківгаз Збут" та Кегичівським управлінням праці та соціального захисту населення Акту звіряння розрахунків за надані послуги по субсидіям станом на 01.01.2018 р. вбачається, що заборгованість Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації перед ТОВ "Харківгаз Збут" складає 2.180773,88 грн. (т.с. І а.с. 42).

Такі обставини стали підставою для звернення з даним позов до суду з метою захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів ТОВ "Харківгаз Збут" шляхом стягнення з УПСЗН Кегичівської РДА Харківської області 3% річних у сумі 520156,19 грн. та інфляційних втрат у сумі 2.239803,10 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Пунктами 1, 6 статті 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту тощо.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Статтею 19 вказаного Закону встановлено, що державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець послуг має право отримувати компенсацію за надані відповідно до Закону окремим категоріям громадян пільги та нараховані субсидії з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно з пп. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України видатки на покриття витрат з оплати житлово- комунальних послуг (житлові субсидії населенню) здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок № 256), яким встановлено механізм фінансування видатків з місцевих бюджетів щодо надання житлових субсидій населенню на оплату природного газу за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Відповідно до частини 1 пункту 8 Порядку № 256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків. При цьому головні розпорядники коштів у п'ятиденний термін здійснюють розрахунки із постачальниками відповідних послуг (частина 2 пункт 8 Порядку № 256).

Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 (далі - Порядок № 20).

Відповідно до п. 6 Порядку № 20 органи Казначейства на підставі платіжних доручень головних розпорядників коштів місцевих бюджетів перераховують кошти на рахунки постачальників ресурсів (товарів, послуг).

Розрахунки проводяться на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків (п. 7 Порядку № 20).

Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію затверджений наказом Міненерговугілля України від 03.08.2015 №493/688 (далі - Порядок № 493).

Згідно з п. 2.3 Порядку № 493 відповідні департаменти фінансів узагальнюють отримані дані та подають їх щомісяця до 20 числа Державній казначейській службі України (далі - Казначейство) та відповідним головним управлінням Державної казначейської служби України в областях, місті Києві (далі - головні управління Казначейства) у формі узгоджених з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними зведеними реєстрами актів звіряння, або реєстрами договорів за підписами керівників відповідних департаментів фінансів, постачальників га/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг).

Не пізніше наступного дня після підписання останнім учасником розрахунків спільного протокольного рішення (з присвоєнням номера та дати) усі учасники розрахунків, які підписали спільні протокольні рішення, подають до Казначейства та органів Казначейства, у яких відкрито їх рахунки, платіжні доручення на перерахування коштів відповідно до узгодженого спільного протокольного рішення.

Виділення коштів здійснюється лише за наявності платіжних доручень, наданих усіма учасниками розрахунків до Казначейства та органів Казначейства (п.2.5 Порядку № 493).

Відповідно до частини 6 статті 48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частин 1-4 статті 48 Бюджетного кодексу України.

Окрім того, листом від 30.06.2011 за вих. №31-07310-10-24/16584 Міністерство фінансів України роз'яснило, що деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право.

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Вищевказана правова позиція має своє відображення у постановах Вищого господарського суду від 27.07.2017 у справі № 918/1302/16, від 16.08.2017 у справі № 905/3364/16. від 07.09.2016 у справі № 910/21894/15, а також у подібній справі від 28.11.2017 р. № 904/8852/17.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у встановлений строк кошти за надані послуги з газопостачання по субсидіям відшкодував лише частково.

Відповідно до п. 3.1 Договору за невиконання або неналежне виконання зобовязань згідно умов Договору, сторони несуть відповідальність у відповідності до вимог чинного законодавства.

При цьому, суд вважає за необхідне вдруге звернути увагу на те, що Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.02 № 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, якими встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, відповідно до п. 3 Порядку, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг Кегичівського району Харківської області є Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області, а отже відшкодування витрат, понесених Позивачем повинен здійснювати Відповідач за рахунок державних субвенцій.

Факт належного виконання позивачем своїх зобов'язань підтверджується оформленим сторонами актом звіряння розрахунків за надані населенню послуги (т.с. I а.с. 42).

Одночасно, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на наступне.

Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Отже, неналежне фінансування заходів соціального захисту окремих категорій громадян не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання субсидій населенню Кегичівського району Харківської області, яке отримує пільги, та не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення такого зобов'язання.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається не внаслідок власної недбалості, чи власного бажання, а у відповідності до вимог Законів України.

У зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області, яке відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є самостійною юридичною особою, яка відповідно до положень частини першої статті 96 Цивільного кодексу України має відповідати за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо з Закону та така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Частинами 1, 3 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється, між іншим, виконанням, проведеним належним чином. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 202-205 ГК України, ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім вказаної суми 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 520156,19 грн. та інфляційних втрат у розмірі 2239803,10 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами, не спростованими відповідачем та є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 ГПК України, відповідно до якої витрати зі сплати судового збору у розмірі 24244,00 грн. в даному разі покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області (64003, Харківська область, Кегичівський район, смт. Кегичівка, вул. Імені Волошина, буд. 30, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61004, Україна, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, п/р 8 в АБ «Кліринговий дім» м. Київ. МФО 300647, код 39590621) 3% річних у розмірі 520156,19 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2239803,10 грн. за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), управління багатоквартирним будинком, вивезення побутового сміття та рідких нечистот; витрати зі сплати судового збору у розмірі 24244,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного господарського суду в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 31.05.2018 р.

Суддя ОСОБА_4