КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2018 р. Справа№ 910/18875/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Отрюха Б.В.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Яремі Н.С.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 31.05.2018 року,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Центробудсервіс" на рішення господарського суду міста Києва від 13.12.2017 (повний текст складено 14.12.2017)

у справі №910/18875/17 ( суддя - Чинчин О.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Центробудсервіс"

до Київської міської ради

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації)

про визнання поновленим (продовженим) договору оренди земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Центробудсервіс" (надалі також - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради (надалі також - відповідач) про визнання поновленим (продовженим) договору оренди земельної ділянки.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 02.03.2007 року між Київською міською радою (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Центробудсервіс" (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендодавець на підставі рішення Київської міської ради від 21.12.2006 р. №372/429, за актом приймання - передачі передав, а орендар прийняв в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку, визначену цим договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П. за реєстровим №125 та зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 27.03.2007 р. №66-6-00391 у книзі записів державної реєстрації договорів.

Позивач зазначає, що рішенням господарського суду міста Києва від 05.06.2015 року по справі №910/11299/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2015 року, визнано поновленим (продовженим) на той самий строк і на тих самих умовах договір оренди земельної ділянки від 02.03.2007, який укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Центробудсервіс" та Київською міською радою, який зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 27.03.2007 за №66-6-00391 у книзі записів державної реєстрації договорів.

При цьому, ухвалою господарського суду міста Києва від 05.04.2017 року по справі №910/11299/15 за заявою позивача роз'яснено пункт 2 резолютивної частини рішення господарського суду міста Києва від 05.06.2015 у справі № 910/11299/15 наступним чином. Визнано поновленим (продовженим) на той самий строк і на тих самих умовах договір оренди земельної ділянки від 02.03.2007, який укладений між ТОВ "Центробудсервіс та Київською міською радою, який зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 27.03.2007 за №66-6-00391 у книзі записів державної реєстрації договорів, в частині, що стосується строку дії права користування ТОВ "Центробудсервіс" земельною ділянкою, кадастровий номер :66:131:0034, площею 0,2557 га, за вказаним договором оренди земельної ділянки, з моменту набрання рішенням суду законної сили, а саме з 22.09.2015 року.

З огляду на вказану ухвалу суду позивач здійснив державну реєстрацію права оренди земельної ділянки строком до 22.09.2020 року. Проте, постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2017 року ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.04.2017 року по справі №910/11299/15 скасовано, в задоволенні заяви позивача про роз'яснення рішення господарського суду міста Києва від 05.06.2015 року відмовлено. Таким чином, строк дії договору оренди земельної ділянки закінчився 27.03.2017 року, а 28.09.2017 року позивач направив на адресу відповідача лист №28/09 з пропозицією укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки, однак 06.07.2017 року прийнято рішення Київською міською радою №715/2877 "Про відмову у поновленні товариству з обмеженою відповідальністю "Центробудсервіс" договору оренди земельної ділянки".

Як зазначає позивач, вказане рішення не є листом - повідомленням про заперечення у поновленні договору оренди земельної ділянки в розумінні ч.6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", на думку позивача, відбулось автоматичне поновлення договору оренди, а тому наявні підстави для поновлення договору оренди на підставі ч.6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.12.2017 у справі №910/18875/17 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Центробудсервіс" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 13.12.2017 у справі №910/18875/17 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

З 15 грудня 2017 року набрав чинності Господарський процесуальний кодекс України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII (далі - ГПК України).

Відповідно до пп. 9 п. 1 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2018 відкрито апеляційне провадження та призначено справу №910/18875/17 до розгляду на 14.02.2018.

