КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2018 р. Справа№ 910/19387/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Скрипки І.М.

Гаврилюка О.М.

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.

за участю представників: не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрім-Компані»

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2018 (повний текст складено 22.01.2018)

у справі №910/19387/17 (суддя Мельник В.І)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрім-Компані»

до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» третя особа-1: Міністерство фінансів України

третя особа-2: Національний банк України

про розірвання договорів поруки

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дрім-Компані» (далі, позивач або ТОВ «Дрім-Компані») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі, відповідач або Приватбанк) про розірвання з 27.10.2016 договорів поруки від 20.10.2016, укладених між Приватбанком та ТОВ «Дрім-Компані», №4Ф13811И/П, №4В13607И/П, №4П13781Д/П, №4И13603Д/П, №4И13689И/П, №4А13578Д/П, №4В14033И/П, №4А14101И/П, №4Е14071И/П, №4О14016Д/П, №4Э13666И/П, №4Ф14122И/П, №4Р14012Д/П, №4С13384И/П, №4Р13641И/П та договору поруки від 31.10.2016 №4М14411И/П з 07.11.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2017 залучено до участі у справі третю особу-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерство фінансів України (далі, третя особа-1) та третю особу-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Національний банк України (далі, третя особа-2 або НБУ).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, як поручитель за спірними договорами поруки, виконав перед Приватбанком обов'язки боржників за кредитними договорами, забезпеченими порукою, а саме погасив борг на загальну суму 3 394 633 143,15 грн., що відповідала загальній сумі заборгованості первинних боржників. Однак, відповідач не виконав умови пунктів 10 спірних договорів поруки та не передав позивачу належним чином завірені копії документів, що підтверджують зобов'язання первісних боржників за кредитними договорами та засоби забезпечення цих зобов'язань у вигляді забезпечень до ТОВ «Дрім-Компані». Порушивши вказані зобов'язання за договорами поруки, Приватбанк, за твердженнями позивача, спричинив шкоду ТОВ «Дрім-Компані» - не надав можливості отримати від підприємств-боржників відшкодування витрат, понесених позивачем, що відповідно до частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України є підставою для розірвання договорів поруки.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.01.2018 у справі №910/19387/17 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрім-Компані» відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не було належним чином доведено порушень умов договору поруки відповідачем та завданої цими порушеннями шкоди.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Дрім-Компані» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2018 у справі №910/19387/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Одночасно, скаржником у апеляційній скарзі було порушено клопотання про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що рішення Господарського суду міста Києва прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що статтями 512, 517, 556 Цивільного кодексу України встановлено, що саме до позивача в силу вимог закону перейшли права кредитора до первинних боржників та право вимоги за відповідними кредитними договорами.

Суд першої інстанції, без дослідження всіх обставин справи, а також факту можливості реалізації позивачем прав кредитора за кредитними договорами щодо стягнення суми боргу з первинних боржників прийшов до помилкового висновку про відсутність порушення прав та законних інтересів позивача у справі.

Судом не надано оцінки тому, що у ТОВ «Дрім-Компані», як поручителя, відсутні оригінали кредитних договорів і відповідні документи, які підтверджують зобов'язання боржників, тому позивач позбавлений можливості реалізувати своє право як нового кредитора, чим істотно порушуються його права та законні інтереси на отримання виконаного ним за боржників від цих боржників.

При цьому, відповідачем (первісним кредитором. ПАТ КБ «Приватбанк») порушено пункт 10 договору поруки, відповідно до якого у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитним договором, банк зобов'язаний передати поручителю впродовж 5 (п'яти) робочих днів банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за Кредитним договором, чим також порушено право позивача як нового кредитора на задоволення своїх вимог.

Вищенаведене свідчить про наявність підстав для розірвання спірних договорів поруки.

Згідно з частиною 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2018 (головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Гаврилюк О.М., Скрипка І.М.) поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Дрім-Компані» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2018 у справі №910/19387/17, відкрито апеляційне провадження у справі №910/19387/17, розгляд справи призначено на 21.05.2018.

Представники третіх осіб у судове засідання, призначене на 21.05.2018, не з'явились.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2018 розгляд справи відкладено на 31.05.2018.

