РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.06.2018Справа № 910/3212/18
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом фізичної особи-підприємця Андрушкевича Сергія Олександровича

до товариства з обмеженою відповідальністю "Продінвест-Україна"

про стягнення 38 805,89 грн.

Представники сторін:

не викликались.

ВСТАНОВИВ:

20.03.2018 р. до господарського суду міста Києва надійшла позовна фізичної особи-підприємця Андрушкевича Сергія Олександровича до товариства з обмеженою відповідальністю "Продінвест-Україна" про стягнення 38 805,89 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням господарського суду міста Києва від 07.04.2017 р., яке змінене постановою Київського апеляційного суду від 13.09.2017 р. у справі у справі № 910/21846/16 стягнуто з відповідача на користь позивача 218 632,11 грн. основного боргу, 1 585,98 грн. 3% річних, 10 275,74 грн. інфляційних втрат, а також 3 457,12 грн. судового збору.

Оскільки, рішення суду було виконано лише 28.12.2017 р., тому позивач звернувся з вимогами щодо стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 6 685,00 грн. та інфляційного збільшення боргу в розмірі 32 120,89 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 23.03.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

17.04.2018 р. до канцелярії суду надійшов від відповідача відзив на позовну заяву.

02.05.2018 р. до канцелярії суду надійшла відповідь позивача на відзив.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

21.07.2016 між фізичною особою-підприємця Андрушкевич Сергієм Олександровичем та товариством з обмеженою відповідальністю "Продінвест-Україна" укладено договір на здійснення міжнародних та внутрішніх перевезень вантажів автотранспортом від 21.07.2016 р. № 2107/16-1.

Відповідно до п. 1.1. договору, предметом даної угоди є взаємовідносини, які виникають між виконавцем та замовником при плануванні, розрахунках і виконанні перевезень вантажів автомобільним транспортом як в міжнародному, так і у внутрішньому сполученні.

Згідно з п. 2.1. договору, виконавець надає замовнику транспортні послуги заздалегідь узгодженими заявками, які є частиною даної угоди.

Відповідно до п. 2.2. договору, замовник, не пізніше, ніж за 3 дні до початку перевезення, надає заявку на перевезення вантажу виконавцю.

Як вбачається з п. 2.6. договору підтвердженням факту виконання послуг по автоперевезенню виконавцем є оригінал міжнародної товарно-транспортної накладної встановлено взірця (TTH, CMR) з відмітками вантажовідправника, вантажоодержувача, виконавця, митних органів.

Відповідно до п. 4.1. договору замовник зобов'язується оплатити вартість виконаного перевезення згідно з виставленим виконавцем рахунком протягом 7 банківських днів від дати отримання оригіналів документів: рахунку, податкової накладної, акту виконаних робіт, TTH, CMR (при міжнародних перевезеннях).

Дана угода набирає чинності з моменту її підписання і діє до 31.12.2016 р. (п. 9.1. договору).

15.08.2016 р. між позивачем та відповідачем, на підставі договору від 21.07.2016 р. № 2107/16-1, укладено заявки № 15/08-1 та № 15/08-2, відповідно до яких відповідач замовив у позивача перевезення вантажу за маршрутом місто Куп'янськ (Україна) - м. Алмати (Республіка Казахстан) в період з 22.08.2016 р. - по 19.09.2016 р. та в період з 29.08.2016 р. по 26.09.2016 р. відповідно.

Вартість послуг за заявками № 15/08-1 та № 15/08-2 склала 220 159, 20 грн. та 220 162, 91 грн. відповідно. Даний факт підтверджується рахунками-фактурами від 01.09.2016 р. № СФ-0000416 та № СФ-0000417, наявними у матеріалах справи.

Зі заявок вбачається, що оплата послуг з перевезення вантажу здійснюється наступним чином: 50 % передплата по факту митного оформлення, 50 % по факту вивантаження.

На виконання умов договору відповідач здійснив передплату за транспортні послуги, згідно рахунку № СФ-0000416 від 01.09.2016 р. на суму 110 845, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 02.07.2016 р. № та згідно рахунку від 01.09.2016 року № СФ-0000417 на суму 110 845, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 06.07.2016 р. № .

Позивач здійснив перевезення вантажними автомобілями DAF FT XF 95/430, д.н.з. НОМЕР_3 н/причеп "Schmitz Sco2401", д.н.з. НОМЕР_4, та MAN tga 18.390, д.н.з. НОМЕР_5, н/причеп "Schmitz Sco24", д.н.з. НОМЕР_6, вчасно - 19.09.2016 року та 26.09.2016 року, та без зауважень, що підтверджується відповідними міжнародними товарно-транспортними накладними CMR № 000377 та № 000381, а вантажоодержувачем товар було отримано, про що свідчить підпис уповноваженої особи та печатка вантажоодержувача в графі 24 CMR - "вантаж одержано".

Умовами заявок визначено, що сума перевезення складає 17 000 USD, б/н за курсом НБУ на день оплати, 50 % передплата по факту митного оформлення, 50 % по факту вивантаження.