У зв'язку з перебуванням суддів у відпустці, враховуючи звільнення 24.04.2018 головуючого судді (судді-доповідача) Корсакової Г.В. з посади судді Київського апеляційного господарського суду у відставку, склад колегії суддів неодноразово змінювався. Так, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2018 визначено новий склад суду: головуючий суддя - Тищенко О.В, судді: Тарасенко К.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Центробудсервіс" на рішення господарського суду міста Києва від 13.12.2017 у справі №910/18875/17 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Тищенко О.В, судді: Тарасенко К.В., Тищенко А.І., розгляд справи призначено на 31.05.2018, запропоновано учасникам справи до 28.05.2018 подати через канцелярію суду (за необхідності) письмові пояснення, заперечення, відзив на апеляційну скаргу та/або інші заяви/клопотання (з урахуванням вимог ст.ст. 167, 263 ГПК України).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2018 у зв'язку з перебуванням судді Тарасенко К.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, визначено новий склад суду: головуючий суддя - Тищенко О.В, судді: Тищенко А.І., Отрюх Б.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2018 року у складі колегії суддів: головуючого судді - Тищенко О.В, суддів: Тищенко А.І., Отрюха Б.В. апеляційну скаргу прийнято до провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу Київська міська рада вважає апеляційну скаргу позивача безпідставною та необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим і таким, що ґрунтується на нормах закону.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 31.05.2018 року представник ТОВ "Центробудсервіс" надав суду свої пояснення по справі в яких, підтримав доводи, які викладені в апеляційній скарзі та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва від 13.12.2017 у справі № 910/18875/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представники Київської міської ради та Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) також надали суду апеляційної інстанції свої пояснення по справі в яких, заперечили проти задоволення апеляційної скарги позивача. Представники відповідача та третьої особи вважають скаргу необґрунтованою та безпідставною, а рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим, просили апеляційний господарський апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом 02.03.2007 року між Київською міською радою (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Центробудсервіс" (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендодавець на підставі рішення Київської міської ради від 21.12.2006 р. №372/429, за актом приймання - передачі передав, а орендар прийняв в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку, визначену цим договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П. за реєстровим №125 та зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 27.03.2007 р. №66-6-00391 у книзі записів державної реєстрації договорів.

Відповідно до п.2.1 договору об'єктом оренди відповідно до цього договору є земельна ділянка з наступними характеристиками: місце розташування: проспект Алішера Навої, 55 у Дніпровському районі, розмір: 2557 кв.м., цільове призначення: для будівництва житлово-офісного комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом, кадастровий номер: :66:131:0034.

Згідно п. 3.1 договору він укладений на 5 років.

У п.11.7 договору сторони погодили, що після закінчення строку, на який було укладено договір, орендар, за умови належного виконання своїх обов'язків, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 3 місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Внаслідок укладення договору оренди земельної ділянки від 02.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П. за реєстровим №125 та зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 27.03.2007 р. №66-6-00391 у книзі записів державної реєстрації договорів, між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються, зокрема, Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі".

Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об'єктом права власності українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Згідно зі статтею 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, належить розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 93 Земельного кодексу України та статті 1 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 206 Земельного кодексу України та ст. 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки шляхом укладання договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону однією з істотних умов договору оренди землі є строк дії договору оренди.

Згідно з частиною першою статтею 19 Закону строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Статтею 31 Закону визначено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду міста Києва від 05.06.2015 року по справі №910/11299/15, залишеним без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2015 року, визнано поновленим (продовженим) на той самий строк і на тих самих умовах договір оренди земельної ділянки від 02.03.2007, який укладений між ТОВ "Центробудсервіс" та Київською міською радою, який зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 27.03.2007 за №66-6-00391 у книзі записів державної реєстрації договорів.

04.08.2016 року ТОВ "Центробудсервіс" здійснило державну реєстрацію права оренди земельної ділянки на підставі рішення господарського суду міста Києва від 05.06.2015 року по справі №910/11299/15.

При цьому, ухвалою господарського суду міста Києва від 05.04.2017 року по справі №910/11299/15 за заявою ТОВ "Центробудсервіс" роз'яснено абзац 4 сторінки 5 мотивувальної частини рішення господарського суду міста Києва від 05.06.2015 у справі № 910/11299/15 наступним чином: "Згідно зі статтею 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше. Відтак, строк дії поновленого договору оренди земельної ділянки у 5 років повинен обчислюватись з моменту набрання рішенням законної сили, а саме з 22.09.2015 року.».

Роз'яснено пункт 2 резолютивної частини рішення господарського суду міста Києва від 05.06.2015 у справі № 910/11299/15 наступним чином. Визнано поновленим (продовженим) на той самий строк і на тих самих умовах договір оренди земельної ділянки від 02.03.2007, який укладений між ТОВ "Центробудсервіс" та Київською міською радою, який зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 27.03.2007 за №66-6-00391 у книзі записів державної реєстрації договорів, в частині, що стосується строку дії права користування ТОВ "Центробудсервіс" земельною ділянкою, кадастровий номер :66:131:0034, площею 0,2557 га, за вказаним договором оренди земельної ділянки, з моменту набрання рішенням суду законної сили, а саме з 22.09.2015 року.