У судове засідання 31.05.2018 представники учасників судового процесу не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи те, що у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення учасників судового процесу про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а саме повідомлення про вручення поштових відправлень третім особам та витяги із сайту Укрпошта щодо відстеження пересилання поштових відправлень на їх адреси, а також розписка представників позивача та відповідача від 21.05.2018 про їх ознайомлення із датою наступного судового засідання, з огляду на відсутність передбачених статтею 202 Господарського процесуального кодексу України підстав для відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників учасників судового процесу.

У відповідності до вимог частини 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, між ТОВ «Дрім-Компані» (як поручителем) та Приватбанком (як кредитором) 20.10.2016 були укладені наступні договори поруки:

- Договір поруки №4Ф13811И/П, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ФОРСА ЛТД» своїх зобов'язань за кредитним договором від 16.12.2013 №4Ф13811И, а саме з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитами на умовах та в терміни, встановлені в договорі;

- Договір поруки №4В13607И/П, відповідно до якого позивач, як поручитель, надав поруку перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІГЛОН» своїх зобов'язань за кредитними договорами, а саме: від 24.10.2014 №4В14329И, від 28.10.2013 №4В13691И, від 23.10.2013 №4В13607И з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитами на умовах та в терміни, встановлені в кожному конкретному кредитному договорі;

- Договір поруки №4П13781Д/П, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ» своїх зобов'язань за кредитним договором від 04.12.2013 №4П13781Д, а саме з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, встановлені в договорі;

- Договір поруки №4И13603Д/П, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНКЕРІЯ» своїх зобов'язань за кредитними договорами: від 15.10.2013 №4И13603Д, від 15.07.2014 №4И14249И, від 01.08.2014 №4И14265И;

- Договір поруки №4И13689И/П, відповідно до якого позивач, як поручитель, поручився перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНКОМ 2001» своїх зобов'язань за кредитними договорами від 28.10.2013 №4И13689И, від 31.10.2013 №4И13690И, від 21.01.2014 №4И14023Д, від 17.02.2014 №4И14167И, від 21.10.2014 №4И14330И, а саме з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитами на умовах та в терміни, встановлені в кожному конкретному кредитному договорі;

- Договір поруки №4А13578Д/П, предметом якого сторони визначили надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «АЕФ» зобов'язань за кредитними договорами, а саме: від 20.09.2013 №4А13578Д, від 24.09.2013 №4А13580И, від 24.09.2013 №4А13579Д, від 19.09.2014 №4А14318И, з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитами на умовах та в терміни, встановлені в кожному конкретному кредитному договорі;

- Договір поруки №4В14033И/П, відповідно до якого позивач, як поручитель, поручився перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕСТА-КОМПАНІ» своїх зобов'язань за кредитними договорами, а саме: від 21.01.2014 №4В14033И, від 10.02.2014 №4В14059И, від 22.01.2015 №4В15021И, з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитами на умовах та в терміни, встановлені в кожному конкретному кредитному договорі.

- Договір поруки №4А14101И/П, відповідно до якого позивач, як поручитель, поручився перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬФАТРЕЙДЕР» зобов'язань за кредитними договорами: від 12.11.2014 №4А14343И, від 03.09.2014 №4А14303И, від 03.09.2014 №4А14302И, від 20.02.2014 №4А14101И, а саме з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитами на умовах та в терміни, встановлені в кожному конкретному кредитному договорі.

- Договір поруки №4Е14071И/П, відповідно до якого позивач, як поручитель, поручився перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕМПІРЕ» своїх зобов'язань за кредитними договорами від 14.02.2014 №4Е14071И та від 14.08.2014 №4Е14273Д, а саме з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитами на умовах та в терміни, встановлені в кожному конкретному кредитному договорі.

- Договір поруки №4О14016Д/П, відповідно до якого позивач, як поручитель, поручився перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ОРТІКА» своїх зобов'язань за кредитними договорами від 17.01.2014 №4014016Д, від 21.01.2014 №4014019И, від 21.01.2014 №4014017Д, від 08.04.2014 №4014155И, а саме з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитами на умовах та в терміни, встановлені в кожному конкретному кредитному договорі.

- Договір поруки №4Э13666И/П, відповідно до якого позивач, як поручитель, поручився перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕЛСІС ТАЙМ» своїх зобов'язань за кредитними договорами: від 20.02.2015 №4Э15058И, від 11.02.2014 №4Э14048И, від 10.02.2014 №4Э14061Д, від 11.11.2013 №4Э13712Д, від 22.10.2013 №4Э13666И, з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитами на умовах та в терміни, встановлені в кожному конкретному кредитному договорі.

