ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2018 року Справа № 923/256/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Остапенко Т.А. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Ім. Фрунзе», місцезнаходження: 75131, Херсонська область, Олешківський р-н, с. Великі Копані, вул. Радянська, 12, ідентифікаційний код: 00413593

до Фізичної особи-підприємця Анісімова Анатолія Володимировича, місцезнаходження: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1

про стягнення 204548,39 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - Іванюта О.Д., представник за довіреністю від 31.10.2017 року

від відповідача - Анісімов А.В., Берьозка Ю.В. адвокат на підставі договору від 29.05.2018 р.

11.04.2018 року Публічне акціонерне товариство «Ім. Фрунзе» звернулося із позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Анісімова Анатолія Володимировича заборгованості у розмірі 204548,39 грн., з яких: 180000,00 грн. - заборгованість з орендної плати за договором оренди нежилого приміщення № 40 від 15.05.2012 року та 24548,39 грн. - пеня.

Позовні вимоги, на підставі ст. 193, 230, 231 ГК України, ст. ст. 509, 526, 764 ЦК України, ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем зобов'язань із здійснення орендних платежів за договором оренди нежилого приміщення № 40 від 15.05.2012 року за період з квітня 2015 р. по березень 2018 р. Зокрема, Позивач зазначає, що на виконання умов договору, Відповідачу за актом приймання-передавання надано у строкове платне користування нежитлове приміщення - склад готової продукції літ. Б, розташований за адресою Херсонська область, Цюрупинський район, с. Великі Копані, вул.. Станційна, 18 строком на 2 роки 11 місяців до 30.04.2015 року. На підставі п. 11.1. Договору оренди, він продовжений на тих самих умовах і на той самий строк до 31.03.2018 р. Відповідач, в порушення договірних зобов'язань, орендні платежі не сплачує з червня 2013 року та має заборгованість в сумі 290000 грн., що стало підставою звернення позивача до суду. Позовні вимоги заявлені в межах строків позовної давності за період з квітня 2015 р. по березень 2018 р. в сумі 180000 грн. заборгованості з орендної плати та 24548,39 грн. пені за прострочення внесення орендних платежів.

Справа на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2018 року розподілена в провадження судді Остапенко Т.А.

Ухвалою від 11.04.2018 року судом відкрито провадження у справі. Розгляд справи, на підставі ст.ст. 12, 247 ГПК України, здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження.

Справу розглянуто в судових засіданнях 08.05.2018 року та 30.05.2018 року, в межах строку, визначеного ст. 248 ГПК України. Судове засідання, призначене на 08.05.2018 року відкладалося, для надання Позивачем додаткових доказів.

Заперечуючи проти позову, з посиланням на ст.ст. 762, 776, 779 ЦК України, Відповідач у відзиві підтвердив передачу йому Позивачем за договором оренди нежилого приміщення від 15.05.2012 р., як орендарю, у строкове платне користування нерухоме майно (склад готової продукції літ. Б), розташований за адресою Херсонська область, Цюрупинський район, с. Великі Копані, вул. Станційна, 18. Також, послався на невиконання Позивачем обов'язку схоронності майна, яке є об'єктом оренди. 26.08.2015 р. в нежитловому приміщенні, що є об'єктом оренди, сталася пожежа, внаслідок якої зазначене приміщення фактично знищено, капітальний ремонт Позивачем не проведено. Зазначені обставини унеможливлюють подальше використання орендованого приміщення, що є підставою для звільнення наймача від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

У відповіді на відзив Позивачем зазначено про безпідставність тверджень Відповідача щодо обов'язку Позивача забезпечити схоронність орендованого майна, оскільки за умовами договору оренди цей обов'язок виникає щодо майна орендаря, яке передане йому під охорону за актом приймання-передавання. Договір про охорону орендованого майна сторони не укладали, жодних актів приймання-передавання не підписували, належних доказів про передачу об'єкту оренди під охорону Позивача Відповідач не надав. Також, посилання на звільнення наймача від плати за ч. 6 ст. 762 ЦК України, позивач вважає безпідставним. Наголошує на тому, що пожежа сталася в орендованому приміщенні, доступ до якого мали працівники Відповідача, попередньою причиною пожежі є порушення технологічного регламенту, за умовами Договору оренди на Відповідача покладений обов'язок утримувати об'єкт оренди та прилеглу територію у відповідності до вимог санітарних та протипожежних правил, виконання працівниками та відвідувачами правил пожежної безпеки. Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження погіршення орендованого майна внаслідок упущень Позивача, та вироку суду, яким винних осіб притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України. Щодо здійснення капітального ремонту орендованого приміщення після пожежі, зазначив про усну домовленість із Відповідачем про проведення капітального ремонту саме ним за власні кошти з відтермінуванням в зв'язку з цим внесення орендних платежів, що відповідає ч. 3 ст. 776 ЦК України.