З огляду на вказану ухвалу суду позивач здійснив державну реєстрацію права оренди земельної ділянки строком до 22.09.2020 року з правом пролонгації, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 19.04.2017 року. Проте, постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2017 року, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 19.09.2017 року, ухвалу господарського суду міста Києва від 05.04.2017 року по справі №910/11299/15 скасовано, в задоволенні заяви позивача про роз'яснення рішення господарського суду міста Києва від 05.06.2015 року відмовлено.

Як вбачається з постанови суду касаційної інстанції, поновлення договору оренди землі на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" відбувається на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, а відтак, як вірно зазначив суд першої інстанції, договір оренди землі поновлюється з моменту закінчення строку на який його було укладено та продовжується на цей же строк, однак на новий період в часі, обмежений тим же терміном.

Відповідно до ч.1 ст. 210 Цивільного кодексу України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно зі ст.ст. 18, 20 Закону України "Про оренду землі" (в редакції на момент укладення спірного договору) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Кладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Отже, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що строк дії договору оренди землі починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

Як вірно зазначив господарський суд міста Києва, набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов'язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року по справі №6-2777цс16.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду, що оскільки договір оренди земельної ділянки від 02.03.2007 року, укладений між сторонами, був зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 27.03.2007 р. №66-6-00391 у книзі записів державної реєстрації договорів, а тому саме з 27.03.2007 року він набрав чинності.

Одним з основних елементів Верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003 року "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, як вірно зазначив місцевий господарський суд, судове рішення у справі № 910/18875/15 не може бути поставлене під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній справі, не можуть йому суперечити, а тому колегія суддів погоджується, що на підставі рішення господарського суду міста Києва від 05.06.2015 року по справі №910/11299/15, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2015 року, яким визнано поновленим (продовженим) на той самий строк і на тих самих умовах договір оренди земельної ділянки від 02.03.2007 року ТОВ "Центробудсервіс", спірний договір було поновлено з 27.03.2012 року на той самий строк, тобто по 27.03.2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що 28.09.2017 року товариство з обмеженою відповідальністю "Центробудсервіс" направило на адресу Київської міської ради лист №28/09 та три примірники додаткової угоди про поновлення договору оренди на 1 арк., що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 28.09.2017 року.

Натомість, у відповідь на вказаний лист, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) листом №2 від 26.10.2017 року повідомив, що рішенням Київської міської ради №715/2877 від 06.07.2017 року відмолено у поновленні договору оренди, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис про припинення права оренди.

Пунктом 2.17 постанови № 6 від 17.05.2011 року "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" (із змінами і доповненнями) пленуму Вищого господарського суду України передбачено, що до спірних правовідносин має застосовуватися саме та редакція закону, яка була чинною на дату, з якої виникло переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки. При цьому, якщо відповідні правовідносини виникли між сторонами до внесення змін Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" (набрав чинності з 12.03.2011) до статті 33 Закону України "Про оренду землі", судам слід брати до уваги, що попередня редакція зазначеної статті Закону України "Про оренду землі" не передбачала автоматичного поновлення договорів оренди землі. Реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності пов'язувалася з наявністю відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Згідно з частинами 8, 9 статті 33 Закону України "Про оренду землі" додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Позивач, як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції посилався на норми частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та зазначав, що ним дотримані всі умови, визначені цим законом, а тому на його думку, договір оренди земельної ділянки від 02.03.2007 року є поновленим.

Частиною 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено підставу поновлення договору оренди, а саме: у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Тобто, як вірно вказав суд першої інстанції, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів, як: орендар продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою; орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі №3-312гс16, від 13.04.16 у справі №6-2027цс15, від 25.02.15 у справі №6-219цс14.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Київської міської ради №715/2877 від 06.07.2017 року відмовлено товариству з обмеженою відповідальністю "Центробудсервіс" у поновленні на 5 років договору оренди земельної ділянки від 27.03.2007 р. №66-6-00391 площею 0,2557 га (кадастровий номер :66:131:0034), укладеного між Київською міською радою та ТОВ "Центробудсервіс".

