Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2018 р. м. Житомир Справа № 906/157/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Давидюка В.К.

секретаря судового засідання: Євдокимової В.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - дов. №007.1-85-1217 від 01.12.2017

від відповідача: ОСОБА_2 - дов. №225 від 22.05.2017;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз"

до Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго"

про стягнення 1689204,35 грн

ПАТ по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" звернувся з позовом про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу в сумі 1689204,35 грн, з яких: 1575164,39 грн - основний борг, 77803,77 грн - пеня, 28620,25 грн - інфляційні, 7615,94 грн - 3 % річних.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в частині стягнення 77803,77 грн - пені, 28620,25 грн - інфляційних, 7615,94 грн - 3 % річних. Зазначив, що після відкриття провадження у справі борг в сумі 1575164,39 грн погашений.

Представник відповідача в засіданні суду просила відмовити в стягненні інфляційних, річних та інфляційних втрат, оскільки у зв'язку з укладанням спільних протокольних рішень, сторони змінили порядок та строки проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки. А тому для застосування санкцій, передбачених п.8.1., 8.2. договору, та наслідків за порушення грошового зобов'язання, визначених ч.2 ст. 625 ЦК України, немає підстав. Відсутність правових важелів впливу на зазначені правовідносини виключає наявність вини підприємства за невиконання або неналежне виконання обов'язків за договором розподілу природного газу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Кодексу газорозподільних систем, статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за заявою-приєднання від 01.01.2016 до умов Типового договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовими) за №09420WM2OZBT016 (а.с. 15) між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" та Комунальним підприємством "Бердичівтеплоенерго" укладено типовий договір розподілу природного газу.

Типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до обєктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Згідно з п.2.1. договору оператор ГРМ зобов'язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов'язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Як визначено п.6.1. оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов'язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення (п. 6.2. договору).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 15.12.2016 №2285 тариф на розподіл природного газу для ПАТ "Житомиргаз" з 01.01.2017 встановлений у розмірі 634,90 грн за 1000 куб. м (без урахування ПДВ).

Відповідно до п.6.3. договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до д е с я т о г о ч и с л а м і с я ц я, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок оператора ГРМ.

Пунктом 6.6. договору передбачено, що надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Згідно з актами приймання-передачі розподіленого природного газу №ЖТП0026787 від 31.10.2017, №ЖТП0028431 від 30.11.2017 , №ЖТП0030495 від 31.12.2017 в кількості 5076544 куб. м на суму 3867717,34 грн (а.с. 17-19).

Разом з тим, на виконання постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" №20 від 11.01.2005 між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Житомирській області, Департаментом фінансів Житомирської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням виконавчого комітету Бердичівської міської ради, Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердичівської міської ради, Комунальним підприємством "Бердичівтеплоенерго", ПАТ "Житомиргаз" та Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" підписано спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України:

- №149/УТГ від 16.03.2017 про організацію взаєморозрахунків на суму 2500000,00 грн за послуги з розподілу природного газу за 2017 рік (а.с. 20-24);

- №203/УТГ від 18.04.2017 про організацію взаєморозрахунків на суму 1500000,00 грн за послуги з розподілу природного газу за 2017 рік (а.с.25-29);

- №272/УТГ від 14.07.2017 про організацію взаєморозрахунків на суму 489107,00 грн за послуги з розподілу природного газу за 2017 рік (а.с 31-34);

- №293/УТГ від 13.09.2017 про організацію взаєморозрахунків на суму 392693,00 грн за послуги з розподілу природного газу за 2017 рік (а.с. 40-43).

На підставі спільних протокольних рішень №149/УТГ, №203/УТГ, №272/УТГ в рахунок оплати послуг за 2017 рік ПАТ "Житомиргаз" зарахувало 4489107,00 грн.

Відповідно до наданого розрахунку у КП "Бердичівтеплоенерго", враховуючи передплату на листопад 2017 року у сумі 292769,01 грн та профінансоване спільне протокольне рішення 272/УТГ, виникла заборгованість 499277,74 грн. За послуги розподілу природного газу за грудень 2017 року борг відповідача складає 1075886,65 грн (1701842,59-625955,94). Сумарна заборгованість становить 1575164,39 грн (а.с. 6).

Однак, після відкриття провадження у справі відповідач сплатив позивачеві кошти в розмірі 2000000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №15 від 25.05.2018 (а.с. 84).

Представник ПАТ "Житотомиргаз" в засіданні суду пояснював, що відповідач погасив лише основний борг, так як відповідно до вказаного призначення платежу "Постанова КМУ №256 від 04.03.2002; за розподіл природного газу за 2017-2018, договір №09420WM2OZBT016" без зазначення - погашення пені, інфляційних втрат та 3% річних. А тому залишкова сума покрила іншу наявну заборгованість КП "Бердичівтеплоенерго".

