ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

31 травня 2018 року м.Тернопіль Справа № 921/158/18
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянувши заяву фізичної особи - підприємця Мисліцької Галини Іллівни без номеру від 23.05.2018 (вх. №218 від 25.05.2018)

про відвід судді Шумського І.П. від розгляду справи

за позовом: фізичної особи - підприємця Мисліцької Галини Іллівни, с.Мшанець Теребовлянського району Тернопільської області

до відповідача: Теребовлянської міської ради, м.Теребовля Тернопільської області

про визнання незаконними (протиправними) дій Теребовлянської міської ради по не затвердженню Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на п'ять років та визнання укладеним в редакції позивача договору оренди земельної ділянки,

без повідомлення учасників (ч.8 ст.39 ГПК України),

ВСТАНОВИВ:

Позивач - фізична особа - підприємець Мисліцька Галина Іллівна, с.Мшанець Теребовлянського району Тернопільської області, звернувся 08.05.2018 (згідно відтиску штампу вхідної кореспонденції суду за вх.№185) до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Теребовлянської міської ради, в якому просить визнати визнання незаконними (протиправними) дії Теребовлянської міської ради по не затвердженню Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФОП Мисліцькій Г.І. в оренду терміном на п'ять років для обслуговування нежитлової будівлі (кладової) в межах населеного пункту по вул. Шевченка 5А в м.Теребовля та визнати укладеним в редакції позивача договір оренди від 16.03.2018 земельної ділянки, площею 0,0051га по вул.Шевченка, 5А в м.Теребовля Тернопільської області для обслуговування нежитлової будівлі кладової.

Ухвалою суду від 14.05.2018 (суддя Шумський І.П.) відкрито провадження у справі №921/158/18 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 11.06.2018.

23.05.2018 (згідно відтиску календарного штемпеля 25-го відділення поштового зв'язку м.Тернополя на поштовому конверті №550) фізична особа - підприємець Мисліцька Галина Іллівна звернулася із заявою без номеру від 23.05.2017 (вх.№218 від 25.05.2018) про відвід судді Шумського І.П. від розгляду справи №921/158/18. Дана заява подана до відкриття підготовчого засідання.

Заява про відвід, з посиланням на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст.35 ГПК України, мотивована, зокрема тією обставиною, що суддя Шумський І.П. приймав рішення в іншій пов'язаній господарській справі №921/43/15-г/6 за участю тих же сторін, проте з іншим предметом позову та висловив свою позицію щодо спірних земельних правовідносин. Вказує, що рішенням Господарського суду Тернопільської області від 04.02.2016 у справі №921/43/15-г/6 за позовом фізичної особи - підприємця Мисліцької Галини Іллівни до Теребовлянської міської ради, про визнання недійсним рішення №1550 від 25 вересня 2013 року, в частині визначення площі земельної ділянки, відмовлено у задоволенні позову. Оскільки судове рішення у справі №921/43/15-г/6 обґрунтовано правомірністю дій органу місцевого самоврядування щодо прийняття рішення №1550 від 25.09.2013, яким позивачу надано дозвіл на виготовлення Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,0034га лише під будівлею (кладової), тобто без врахування площі земельної ділянки необхідної для її обслуговування (0,0017га), що разом складає 0,0051га, однак дане рішення місцевого суду постановою Львівського апеляційного господарського суду від 30.03.2016 скасовано з підстав виникнення у ФОП Мисліцької Г.І., в силу положень земельного законодавства, права на одержання в користування земельної ділянки для обслуговування нежитлової будівлі (кладової), більшої площі (0,0051га), аніж вказано місцевим судом, та оформлення відповідних документів.

Враховуючи, що предмет позову у справі №921/158/18 про визнання незаконними дій Теребовлянської міської ради по не затвердженню підприємцю Проекту землеустрою безпосередньо пов'язаний з обставинами, які встановлені Львівським апеляційним господарським судом у постанові від 30.03.2016, і були підставою для скасування рішення прийнятого суддею Шумським І.П. від 04.02.2016 у справі №921/43/15-г/6, позиція якого щодо правомірності рішення №1550 від 25.09.2013 є сформованою і суперечить фактичним обставинам та, за переконанням ФОП Мисліцької Г.І., наведене свідчить, що суддя Шумський І.П. не може бути неупередженим та об'єктивним при вирішенні спору у справі №921/158/18, та є підставою для його відводу від розгляду даної справи.