При цьому, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає необґрунтованими доводи позивача про відсутність заперечень орендодавця у поновленні договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди з огляду на наступне.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, на підставі рішення господарського суду міста Києва від 05.06.2015 року по справі №910/11299/15, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2015 року, договір оренди земельної ділянки від 02.03.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П. за реєстровим №125 та зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 27.03.2007 р. №66-6-00391 у книзі записів державної реєстрації договорів, укладений між Київською міською радою та ТОВ "Центробудсервіс", було поновлено на той самий строк і на тих самих умовах товариству з обмеженою відповідальністю "Центробудсервіс" по 27.03.2017 року.

Відповідно до приписів частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" орендодавець - Київська міська рада у разі наявності заперечень у поновленні договору оренди земельної ділянки має право письмово заявити про них протягом одного місяця після закінчення строку договору, тобто в даному випадку у строк по 27.04.2017 року.

Проте, 24.03.2017 року товариство з обмеженою відповідальністю "Центробудсервіс" подало до господарського суду міста Києва заяву про роз'яснення рішення господарського суду міста Києва від 05.06.2015 року по справі №910/11299/15.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.04.2017 року по справі №910/11299/15 заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Центробудсервіс" про роз'яснення рішення господарського суду міста Києва від 05.06.2015 у справі № 910/11299/15 задоволено. Роз'яснено абзац 4 сторінки 5 мотивувальної частини рішення господарського суду міста Києва від 05.06.2015 у справі № 910/11299/15 наступним чином: "Згідно зі статтею 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше. Відтак, строк дії поновленого договору оренди земельної ділянки у 5 років повинен обчислюватись з моменту набрання рішенням законної сили, а саме з 22.09.2015 року.

Крім того, роз'яснено пункт 2 резолютивної частини рішення господарського суду міста Києва від 05.06.2015 у справі № 910/11299/15 наступним чином: Визнати поновленим (продовженим) на той самий строк і на тих самих умовах договір оренди земельної ділянки від 02.03.2007, який укладений між ТОВ "Центробудсервіс" та Київською міською радою, який зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 27.03.2007 за №66-6-00391 у книзі записів державної реєстрації договорів, в частині, що стосується строку дії права користування ТОВ "Центробудсервіс" земельною ділянкою, кадастровий номер :66:131:0034, площею 0,2557 га, за вказаним договором оренди земельної ділянки, з моменту набрання рішенням суду законної сили, а саме з 22.09.2015 року.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Отже, необґрунтованими є доводи позивача щодо ненабрання законної сили ухвалою суду від 05.04.2017 року по справі №910/11299/15 у зв'язку з поданням апеляційної скарги відповідачем.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, на момент закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки від 02.03.2007 року була наявна ухвала господарського суду міста Києва від 05.04.2017 року по справі №910/11299/15, яка набрала законної сили, якою було роз'яснено, що право користування ТОВ "Центробудсервіс" земельною ділянкою, кадастровий номер :66:131:0034, площею 0,2557 га, за вказаним договором оренди земельної ділянки, починається з моменту набрання рішенням суду законної сили, а саме з 22.09.2015 року. Тобто вказаною ухвалою суду було встановлено, що договір оренди земельної ділянки від 02.03.2007 року діє з 22.09.2015 року по 22.09.2020 року.

Враховуючи вищевикладене та факт наявності у період з 27.03.2017 року по 27.04.2017 року ухвали господарського суду міста Києва від 05.04.2017 року по справі №910/11299/15, яка набрала законної сили та є обов'язковою до виконання на всій території України, жодною зі сторін договору оренди земельної ділянки від 02.03.2007 року не вчинялись дії щодо поновлення або надання заперечень у поновленні строку дії спірного договору з огляду на чинність вказаного договору, яка була встановлена судом.

В подальшому постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2017 року, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 19.09.2017 року, ухвалу господарського суду міста Києва від 05.04.2017 року по справі №910/11299/15 скасовано, в задоволенні заяви ТОВ "Центробудсервіс" про роз'яснення рішення господарського суду міста Києва від 05.06.2015 року відмовлено.

Таким чином, як вірно вказав суд першої інстанції з моменту набрання чинності постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2017 року, якою було скасовано ухвалу господарського суду міста Києва від 05.04.2017 року по справі №910/11299/15, фактично було скасовано факт того, що договір оренди земельної ділянки від 02.03.2007 року діяв з 22.09.2015 року по 22.09.2020 року.