- Договір поруки №4Ф14122И/П, відповідно до якого позивач, як поручитель, поручився перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАВОРЕ» своїх зобов'язань за кредитними договорами від 12.02.2014 №4Ф14122И, від 19.02.2014 №4Ф14078Д, від 25.02.2014 №4Ф14079Д, а саме з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитами на умовах та в терміни, встановлені в кожному конкретному кредитному договорі.

- Договір поруки №4Р14012Д/П, відповідно до якого позивач, як поручитель, поручився перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «РІБОТТО» своїх зобов'язань за кредитними договорами від 17.01.2014 №4Р14012Д, від 21.01.2014 №4Р14013Д, від 23.01.2014 №4Р14020И, від 22.01.2015 №4Р15013И, а саме з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитами на умовах та в терміни, встановлені в кожному конкретному кредитному договорі.

- Договір поруки №4С13384И/П, відповідно до якого позивач, як поручитель, поручився перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «СОЛМБРИДЖ» своїх зобов'язань за кредитними договорами, а саме: від 04.07.2013 №4С13384И, від 10.12.2013 №4С13794Д, від 11.12.2013 №4С13795Д, від 20.02.2014 №4С14134И, від 04.02.2015 №4С15033И;

- Договір поруки №4Р13641И/П, відповідно до якого позивач, як поручитель, поручився перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «РУДНЕКС» своїх зобов'язань за кредитними договорами від 11.10.2013 №4Р13641И, від 08.04.2014 №4Р14152И, а саме з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитами на умовах та в терміни, встановлені в кожному конкретному кредитному договорі.

Також, 31.10.2016 між ТОВ «Дрім-Компані» (поручителем) та Приватбанком (кредитором) укладено Договір поруки №4М14411И/П, відповідно до якого позивач поручився перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЦАР» своїх зобов'язань за кредитними договорами від 24.12.2014 №4М14411И та від 24.12.2014 №4М14410И, а саме з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитами на умовах та в терміни, встановлені в кожному конкретному кредитному договорі.

Судом встановлено, що відповідно до пунктів 2 вищевказаних Договорів поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язку боржника за кредитним договором з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

Згідно з пунктами 5 та 6 Договорів поруки у випадку невиконання боржником обов'язку пункту 1 цього Договору кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням порушеного зобов'язання. Поручитель зобов'язаний виконати обов'язок, зазначений в письмовій вимозі кредитора, впродовж 5 календарних дні з моменту отримання вимоги.

Відповідно до пунктів 7 Договорів поруки у випадку порушення поручителем зобов'язання, передбаченого пунктом 6 цього Договору, кредитор та поручитель прийшли до згоди, що кредитор має право в рахунок погашення боргу за Кредитним договором здійснювати договірне списання грошових коштів, що належать поручителю і знаходяться на його рахунку у ПАТ КБ «Приватбанк». Договірне списання грошових коштів згідно з умовами цього пункту оформлюється меморіальним ордером, у реквізиті «Призначення платежу» якого зазначається інформація про платіж, номер, дату цього Договору.

За умовами пунктів 8 Договорів поруки до поручителя, що виконав обов'язки боржника за Кредитним договором, переходять всі права кредитора за Кредитним договором і договору(ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за Кредитним договором у частині виконаного зобов'язання.

У відповідності до пунктів 9 Договорів поруки у випадку невиконання поручителем обов'язку боржника за Кредитним договором впродовж 5 (п'яти) календарних днів з моменту отримання письмової вимоги кредитора, зазначеної в п. 5 цього Договору, поручитель сплачує на користь кредитора пеню в розмірі 1 % від суми заборгованості, яка зазначена в зазначеній письмові вимозі, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє поручителя від виконання зобов'язань за цим Договором.