В судових засіданнях Позивач підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у заявах по суті справи. Відповідач проти позову заперечував, додатково зазначив про відсутність заборгованості з орендної плати, оскільки останню вносив до каси Позивача. Докази на підтвердження цієї обставини надати не може тому, що вся документація знищена під час пожежі. Також, наголосив на відсутності доступу до орендованого майна після пожежі.

В судовому засіданні, 30.05.2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повідомлено про дату підготовки повного судового рішення, роз'яснено процедуру оскарження рішення.

З'ясувавши обставини справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

15.05.2012 між Публічним акціонерним товариством «Ім. Фрунзе» (орендодавцем) та ФОП Анісімовим А.В. (орендарем) укладено договір оренди нежилого приміщення №40 (надалі - Договір оренди), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нерухоме майно (склад готової продукції літ. Б), розташований за адресою Херсонська область, Цюрупинський район, с. Великі Копані, вул. Станційна, 18. (а.с. 9-12). Опис приміщення: фундамент - інкерманський камінь, стіни - бетонні блоки, покрівля - балки дерев'яні та шифер, для здійснення підприємницької діяльності з виробництва паливних брикетів та палет.

Згідно із п. 1.2. Договору оренди, власником об'єкта оренди є Публічне акціонерне товариство «Ім. Фрунзе» на підставі свідоцтва про право власності (а.с. 62-65).

Об'єкт оренди перебуває на балансі Позивача, залишкова вартість на 01.01.2015 р. складає 123730 грн., на 01.05.2018 р. - 103673,60 грн., що підтверджено довідками Позивача (а.с. 77-78).

У пункті 2.1. Договору оренди визначено, що його укладено на строк 2 роки та 11 місяців, починаючи з дня підписання сторонами акту приймання-передачі об'єкту оренди, який є невід'ємною частиною договору.

Місячна орендна плата за перші три місяці оренди складає 3000 грн., в подальшому 5000 грн. за місяць та сплачується орендарем не пізніше 10 числа кожного календарного місяця, за який здійснюється платіж (п.п. 3.1.-3.2. Договору оренди).

Відповідно до п.п. 4.1.-4.2. Договору оренди, орендодавець передає в тимчасове користування об'єкт оренди в момент підписання акту передачі. Сторони обумовлюють, що об'єкт оренди знаходиться у придатному стані для використання у відповідності з цільовим призначенням.

У п. 6.5. Договору оренди сторони передбачили обов'язок орендодавця забезпечувати схоронність майна орендаря, яке було передане йому під охорону за актом приймання-передачі. Право орендаря на встановлення в об'єкті оренди сигналізації та інших охоронних систем узгоджено п. 7.6. Договору. До обов'язків орендаря п. 8.4. віднесено забезпечення утримання об'єкту оренди та прилеглої території у відповідності до вимог санітарних та протипожежних правил, виконання працівниками та відвідувачами правил пожежної безпеки, виконання приписів органів санітарного і пожежного наглядів.

Відповідальність сторін передбачена у розділі 9 Договору. Зокрема, за п. 9.2., за порушення строків сплати орендної плати, та інших платежів по договору, орендар сплачує на користь орендодавця неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості в розрахунку за кожен день прострочення, включаючи день сплати.

Відповідно до п. 11.1., Договір вважається продовженим на той самий строк та на тих самих умовах, якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не заявила про його припинення.

На виконання умов договору оренди орендодавцем передано, а орендарем прийнято у тимчасове користування об'єкт оренди, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі від 01.06.2012, підписаним сторонами договору та скріпленим їхніми печатками (а.с. 13).

Відповідно до п. 11.1. Договору оренди та ст.. 764 ЦК України, Договір оренди нежилого приміщення №40 від 15.05.2012 р. продовжено на строк з 01.05.2015 р. по 31.03.2018 р.

Листом від 22.03.2018 р. Позивач повідомив Відповідача про відсутність наміру продовжувати орендні відносини та припинення дії договору з 31.03.2018 р. Також, звернувся з вимогою про звільнення орендованого приміщення в строк до 01.04.2018 р., підписання акту приймання-передачі, який додано до листа, та оплати заборгованості з орендної плати за період з 01.06.2013 р. по 31.03.2018 р. в сумі 290000 грн. (а.с. 14-16).

