ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2018м. ДніпроСправа № 904/1991/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Полєв Д.М. за участю секретаря судового засідання Малиці К.В.

за позовом ОСОБА_1, м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД", м. Дніпро

про про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 (НОМЕР_1)

від відповідача: представник ПАТ "Дніпропетровський трубний завод" ОСОБА_2 за дов. № 45-53/юр від 26.12.2017р.

СУТЬ СПОРУ:

Гр. ОСОБА_1, м. Дніпро (далі-позивач) звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" м. Дніпро (далі-відповідач) про стягнення 9 995,00грн. заборгованості по заробітній платі, 37 882,47грн. середнього заробітку за час затримання розрахунку за період з 17.07.2017р. Крім того, позивач просить суд поновити процесуальний строк на звернення до суду з даною позовною заявою та допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Позовну заяву обґрунтовано несплатою відповідачем заборгованості із заробітної плати в день звільнення позивача.

В судовому засіданні закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить суд задовольнити позовну заяву в повному обсягу.

Відповідач у відзиві №53/юр від 06.06.2018р. визнає позов частково в розмірі 9 995,00грн. - заборгованості по заробітній платі та 38 447,88грн. - середнього заробітку за час затримання розрахунку за період з 17.07.2017р. по 10.05.2018р.

В судовому засіданні оголошено вступну те резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - гр. ОСОБА_1, 17.04.1992р. прийнятий на роботу на посаду токаря 5 розряду у механічний цех № 3 ПАТ "Дніпропетровський трубний завод", м. Дніпро, що підтверджується копією трудової книжки позивача.

17.07.2017р. позивача звільнено із займаної посади згідно зі ст. 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) за власним бажанням.

Всупереч вимогам ст.116 КЗпП України, в день звільнення відповідач не провів повного розрахунку з позивачем.

На підставі вищевикладеного, позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення заборгованості по заробітній платі.

У відповідності до ст. 221 КЗпП України трудові спори розглядаються: 1) комісіями по трудових спорах; 2) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами.

Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом, застосовується незалежно від форми трудового договору.

Відповідно до ст.12 ГПК України даний спір підвідомчий господарському суду Дніпропетровської області, у зв'язку з порушенням справи про банкрутство відносно ПАТ "Дніпропетровський трубний завод" №904/4592/15.

Провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України. (п.1 ст.2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон).

Відповідно до ч.4 ст.10 Закону, суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, тощо.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в день звільнення, всупереч вимогам ст.116 КЗпП України, відповідач не провів повного розрахунку з позивачем.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст. 94 КЗпП України).

Строки виплати заробітної плати передбачені ст. 115 КЗпП України.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (ст. 117 КЗпП України).

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (ст. 233 КЗпП України).

Відповідно до довідок відповідача №49-р/174 від 27.04.2018р., №49-р/204 від 29.05.2018р. заборгованість із заробітної плати перед позивачем складає 9 995,00грн.

Відповідачем не подано доказів виплати заборгованості із заробітної плати позивачу та наявності станом на день розгляду справи іншого невирішеного спору щодо суми заборгованості.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення заборгованості із заробітної плати задовольнити в розмірі 9 995,00грн.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 37 882,47грн. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 17.07.2017р.

Згідно з довідками відповідача№49-р/174 від 27.04.2018р., №49-р/204 від 29.05.2018р. середньоденна заробітна плата становить 188,47грн.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, нарахування виплат провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Обчислення середньої заробітної плати для нарахування компенсації за час затримки працівникові всіх належних йому сум, проводиться у відповідності до порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100, виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Суд вважає за необхідне визначити суму середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, за період з 17.07.2017р. по 07.06.2018р. в розмірі 42 971,16грн.

Крім того, позивач просить суд поновити процесуальний строк на звернення до суду за вирішенням трудового спору.

Зазначене клопотання позивача щодо поновлення пропущеного строку підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1,2 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

У зв'язку з тим, що виплати позивачеві належних йому при звільненні сум заборгованості по заробітній платі проведено не було, вимоги позивача є правомірними. Поновлення процесуального строку є недоцільним, оскільки в даному випадку позивач не був обмежений будь-яким строком для звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Також, позивач просить суд допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено положення щодо допуску рішення до негайного виконання.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість із заробітної плати в розмірі 9 995,00грн., середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 17.07.2017р. по 07.06.2018р. (включно) в розмірі 42 971,16грн., клопотання позивача щодо поновлення процесуального строку, клопотання про допуск до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць - відхилити.

Позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 49 ГПК України сплату судового збору в розмірі 1762грн. слід покласти на відповідача.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 47, 95, 115-117, 238 КЗпП, ст.ст.12, 20, 73, 74, 76, 86, 129, 238, 240 ГПК України, ст.ст. 2, 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" (49068, м. Дніпро, вул. Маяковського, 31, ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (49020, м. Дніпро, вул. Григорія Сковороди, буд. 30; ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 9 995,00грн. (дев'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто п'ять грн. 00 коп.) заборгованості із заробітної плати, 42 971,16грн. (сорок дві тисячі дев'ятсот сімдесят одну грн. 16 коп.) середнього заробітку за час затримання розрахунку за період з 17.07.2017р. по 07.06.2018р. (включно).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" (49068, м. Дніпро, вул. Маяковського, 31, ) на користь державного бюджету (одержувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , рахунок отримувача 0001, банк одержувача - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір, код ЄДРПОУ господарського суду Дніпропетровської області 03499891) 1762,00грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.) - судового збору.

Клопотання позивача щодо поновлення процесуального строку відхилити.

Клопотання позивача про допуск до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць відхилити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено - 08.06.2018р.

Суддя ОСОБА_3