ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 908/660/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючий - Стратієнко Л.В.,

судді: Мамалуй О.О., Ткач І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Сігнаєвської К.І.;

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Славутич"

на постанову Донецького апеляційного господарського суду

(головуючий - Дучал Н.М., судді - Будко Н.В., Склярук О.І.)

від 14.11.2017,

за позовом ОСОБА_1

до товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Славутич"

про стягнення 99 441,80 грн

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Славутич" 85 750, 00 грн дивідендів, 11 147, 50 грн інфляційних втрат, 2 544,30 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що станом на 23.03.2016 позивач був учасником ТОВ "Агрофірма "Славутич" з часткою у статутному капіталі 12,25 %. Зборами учасників товариства від 23.03.2016 було прийнято рішення щодо направлення частини чистого прибутку товариства за 2009- 2015 у розмірі 700 000, 00 грн на виплату дивідендів учасникам товариства пропорційно часткам у статутному капіталі цього товариства. Оскільки відповідач позивачу дивіденди в розмірі 85 750,00 грн не сплатив, ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.05.2017 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 14.11.2017 рішення місцевого господарського суду скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ "Агрофірма "Славутич" на користь ОСОБА_1 87 500,00 грн дивідендів, 7 966,63 грн інфляційних втрат, 2 225,04 грн 3% річних та судовий збір.

В решті позовних вимог відмовлено.

29.11.2017 відповідач ТОВ "Агрофірма "Славутич" подало касаційну скаргу на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14.11.2017, в якій просить постанову апеляційного суду скасувати, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Підставами для скасування постанови апеляційного суду відповідач зазначає, що судом апеляційної інстанції не було взято до уваги те, що на момент судового розгляду позивач вийшов зі складу учасників товариства ТОВ "Агрофірма "Славутич" та втратив право на отримання дивідендів, однак набув право на отримання вартості частини майна товариства; питання розподілу прибутку та збитків товариства віднесено до виключної компетенції загальних зборів товариства, які прийняли 27.05.2016 та 23.05.2017 рішення про скасування рішення загальних зборів учасників товариства, оформлених протоколом № 1 від 23.03.2016 в частині виплат дивідендів учасникам товариства з нерозподіленого прибутку звітного року в розмірі 700 000,00 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Щодо доводів відповідача про те, що на момент судового розгляду позивач вийшов зі складу учасників товариства ТОВ "Агрофірма "Славутич" та втратив право на отримання дивідендів, то необхідно зазначити таке.

23.03.2016 відбулися загальні збори учасників ТОВ "Агрофірма Славутич", оформлені протоколом № 1 від 23.03.2016.

Рішенням загальних зборів учасників ТОВ "Агрофірма "Славутич" від 23.03.2016, в яких приймав участь ОСОБА_1, за результатами розгляду третього питання порядку денного постановлено виплатити дивідендів учасникам товариства в розмірі 700 000,00 грн.

Рішення, які прийняті загальними зборами учасників товариства, зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Отже, прийняття рішення загальними зборами відповідача рішення щодо виплати позивачу дивідендів надає останньому, на користь якого таке рішення прийняте, "законне очікування", що йому будуть такі дивіденди виплачені. Невиплата товариством таких дивідендів учаснику прирівнюється до порушення права останнього на мирне володіння майном (рішення ЄСПЛ у справах "Брумареску проти Румунії" (п. 74), "Пономарьов проти України" (п. 43), "Агрокомплекс проти України" (п. 166).

Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів.

Відповідачем згідно з вимогами ст. 34 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) не було доведено, що на початок строку виплати дивідендів, ОСОБА_1 не був учасником цього товариства та не доведено відсутність у нього права на отримання цих дивідендів.

Виплата позивачу вартості частини майна товариства, пропорційну його частині у статутному капіталі у зв'язку з його виходом з товариства не є підставою для відмови у виплаті позивачу дивідендів, щодо виділення яких було прийняте рішення загальних зборів учасників ТОВ "Агрофірма "Славутич" на час його участі в товаристві.