Згідно частини 3 статті 39 ГПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Ухвалою від 29.05.2018 у справі №921/158/18 заявлений відвід судді Шумському І.П. у справі №921/158/18 визнано необґрунтованим; провадження у справі №921/158/18 зупинено до вирішення питання щодо розгляду заяви про відвід судді Шумського І.П., складом суду, який визначається у порядку ст.32 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2018, заяву про відвід судді Шумського І.П. у даній справі передано на розгляд судді Андрусик Н.О.

За загальним правилом, питання про відвід вирішується без повідомлення учасників справи (ч.8 ст.39 ГПК України).

Розглянувши заяву фізичної особи - підприємця Мисліцької Галини Іллівни без номеру від 23.05.2018 (вх.№218 від 25.05.2018), суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення відводу. При цьому судом враховано наступне.

Гарантією об'єктивного та неупередженого вирішення спору є інститут відводу судді.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом (п.1).

Відповідно до ст.35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу (ч.2 ст.35 ГПК України) - повторної участі судді у розгляді справи.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (ч.3 ст.38 ГПК України).

У відповідності до ст.11 ГПК України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В п.п.49-50 рішення від 09 листопада 2006 року "Справа "Білуха проти України""заява №33949/02, Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп.27, 28 та п.30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) №33958/96, п.42 ЄСПЛ 2000-XII).

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom) від 10 червня 1996 року, п.38).

Стосовно суб'єктивного критерію, то особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п.43).

За змістом п.52 рішення від 09 листопада 2006 року "Справа "Білуха проти України"" заява №33949/02, стосовно об'єктивного критерію Європейський суд з прав людини рекомендує визначати, чи існують переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність суду. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя буде небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п.44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy) від 7 серпня 1996 року, п.58).

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв'язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов'язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Як зазначалось вище, підставою для відводу судді у даній справі заявник вважає сформоване упереджене відношення судді Шумського І.П. щодо спірних земельних правовідносин, котре відображено у рішенні, прийнятому суддею Шумським І.П. в іншій господарській справі №921/43/15-г/6, яке скасовано судом апеляційної інстанції із спростуванням висновків суду першої інстанції.

Частиною 4 статті 35 ГПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішенням або окремою думкою судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

В той же час, у поданому відводі фізичною особою - підприємцем Мисліцькою Галиною Іллівною не наведено жодних обставин особистої упередженості та об'єктивно обґрунтованих підстав, з якими ст.35 ГПК України пов'язує неможливість участі судді Шумського І.П. у подальшому розгляді справи №921/158/18. А також не доведено їх наявності.

Тому, висловлена в рішенні від 04.02.2016 у справі №921/43/15-г/6 позиція судді Шумського І.П. щодо підстав відмови у задоволенні відповідного позову не може бути підставою для його відводу у даній справі.

Отже, не може бути підставою для задоволення заяви про відвід судді Шумського І.П. від розгляду справи №921/158/18 факт прийняття ним рішення в іншій справі - №921/43/15-г/6.

Також, заявником не надано доказів, які б свідчили, що у даного судді склалася суб'єктивна позиція стосовно права підприємця на землекористування спірною земельною ділянкою в розмірі 0,0051га при розгляді справи №921/158/18, оскільки дані висновки заявника ґрунтуються лише на припущеннях, які жодним чином не підтверджені.

З огляду на наведене, зважаючи, що заявником не наведено будь-яких документально підтверджених можливих сумнівів щодо об'єктивності та неупередженості складу суду під час розгляду даної справи, адже розгляд суддею іншого господарського спору (в тому числі за участю одних і тих же учасників справи) не є підставою для його відводу, перелік яких визначено статтею 35 ГПК України, а інших обставин, що можуть викликати сумнів в неупередженості судді Шумського І.П. при розгляді справи №921/158/18 заявником не наведено, тому законні підстави для задоволення заяви про відвід судді Шумському І.П. від розгляду справи №921/158/18 відсутні.

Слід зазначити, що відмовляючи у задоволенні відводу, суд виходить також з усвідомлення того, що безпідставне задоволення відводу, або заявлення самовідводу в свою чергу, може свідчити про ухилення від здійснення правосуддя у справі та мати своїм наслідком безпідставне порушення розумних строків розгляду справи.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.32, 35-36, 39, 42, 73, 74, 79, 86, 234 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви фізичної особи - підприємця Мисліцької Галини Іллівни без номеру від 23.05.2018 (вх. №218 від 25.05.2018) про відвід судді Шумського І.П. від розгляду справи №921/158/18, - відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала набирає законної сили 31.05.2018 відповідно до приписів ст.235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскарженню в загальному порядку (ч.8 ст.140, п.3 ч.1 ст.255 ГПК України).

Суддя Н.О. Андрусик