ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.06.2018

Справа № 910/4350/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. розглянувши матеріали господарської справи у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання

за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА "ТЕХНОКОМПЛЕКС"

до          Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАРЕН-ІНВЕСТ"

про          стягнення 10148,53 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІРМА "ТЕХНОКОМПЛЕКС" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАРЕН-ІНВЕСТ" про стягнення 10148,53 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем взятих на себе зобов’язань за договором поставки товарів медичного призначення №ТК-42 від 03.01.2017 в частині оплати за товар поставлений згідно із видатковою накладною №СМГП-12130 від 06.07.2017 по вказаному договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/4350/18, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

Про розгляд даної справи відповідач був повідомлений ухвалою суду від 13.04.2018, яка повернута на адресу суду поштовим відділенням зв’язку за закінченням встановленого строку зберігання.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з’ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об’єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

03.01.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІРМА "ТЕХНОКОМПЛЕКС" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДАРЕН-ІНВЕСТ" (покупець) укладений договір поставки товарів медичного призначення №ТК-42 (надалі – договір), відповідно до умов якого постачальник зобов’язується поставити та передати у власність покупцю визначені цим договором товари медичного призначення (далі - товар), в асортименті, по цінах та у кількості відповідно до накладних, які є невід’ємною частиною даного договору, а покупець зобов’язується прийняти товар та оплатити його вартість на умовах даного договору.

Передача товару здійснюється частинами, асортимент, кількість та ціна якого зазначені в накладних, що є невід’ємною частиною договору (п. 1.2.).

Пунктом 2.1. договору передбачено, що оплата за поставлену партію товару здійснюється покупцем у строк, вказаний у видатковій накладній, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника. Грошові зобов'язання покупця вважаються виконаними в момент отримання грошових коштів постачальником

Згідно із п. 2.2. договору, при оплаті товару покупець зобов’язаний в платіжному дорученні посилатися на номер та дату видаткової накладної, за якою одержана дана партія товару. Датою платежу є день перерахування грошових коштів на рахунок постачальника.

Датою поставки товару вважається дата передачі товару постачальником покупцю, зазначена у видатковій накладній, належним чином оформленій (п. 5.3.).

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 03 січня 2018 року включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов’язків (п. 8.2. договору).

Позивач в обґрунтування заявленого позову зазначає, що на виконання умов договору згідно із видатковою накладною №СМГП-12130 від 06.07.2017 поставив відповідачу товар на суму 15148,53 грн.

У вказаній видатковій накладній сторонами встановлено строк оплати до 20.07.2017.

Відповідач здійснив часткову оплату поставленого за видатковою накладною №СМГП-12130 від 06.07.2017 товару на суму 500,00 грн., у зв’язку із чим, заборгованість відповідача перед позивачем становить 10148,53 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов’язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як підтверджено матеріалами справи, позивач згідно із видатковою накладною №СМГП-12130 від 06.07.2017 поставив відповідачу товар на суму 15148,53 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В пункті 2.1. договору сторони погодили, що оплата за поставлений товар здійснюється відповідачем у строк, вказаний у видатковій накладній.

У видатковій накладній №СМГП-12130 від 06.07.2017 сторонами встановлено строк оплати до 20.07.2017.

За поставлений позивачем згідно із видатковою накладною №СМГП-12130 від 06.07.2017 товар, відповідач розрахувався частково на суму 500,00 грн., у зв’язку із чим, заборгованість відповідача перед позивачем становить 10148,53 грн.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи викладене вище, оскільки матеріалами справи підтверджується невиконане зобов'язання за договором у сумі 10148,53 грн., доказів оплати вказаної суми заборгованості відповідачем не надано, суд визнає обґрунтованими позовну вимогу про стягнення заборгованості у розмірі 10148,53 грн.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені вище обставини, оскільки вимоги позивача є обґрунтованими, суд задовольняє позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА "ТЕХНОКОМПЛЕКС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАРЕН-ІНВЕСТ" про стягнення 10148,53 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАРЕН-ІНВЕСТ" (03061, м. Київ, проспект ВІДРАДНИЙ, будинок 95, ідентифікаційний код 37356672) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА "ТЕХНОКОМПЛЕКС" (03062, м. Київ, просп. ПЕРЕМОГИ, будинок 65, ідентифікаційний код 19117325) заборгованість у розмірі 10148,53 грн. та судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного тексту рішення: 12.06.2018.

Суддя                                                                                                              О.В. Гулевець