ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.05.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/255/18
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Булки В.І., секретар судового засідання Бабенецька А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрветпромпостач",

вул. Будьонного (Гельсинської спілки), 23А, м. Бровари,

Київська область, 07400

до відповідача: ОСОБА_1 акціонерного товариства "Агро-Союз"

вул. Герцена, 16А, с.Майське, Синельниківський район,

Дніпропетровська область, 52511

про стягнення заборгованості за договором поставки в сумі 31 595 грн 37 к.

за участю:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_2- представник, (довіреність б/н від 22.01.18);

встановив: до Господарського суду Івано-Франківської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрветпромпостач" із позовною заявою до ОСОБА_1 акціонерного товариства "Агро-Союз" про стягнення заборгованості за договором поставки в сумі 31 595,37 грн.

Ухвалою суду від 02.04.18 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження; розгляд справи по суті призначено на 26.04.18.

Судом взято до уваги приписи пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вчиненої в Римі 04.11.1950р., ратифікованої Україною 17.07.1997р. (набрала чинності для України 11.09.1997р.), якими гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків, зокрема, цивільного характеру. Одночасно, реалізація "права на суд", передбаченого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., відповідно до практики Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого, згідно із ст.32 Конвенції, поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї, включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення Європейського суду з прав людини у справах Буланов та Купчик проти України заяви №№ 7714/06, 23654/08 від 09.12.2010р., Чуйкіна проти України № 28924/04 від 13.01.2011р.).

В засіданні суду 26.04.18 постановлено ухвалу повідомлення про судове засідання, розгляд справи по суті відбудеться 15.05.18.

Ухвалою суду від 03.05.18 доручено Дніпропетровському апеляційному господарському суду (пр. Дмитра Яворницького, 65, м.Дніпро, 49000) забезпечити проведення в режимі відеоконференції судового засідання 15.05.2018 о 11:40год. у справі №909/255/18.

Ухвалою суду від 15.05.18 відкладено розгляд справи по суті на 31.05.18; доручено Дніпропетровському апеляційному господарському суду забезпечити проведення в режимі відеоконференції судового засідання 31.05.2018 о 11:30год. у справі №909/255/18.

Представник позивача в засідання суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив. До суду від представника позивача поступили клопотання: про відкладення розгляду справи, призначеної на 15.05.18 (вх.№7872/18 від 18.05.18); про проведення судового засідання у режимі відеоконференції (вх.№8457/18 від 29.05.18).

В позовній заяві позивач вказував на: укладення між сторонами 08.01.13 договору №14 поставки продукції; не оплату відповідачем за отриманий товар; неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 16 935,55грн.; нарахування відповідачу 4 360,14грн. - інфляційних втрат, 811,17грн. - 3% річних та 9 488,51грн. - пені; на норми ст.ст. 509, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України.

Представник відповідача проти позову заперечує з підстав викладених у відзиві на позов (вх.№6679/18 від 25.04.18) та зазначає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту, оскільки вимоги позивача повинні розглядатись в межах справи №909/1278/16 про банкрутство ОСОБА_1 акціонерного товариства "Агро-Союз".

За таких обставин, беручи до уваги приписи ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку та норми Господарського процесуального кодексу України, спір належить вирішити у відсутності представника позивача за матеріалами справи, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи, враховуючи вимоги чинного законодавства та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Щодо клопотань позивача суд наголошує, що клопотання про відкладення розгляду справи на 15.05.18 суд до уваги не бере, оскільки клопотання не є актуальним на день проведення засідання суду 31.05.18.

Щодо клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції (вх.№8457/18 від 29.05.18) суд не вбачає правових підстав для його задоволення, оскільки на адресу суду від представника відповідача уже поступило клопотання (вх№6970/18 від 02.05.18) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, забезпечення проведення якої, просив доручити Господарському суду Дніпропетровської області (вул. Володимира Винниченка, 1, м.Дніпро, 49600) або Дніпропетровському апеляційному господарському суду (пр. Дмитра Яворницького, 65, м.Дніпро, 49000). Ухвалою суду від 03.05.18 доручено Дніпропетровському апеляційному господарському суду забезпечити проведення в режимі відеоконференції судового засідання 15.05.2018 о 11:40год. у справі №909/255/18 та ухвалою суду від 15.05.18 доручено Дніпропетровському апеляційному господарському суду забезпечити проведення в режимі відеоконференції судового засідання 31.05.2018 о 11:30год. у справі №909/255/18. Тобто, проведення засідання суду 31.05.18 в режимі відеоконференції уже забезпечено ( ухвала суду від 15.05.18).