Відповідач зобов'язання не виконав, у зв'язку із чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 218 632,11 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва по справі № 910/21846/16 від 07.04.2017 р., яке змінено постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2017 р. стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОДІНВЕСТ-УКРАЇНА" (01015, місто Київ, вулиця Московська, будинок 46/2, секція 3, поверх 17, ідентифікаційний код 38809674) на користь Фізичної особи-підприємця Андрушкевича Сергія Олександровича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_7) 218 632 (двісті вісімнадцять тисяч шістсот тридцять дві) грн. 11 коп. основного боргу, 1 585 (одну тисячу п'ятсот вісімдесят п'ять) грн. 98 коп. 3 % річних, 10 275 (десять тисяч двісті сімдесят п'ять) грн. 74 коп. інфляційних втрат, а також 3 457 (три тисячі чотириста п'ятдесят сім) грн. 12 коп. судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, оскільки у справі беруть участь ті самі особи, встановлені рішенням господарського суду міста Києва по справі № 910/21846/16 від 07.04.2017 р. обставини не доказуються при розгляді даної справи.

28.12.2017 р. старшим державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 55194431 з примусового викання наказу № 910/21846/16 від 26.10,2017 р. про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОДІНВЕСТ-Україна» на користь ФОП Андрушкевич С.О.суми в розмірі 233 950,95 грн., оскільки рішення виконано повно та фактично, факт чого відповідачем не заперечується.

Суд наголошує, що договори є дійсними, укладені правочини є підставою для настання відповідних прав та обов'язків між сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У зв'язку з неналежним виконання зобов'язань за договором позивач просить суд стягнути на користь позивача з відповідача три проценти річних у сумі 6 685,00 грн. (нараховані з 20.12.2016 р. по 27.12.2017 р.) та індекс інфляції у сумі 32 120,89 грн. (нарахований з 20.12.2016 р. по 27.12.2017 р.).

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

В п. 7.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Однак при цьому слід мати на увазі, що у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму неустойки (штрафу, пені), то правова природа відповідної заборгованості саме як неустойки у зв'язку з прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї в силу припису частини другої статті 550 ЦК України проценти не нараховуються, інфляційні ж нарахування та нарахування трьох процентів річних на цю заборгованість можуть здійснюватися на загальних підставах відповідно до частини другої статті 625 названого Кодексу з дня, наступного за днем набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи ст. 625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов'язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних.

Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми не є неустойкою, а ст. 625 ЦК не передбачає можливості зменшення судом її розміру.

Підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК, повинно враховуватись, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції має розраховуватися на підставі індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був у певний період індекс інфляції менший одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

При цьому судом враховано, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником та поручителем, не припиняє правовідносин сторін договорів, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК.

Ця правова позиція підтверджена і судовою практикою Верховного Суду України (постанови Верховного Суду України від 20 грудня 2010 р. у справі N 3-57гс10, від 4 липня 2011 р. у справі N 3-65гс11, від 12 вересня 2011 р. у справі N 3-73гс11, від 24 жовтня 2011 р. у справі N 3-89гс11, від 14 листопада 2011 р. у справі N 3-116гс11, від 23 січня 2012 р. у справі N 3-142гс11).

Враховуючи вищезазначене суд не бере до уваги доводи відповідача викладені у відзиві на позову заяву вих. № 13/04-18 від 13.04.2018 р.

Розрахунок 3 % річних та індексу інфляції позивачем здійснено з суми 218 632,00 грн., яка є основною сумою заборгованості.

Враховуючи те, що рішення господарського суду міста Києва по справі по справі № 910/21846/16 від 07.04.2017 р. виконано 28.12.2017 р., суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення на користь позивача з відповідача три проценти річних у сумі 6685,00, грн. (нараховані з 20.12.2016 р. по 27.12.2017 р.) та індекс інфляції у сумі 32 120,89 грн. (нарахований з 20.12.2016 р. по 27.12.2017 р.) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за перерахунком суду, з урахуванням абз. 1 п.п. 1.10 п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІ
21.12.2016 - 27.12.2017218 632,111,13729 884,26
В частині стягнення індексу інфляції у розмірі 2 236,63 грн. відмовити.

Розрахунок процентів

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
218 632,1121.12.2016 - 27.12.20173723 %6 684,75
В частині стягнення 3% річних у розмірі 0,25 грн. відмовити.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог..

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст. 129, ст.ст. 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОДІНВЕСТ-УКРАЇНА" (01015, м. Київ, вул. Московська, буд. 46/2, секція 3, поверх 17, ) на користь фізичної особи-підприємця Андрушкевича Сергія Олександровича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_7) індекс інфляції в розмірі 29 884 (двадцять дев'ять тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн. 26 коп., 3 % річних в розмірі 6 684 (шість тисяч шістсот вісімдесят чотири) грн. 75 коп., судовий збір в розмірі 1660 (одна тисяча шістсот шістдесят) грн. 51 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Мудрий