Однак, Відповідач, всупереч умовам п. 4.3., 8.3. Договору оренди, акт приймання-передачі об'єкта з оренди не підписав, орендоване приміщення не повернув, заборгованість з орендної плати не сплатив.

Зазначені обставини зумовили звернення Позивача до суду із цим позовом, предметом якого є вимоги про стягнення з Відповідача 180000 грн. орендної плати за період з квітня 2015 р. по березень 2018 р. та 24548,39 грн. пені за порушення строків сплати орендних платежів.

Статтею 509 ЦК України унормовано, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

За змістом частини 1 статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У відповідності зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статті 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 6 ст. 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 4 ст. 284 ГК України строк договору оренди визначається за погодженням сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України).

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК).

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає, що позивач виконав зобов'язання за договором, передавши Відповідачу за актом приймання-передачі орендоване приміщення.

Натомість, Відповідач взяті на себе за договором зобов'язання належним чином не виконав та за користування орендованим майном не розрахувався. Докази, на спростування зазначених обставин Відповідачем не надано. Заборгованість Відповідача, за період зазначений Позивачем складає 180000 грн.

Враховуючи наведені норми права та встановлені обставини справи, вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати за період з квітня 2015 р. по березень 2018 р. є законними та обґрунтованими.

Однак, 26.08.2015 р. в складі основного виробничого приміщення з виготовлення та зберігання паливних брикетів за адресою: Херсонська область, Цюрупинський район, с. Великі Копані, вул. Станційна, 18 виникла пожежа. Повідомлення про яку надійшло о 10.45 год. на пункт зв'язку ДПРЧ-21. Пожежу ліквідовано о 18.45 год. 26.08.2015 р. Внаслідок пожежі знищені паливні брикети 92м3 , перекриття даху на площі 2100 м2, устаткування з виробництва та пакування брикетів, автонавантажувач (а.с. 28-34). Факт пожежі позивачем визнається, а тому, на підставі ст. 75 ГПК України, не доводиться при розгляді цього спору.

За фактом пожежі відкрито кримінальне провадження №0002054 за статтею 194 ч.2 КК України, проводиться досудове розслідування (а.с. 35-42).

На підтвердження причин пожежі Позивачем наданий лист від 29.09.2016 р. №77/19/6704/2213 Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області, за змістом якого попередня причина пожежі - порушення технологічного регламенту. Для отримання детальної інформації заявнику запропоновано звернутися до Олешківського районного сектору ГУ ДСНС (а.с. 71).

Відповідачем надано технічний висновок від 08.09.2015 р., підготовлений т.в.о. начальника Дослідно-випробувальної лабораторії Управління ДСНС у Херсонській області Іщенком Г.О., відповідно до якого імовірною причиною виникнення пожежі, яка сталася 26.08.2015 р. в складі основного виробничого приміщення з виготовлення та зберігання паливних брикетів за адресою: Херсонська область, Цюрупинський район, с. Великі Копані, вул. Станційна, 18 є підпал (а.с. 28-32). В технічному висновку, зокрема, відображено, що в ході огляду місця події встановлено, що «…Під час огляду виявлені залишки шиферного покриття… на поверхня землі. Шиферне покриття даної будівлі повністю знищене вогнем. Металевий каркас даху будівлі частково деформований, а саме при вході в будівлю по праву сторону до центру будівлі наявний прогин металевих балок у вигляді дуги, яка дотикається до підлоги будівлі. Ліва частина металевого каркасу не порушена».

Відповідно до ч.6 ст. 762 ЦК України, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Оскільки умовами договору оренди сторонами не визначений розподіл ризиків знищення чи пошкодження орендованого майна, на підставі ст. 323 ЦК України, ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник Позивач.

Посилання Позивача на порушення Відповідачем обов'язку утримувати об'єкт оренди та прилеглу територію у відповідності до вимог санітарних та протипожежних правил, виконання працівниками та відвідувачами правил пожежної безпеки, наслідком якого стало пошкодження орендованого майна через пожежу, судом до уваги не беруться, оскільки доказів на підтвердження вини саме Відповідача у виникненні пожежі ним не надано.

Також, договором оренди не врегульовані обов'язки сторін щодо проведення поточного та капітального ремонту орендованого приміщення, а тому застосуванню підлягають положення ст. 776 ЦК України.