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрветпромпостач" та ОСОБА_1 акціонерним товариством «АГРО-СОЮЗ» 08.01.13 укладено Договір поставки №14.

Згідно з п.1.1 вказаного вище договору, постачальник (позивач) зобов'язався поставити, а покупець (відповідач) - прийняти та оплатити продукцію в асортименті, кількості та за ціною, вказаною в рахунках та/або накладних, що є невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до п.2.2. договору поставка продукції здійснюється партіями. На кожну партію поставленої продукції постачальник надає покупцеві рахунок і накладну на продукцію, в які вказується асортимент, кількість та ціна продукції.

Відповідно до пп.2.3.2. договору сторони в даному договорі погодили, що підпис представника покупця на накладній є погодженням покупцем асортименту, кількості та ціни поставленої продукції.

В силу п.3.1 договору, покупець здійснює оплату за кожну партію продукції протягом 30 днів з дати поставки цієї партії продукції.

Датою поставки продукції є дата виписки постачальником товарної накладної (п.2.4 договору).

Позивач за період з лютого 2016 року по листопад 2017 поставив, а відповідач прийняв продукцію, що підтверджується видатковими накладними, копії яких знаходяться в матеріалах справи. Як вбачається з акту звірки взаєморозрахунків борг відповідача перед позивачем становить 16 935,55грн

Відповідно до п. 5.3 Договору, за порушення строку оплати продукції, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (діючої в період прострочення) від простроченої суми, за кожен день прострочення. Пеня може бути нарахована за весь період прострочення оплати.

Позивач нарахував відповідачу 9 488,51грн. пені.

За порушення грошового зобов'язання позивач, на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, нарахував відповідачу 4 360,14грн. інфляційних втрат та 811,17грн. - 3% річних.

Позивач просить суд стягнути з відповідача основний борг в розмірі 16 935,55грн., інфляційні втрати, що складають 4 360,14грн., 3% річних в розмірі 811,17грн. та пеню, що становить 9 488,51грн. (всього разом 31 595,37грн.).

Беручи до уваги викладене вище суд зазначає наступне.

08.01.13 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрветпромпостач" та ОСОБА_1 акціонерним товариством «АГРО-СОЮЗ» укладено договір №14.

Ухвалою суду від 03.12.15 порушено провадження у справі №909/1278/15 про банкрутство ОСОБА_1 акціонерного товариства "Агро-Союз"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника до закінчення провадження у справі; введено процедуру розпорядження майном боржника ОСОБА_1 акціонерного товариства "Агро-Союз" строком на 115 календарних днів; призначено розпорядником майна ОСОБА_1 акціонерного товариства "Агро-Союз" арбітражного керуючого ОСОБА_3

08.12.15 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет оприлюднено оголошення про порушення справи про банкрутство ОСОБА_1 акціонерного товариства "Агро-Союз".

Судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України (ст.3 Господарського процесуального кодексу України).

Приписами ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у звязку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобовязань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Зазначена вище норма статті кореспондується з приписами ч.4 ст.10 Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

В силу ст.1 Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобовязань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Стаття 23 Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлює порядок виявлення кредиторів. Конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, зобовязані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

Таким чином, після офіційного оприлюднення ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство всі кредитори мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, в порядку ст.23 Закону незалежно від настання строку виконання зобов'язань. При цьому після включення таких вимог до реєстру вимог кредиторів на ці вимоги поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" господарський суд зобовязаний прийняти заяву кредитора, подану з дотриманням вимог цього Закону та Господарського процесуального кодексу України, про що виноситься ухвала, в якій зазначається дата розгляду заяви.

З моменту порушення провадження у справі про банкрутство боржник перебуває в особливому правовому режимі, який регламентується Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Таким чином, з моменту порушення провадження у справі про банкрутство пред'явлення кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватись лише в порядку передбаченому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та в межах провадження у справі про банкрутство.

Аналогічна правова позиція викладена у Інформаційному листі ВГСУ від 28.03.13 № 01-06/1862/2013 (із змінами, внесеними згідно з Листами Вищого господарського суду).

З огляду на вимоги ч.ч.1,3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1,2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Аналізуючи наведені вище правові норми, з огляду на фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні позову.

Враховуючи приписи ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст. 1291 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стст. 73-79,86,129,233,236-238,240,241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрветпромпостач".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне рішення складено 05.06.2018

Суддя Булка В.І.