Пунктами 10 Договорів поруки сторони погодили, що кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за Кредитним договором передати поручителю впродовж 5 (п'яти) робочих днів банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за Кредитним договором.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що виконав взяті на себе згідно вищевказаних договорів поруки зобов'язання належним чином, тоді як відповідач порушує взяті на себе зобов'язання за Договорами поруки, оскільки станом на день звернення до суду пункти 10 Договорів поруки останнім не виконано, що, на його думку, є підставою для їх розірвання з огляду на положення статті 651 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Дрім-Компані» у даній справі з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній станом на дату звернення позивача до суду із позовом у даній справі та на дату прийняття оскарженого рішення суду) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою позову є розгляд спору і захист вже порушених суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

За таких обставин, приймаючи до уваги викладені вище норми чинного законодавства, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними та допустимими у розумінні Господарського процесуального кодексу України доказами, певного суб'єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов'язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами частин 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Так, відповідно до пунктів 8 Договорів поруки до поручителя, що виконав обов'язки боржника за кредитним договором, переходять усі права кредитора за кредитним договором і договору(ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення зобов'язань боржника перед кредитором за кредитним договором у частині виконаного зобов'язання.

На підтвердження виконання взятих на себе зобов'язань за Договорами поруки позивачем надано платіжні доручення №2124, №2123 та №2122 від 20.10.2016 , №2139 від 20.10.2016, №2125, №2126 та №2129 від 20.10.2016, №2130, .№2131, №2132, №2133 та №2134 від 20.10.2016, №2111, №2112, №2113 та №2114 від 20.10.2016, №2119, №2120 та №2121 від 20.10.2016, №2115, №2116, №2117 та №2118 від 20.10.2016, №2158 та №2159 від 20.10.2016, №2135, №2136, №2137 та №2138 від 20.10.2016, №2157, №2156, №2155, №2154 та №2153 від 20.10.2016, №2149, №2150 та №2151 від 20.10.2016, №2143, №2142, №2141 та №2140 від 20.10.2016, №2148, №2147, №2146, №2145 та №2144 від 20.10.2016, №2161 та №2160 від 20.10.2016, №2286 та №2290 від 01.11.2016, №2152 від 20.10.2016.

Згідно з частиною 1 статті 556 Цивільного кодексу України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника.

Водночас, як уже зазначалося вище, відповідно до пунктів 10 Договорів поруки кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитним договором передати поручителю впродовж 5 (п'яти) робочих днів Банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором.

Позивач наголошує на тому, що відповідачем вказані вимоги не виконані, документи, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором, йому не надані, що є підставою для розірвання договорів поруки.

Відповідно до статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Приписами статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Таким чином, як підставу для розірвання договору на вимогу однієї сторони закон передбачає не тільки факт порушення умов договору другою стороною, а й обов'язкову наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, підставою для розірвання договору може бути належним чином доведений факт невиконання відповідачем передбачених договором зобов'язань, що призводить до завдання іншій стороні значної шкоди.

Згідно частини 2 статті 556 Цивільного кодексу України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Тобто безпосередньо законом закріплено право поручителя вимагати від боржника відновлення свого майнового стану, який зазнав змін в результаті виконання ним обов'язку за боржника. Підтвердженням цього є також норма частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Таким чином, оскільки перехід до поручителя прав кредитора у зобов'язані після виконання ним обов'язку боржника відбувається в силу прямої вказівки в законі, будь-яких інших дій для переходу такого права вчиняти не потрібно.

Відтак, посилання скаржника на істотність порушення відповідачем умов договорів поруки у зв'язку із невиконанням пунктів 10 останніх, є необґрунтованими, оскільки спеціальний порядок передачі прав від кредитора до поручителя законодавством не передбачений, з чого можна зробити висновок про їх автоматичний перехід від кредитора до поручителя в момент виконання останнім обов'язку боржника.

Водночас, колегія суддів зазначає, що позивачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не подано жодних доказів в підтвердження того, що він звертався до відповідача з вимогою надати документи, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором та отримав від нього відмову.

Також, позивачем належними, допустимими, достатніми та достовірними у розумінні статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України доказами не доведено суду, що порушення відповідачем умов пунктів 10 договорів поруки призвело до завдання цими порушеннями шкоди, внаслідок якої позивача значною мірою було позбавлено того, на що він розраховував при укладенні договору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що у даному випадку відсутні передбачені статтею 651 Цивільного кодексу України підстави для розірвання спірних договорів.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки останні не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Позивачем у даній справі не доведено порушення його прав зі сторони відповідача.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга ТОВ «Дрім-Компані» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрім-Компані» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2018 у справі №910/19387/17 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2018 у справі №910/19387/17 залишити без змін.

Матеріали справи №910/19387/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05.06.2018.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.М. Скрипка

О.М. Гаврилюк