При цьому, рішенням Київської міської ради №715/2877 від 06.07.2017 року відмовлено товариству з обмеженою відповідальністю "Центробудсервіс" у поновленні на 5 років договору оренди земельної ділянки від 27.03.2007 р. №66-6-00391 площею 0,2557 га (кадастровий номер :66:131:0034), укладеного між Київською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "Центробудсервіс".

Враховуючи вказане рішення, у відповідності до приписів частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" на переконання колегії суддів, орендодавець - Київська міська рада протягом місяця з моменту набрання чинності постановою суду апеляційної інстанції 15.06.2017 року по справі №910/11299/15 висловила свої заперечення щодо поновлення договору оренди земельної ділянки від 02.03.2007 року, шляхом прийняття відповідного рішення, що виключає можливість поновлення спірного договору на підставі частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання позивача на те, що вказане рішення Київської міської ради №715/2877 від 06.07.2017 року не є листом - повідомленням про заперечення у поновленні договору оренди земельної ділянки в розумінні ч.6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки чинне законодавство України не визначає форми висловлення такого заперечення з огляду на дотримання письмового волевиявлення.

Крім того, як вбачається з пояснювальної записки до проекту рішення Київської міської ради, про що зазначив і суд першої інстанції, ТОВ "Центробудсервіс" систематично порушує зобов'язання, передбачені п. 8.4 договору, а саме: не приступало до використання земельної ділянки в строк встановлений договором, та після підписання цього договору і Акту приймання-передачі земельної ділянки та державної реєстрації договору; не завершило забудову земельної ділянки в строки, передбачені проектною документацією на будівництво; не використовувало земельну ділянку відповідно до її цільового призначення; не повернуло земельну ділянку орендодавцю у стані, придатному для її подальшого використання, після припинення дії договору; не виконало у складі проекту будівництва розрахунку щодо забезпеченості населення об'єктами соціальної сфери (дитячі дошкільні заклади, загальноосвітні школи, об'єкти охорони здоров'я, тощо) та не передбачило їх будівництво одночасно із спорудженням житлово - офісного комплексу.

Зазначене не заперечив і сам представник скаржника під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції. Судом апеляційної інстанції встановлено, що на спірній земельній ділянці станом на час розгляду справи у Київському апеляційному господарському суді, забудову ТОВ "Центробудсервіс" не здійснило та не розпочало підготовчі роботи для проведення таких робіт.

Крім того, матеріали справи не містять проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ "Центробудсервіс" площею 0,26 га для будівництва житлово-офісного комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом на проспекті Алішера Навої, 55 у Дніпровському районі м. Києва. При цьому, орендовану земельну ділянку скаржник продовжує займати на підставі рішення суду.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що в матеріалах справи міститься проект рішення Київської міської ради про надання статусу скверу спірній земельній ділянці, за адресою просп. Алішера Навої, 55 площею 0,2557 га у Дніпровському районі м. Києва за поданням депутатів Київської міської ради з пояснювальною запискою до вказаного проекту рішення.

Як вірно вказав суд першої інстанції, у випадку використання вказаної земельної ділянки не за цільовим призначенням, визначеним умовами договору оренди земельної ділянки від 02.03.2007 року, після укладення договору оренди земельної ділянки пролонгація укладеного раніше договору у порядку, передбаченому ст. 33 Закону України "Про оренду землі" є неможливою, оскільки такі зміни мають наслідком укладання договору оренди земельної ділянки із дотриманням вимог закону щодо порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ТОВ "Центробудсервіс" до Київської міської ради (про визнання поновленим (продовженим) договору оренди земельної ділянки.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції позивачем не було подано належних та переконливих доказів на підтвердження заявленого позову. Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення викладені у апеляційній скарзі позивача на рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 13.12.2017, прийняте після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв'язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є таким що відповідає нормам закону.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Центробудсервіс" слід відмовити, а оскаржуване рішення господарського суду міста Києва від 13.12.2017 залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 129, 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Центробудсервіс" на рішення господарського суду міста Києва від 13.12.2017 по справі № 910/18875/17 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 13.12.2017 по справі № 910/18875/17 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на товариство з обмеженою відповідальністю "Центробудсервіс".

4. Матеріали справи № 910/18875/17 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді Б.В. Отрюх

А.І. Тищенко

Дата складання повного тексту постанови 05.06.2018 року