Щодо посилання відповідача на те, що рішенням загальних зборів учасників ТОВ "Агрофірма "Славутич" від 27.05.2016 було скасовано рішення від 23.03.2016 про виплату дивідендів учасникам, то необхідно зазначити, що наявність такого рішення від 27.05.2016 не припиняє прав учасника та обов'язків товариства з виплати дивідендів. Крім того, рішення загальних зборів учасників ТОВ "Агрофірма "Славутич" від 27.05.2016, оформлене протоколом № 3 від 27.05.2016 було визнано недійсним рішенням Господарського суду Запорізької області від 11.07.2017 у справі № 908/1027/17, а тому у товариства відсутні підстав ухилятися від виконання свого обв'язку з виплати позивачу дивідендів.

Скасовуючи рішення місцевого господарського суду, апеляційний господарський суд правильно виходив з того, що відповідач повинен був виплатити позивачу дивіденди, інфляційні втрати та 3 % річних, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 167 ГК України корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

За п. 2 ч. 1 ст. 116 ЦК України, ч. 1 ст. 88 ГК України, ч. 1 ст. 10 Закону України "Про господарські товариства" учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів.

Рішенням загальних зборів від 23.03.2016 було вирішено виплатити дивіденди учасникам товариства в розмірі 700 000,00 грн. Цим рішенням не було визначено строку виплати дивідендів.

Оскільки право на отримання частки прибутку (дивідендів) учасником передбачено ст. 116 ЦК України, ст. 10 Закону України "Про господарські товариства" і з цього питання було прийнято рішення загальними зборами відповідача, які оформлені протоколом № 1 від 23.03.2016, однак останній виплату дивідендів не здійснив, чим порушив права позивача, то апеляційний суд прийшов до правильного висновку про наявність підстав для їх виплати.

Однак, оскільки апеляційним судом було неправильно здійснено перерахунок заявлених позивачем дивідендів, які підлягають стягненню з відповідача, постанова апеляційного господарського суду в частині стягнення з відповідача дивідендів підлягає зміні шляхом зменшення їх суми з 87 500,00 грн до 85 750,00 грн (700 000,00 грн (рішення загальних зборів про виплату дивідендів учасникам, оформлене протоколом № 1) * 12, 25 % (частка позивача у статутному капіталі товариства згідно з Статутом ТОВ "Агрофірма "Славутич" (а.с. 19, т. 1) / 100 %).

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Апеляційний суд, врахувавши період прострочення виконання відповідачем свого зобов'язання зі сплати дивідендів, прийшов до правильного висновку про стягнення з відповідача 3 % річних, інфляційних втрат, однак, оскільки помилково здійснив їх нарахування на 87 500,00 грн, а не на 85 750,00 грн, то постанова апеляційного суду в цій частині також підлягає зміні, шляхом зменшення сум 3 % річних з 2 225,04 грн до 2 184,86 грн за період з 21.05.2016 по 26.03.2017 та інфляційних втрат з 7 966, 63 грн до 7 807, 30 грн за період з 01.06.2016 по 28.02.2017.

Також підлягає зміні постанова апеляційного суду в частині розподілу судового збору, шляхом зменшення стягнення з відповідача судового збору за подання позовної заяви з 1 571, 84 грн до 1 540, 48 грн та за розгляд апеляційної скарги з 1 729,02 до 1 694, 53 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Славутич" стягнути 71, 42 грн судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Славутич" задовольнити частково.

Змінити постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14 листопада 2017 року у справі за № 908/660/17, зменшивши суму дивідендів, що підлягають стягненню з товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Славутич" на користь ОСОБА_1 з 87 500,00 грн до 85 750,00 грн, 3 % річних - з 2 225,04 грн до 2 184,86 грн, інфляційні втрати з 7 966, 63 грн до 7 807, 30 грн.

Змінити постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14 листопада 2017 року в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Славутич" на користь ОСОБА_1 судового збору за подання позовної заяви, зменшивши суму судового збору, що підлягає стягненню з відповідача з 1 571, 84 грн до 1 540, 48 грн та за подання апеляційної скарги - з 1 729,02 грн до 1 694, 53 грн.

В решті постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14 листопада 2017 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (70030, АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Славутич" (70030, Запорізька обл., Вільнянський р-н., с. Михайлівка, вул. Слободчикова, буд. 11, ) 71, 42 грн витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Доручити Господарському суду Запорізької області видати наказ.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає

Головуючий Л. Стратієнко

Судді О. Мамалуй

І. Ткач