Так, відповідно до зазначеної статті, поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт провадиться у строк, встановлений договором. Якщо строк не встановлений договором або ремонт викликаний невідкладною потребою, капітальний ремонт має бути проведений у розумний строк.

Враховуючи заперечення Відповідача, твердження Позивача про досягнення усної домовленості щодо проведення капітального ремонту Відповідачем та відтермінування, в зв'язку із цим, внесення орендної плати, доказового підтвердження не знайшли, а тому судом до уваги не беруться.

Відповідно до листа Державного комітету України з будівництва та архітектури від 30.04.2003 р. N 7/7-401 «Щодо віднесення ремонтно-будівельних робіт до капітального та поточного ремонтів», капітальний ремонт будівлі - це комплекс ремонтно-будівельних, робіт, який передбачає заміну, відновлювання та модернізацію конструкцій і обладнання будівель в зв'язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням, поліпшення експлуатаційних показників, а також покращання планування будівлі і благоустрою території без зміни будівельних габаритів об'єкта. Капітальний ремонт передбачає призупинення на час виконання робіт експлуатації будівлі в цілому або її частин (за умови їх автономності).

Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10.08.2004 № 150, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21 серпня 2004 р. за № 1046/9645, затверджено «Примірний перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд» (далі Перелік).

Так, за підпунктом 2.6.8. пункту 2.6. «Дахи та покрівлі» Переліку, ремонт м'якої, шиферної, металевої та інших покрівель з використанням нових матеріалів або суцільна заміна їх іншими матеріалами віднесено до розділу 2. «Капітальний ремонт».

Таким чином, враховуючи викладене, суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено, що пошкодження, отримані орендованим приміщенням, внаслідок пожежі, потребували саме капітального ремонту, обов'язок проведення якого покладений на наймодавця (Позивача) відповідно до закону.

Не проведення Позивачем капітального ремонту покрівлі орендованого майна унеможливили експлуатацію будівлі для здійснення підприємницької діяльності з виробництва паливних брикетів та пілет, а тому наявні підстави для застосування ч. 6 ст. 762 ЦК України - звільнення наймача (Відповідача) від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Посилання Позивача на ч. 3 ст. 776 ЦК України щодо проведення капітального ремонту наймачем, якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, судом сприймаються критично, оскільки зазначена норма не встановлює обов'язку наймача здійснити капітальний ремонт.

Отже позовні вимоги про стягнення з Відповідача заборгованості з орендної плати підлягають частковому задоволенню в сумі 24333, 33 грн. за період з 01 квітня 2015 року по 26 серпня 2015 року.

Також, Позивачем до Відповідача заявлені вимоги про стягнення пені в сумі 24548,39 грн.

Так, за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором. Одним із видів господарських санкцій, згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється законом, а в разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання, як пеня, та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст. 231 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та ч. 6 ст. 232 ГК України.

Пунктом 9.2. Договору, сторонами узгоджено, що за порушення строків сплати орендної плати, та інших платежів по договору, орендар сплачує на користь орендодавця неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості в розрахунку за кожен день прострочення, включаючи день сплати.

Враховуючи наведені норми права, встановлений факт прострочення виконання Відповідачем своїх зобов'язань з оплати користування орендованим майном за період з 01 квітня 2015 року по 26 серпня 2015 року, суд вважає обґрунтованими вимоги Позивача про стягнення з Відповідача пені в сумі 3155,08 грн. В іншій частині пеня заявлена до стягнення безпідставно.

Таким чином, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Ім. Фрунзе» підлягають частковому задоволенню із стягненням з Відповідача на користь Позивача 24333,33 грн. заборгованості з орендної плати та 3155,08 грн. пені.

Так, відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір та судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам. При зверненні до суду Позивачем сплачено 3068,23 грн. судового збору. Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог Позивачу за рахунок Відповідача відшкодовується 411,14 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240, п.п. 17.5 п. 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Ім. Фрунзе»- задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Анісімова Анатолія Володимировича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Ім. Фрунзе» (75131, Херсонська область, Олешківський р-н, с. Великі Копані, вул. Радянська, 12, ідентифікаційний код: 00413593) 24333,33 грн. заборгованості з орендної плати, 3155,08 грн. пені та 411,14 грн. - судовий збір.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням по справі законної сили.

5. Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 04.06.2018 року.

Суддя Т.А. Остапенко