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення 1575164,39 грн основного боргу за відсутністю предмета спору на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 77803,77 грн - пені, 28620,25 грн - інфляційних, 7615,94 грн - 3 % річних.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Представник КП "Бердичівтеплоенерго" посилається на те, що розрахунки за розподіл природного газу проводилися шляхом списання коштів з спеціального рахунку підприємства та на підставі спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків. Однак спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків №293/УТГ від 13.09.2017 у 2017 році залишилось не профінансованим. Підписавши спільні протокольні рішення, сторони узгодили порядок проведення розрахунків з розподілу природного газу та змінили строки виконання боржником оплати за договором, з метою надання населенню права на отримання пільг з оплати послуг з теплопостачання за рахунок коштів з Державного бюджету. Вказане унеможливлює нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ст.7 ГК України, відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно - правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно - правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Відповідно до ст.12 ГК України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного та соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Зокрема, засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб'єктів господарювання є регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсація, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб'єктів господарювання здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Дослідивши спільні протокольні рішення №149/УТГ, №203/УТГ, №272/УТГ та №293/УТГ, суд встановив, що предметом вказаних рішень є організація проведення сторонами розрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" №20 від 11.01.2005 перерахунку коштів загального фонду Державного бюджету України у певній сумі.

Отже, спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету є частиною законодавства, оскільки укладені на виконання постанови Кабінету Міністрів України, а тому є обов'язковими для виконання всіма сторонами.

Підписання сторонами спільних протокольних рішень і виконання їх умов, а також положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20, сторони фактично погодились, що оплата наданих послуг за договором в п е в н і й с у м і підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі спільних протокольних рішень. Тим самим сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за послуги з розподілу газу, надані відповідно до договору. Тобто, враховуючи спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, сторони узгодили порядок проведення розрахунків, змінивши строки виконання боржником зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору розподілу природного газу №09420WM2OZBT016.

Дані обставини виключають застосування штрафних санкцій у вигляді пені, так само як і нарахування 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання інфляційних втрат на підставі статті 625 ЦК України.

Враховуючи те, що спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків №293/УТГ від 13.09.2017 у 2017 році не було профінансованим (не з вини відповідача), то нарахування пені, 3% річних та інфляційних на суму 392693,00 грн є безпідставним.

Разом з тим, заборгованість з розподілу природного газу, яка виникла за листопад-грудень 2017 року у розмірі 1182471,39 грн ((499277,74 - 392693,00)+1075886,65) не охоплювалася профінансованими спільними протокольними рішеннями №149/УТГ, №203/УТГ, №272/УТГ та №293/УТГ, у зв'язку з чим має місце неналежне виконання договору КП "Бердичівтеплоенерго" в частині оплати вартості послуг розподілу природного газу.

Як визначено ч. 1. ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610, п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, що включає його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені).

Згідно з п. 8.2. договору у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч.1 ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Разом з тим, суд вважає за необхідне здійснити перерахунок пені на суму заборгованості за договором розподілу природного газу за виключенням 392693,00 грн, яка визначена спільним протокольним рішенням №293/УТГ від 13.09.2017.

за період з 11.12.2017 по 14.12.2017:

- 27 (подвійна облікова ставка НБУ) / 365 днів х 106584,74 грн (сума боргу) х 4 (кількість днів прострочки) / 100 = 315,37 грн.

за період з 15.12.2017 по 10.01.2018:

- 29 (подвійна облікова ставка НБУ) / 365 днів х 106584,74 грн (сума боргу) х 27 (кількість днів прострочки) / 100 = 2286,46 грн.

за період з 11.01.2018 по 25.01.2018:

29 (подвійна облікова ставка НБУ) / 365 днів х 1182471,39 грн (сума боргу) х 15 (кількість днів прострочки) / 100 = 14092,47 грн.

за період 26.01.2018 по 28.02.2018

32 (подвійна облікова ставка НБУ) / 365 днів х 1182471,39 грн (сума боргу) х 34 (кількість днів прострочки) / 100 = 35247,37 грн.

Таким чином, розмір пені, який підлягає задоволенню, складає 51941,67 грн.

А оскільки позивач заявив до стягнення 77803,77 грн пені, то суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення 25862,10 грн (77803,77 - 51941,67) пені.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд здійснив перерахунок 3-х % річних, виключивши з суми основного боргу 392693,00 грн, за результатами якого розмір 3% річних становить 5033,85 грн (271,57 грн за період з 11.12.2017 по 10.01.2018 (106584,74 х 31х3% /365 х100) + 4762,28 грн за період 11.01.2018 по 28.02.2018 (1182471,39 х49 х3%/365х100)).

Інфляційні нарахування на суму боргу також не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Перерахунок інфляційних втрат виконаний аналогічним методом. Інфляційне збільшення розміру боргу за період з 11.12.2017 по 10.01.2018 складає 1065,85 грн (106584,74х101%), а за період 11.01.2018 по 28.02.2018 - 17737,07 грн (1182471,39 х101,5 %), що в сумі підлягає задоволенню 18802,92 грн.

За таких обставин, суд відмовляє в задоволенні 2582,09 грн 3% річних та 9817,33 грн інфляційних за безпідставністю.

Враховуючи викладе, суд приходить до висновку позовні вимоги в частині стягнення 51941,67 грн пені, 5033,85 грн 3% річних та 18802,92 грн інфляційних втрат є обґрунтованими, заявленими відповідно до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи та підлягають задоволенню.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9 ст. 129 ГПК України).

Отже, судовий збір в розмірі 1710,59 грн (114039,96х1,5%), який розрахований з суми заявлених позовних вимог за виключенням основного боргу, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, п.2 ч.1 ст. 231, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" (13312, Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Шевченка, 23, ідентифікаційний код 32794899)

на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" (10002, м. Житомир, вул. Фещенка-Чопівського, 35, ідентифікаційний код 03344071)

- 51941,67 грн - пені;

- 5033,85 грн -3% річних;

- 18802,92 грн - інфляційних;

- 1710,59 грн - судового збору.

3. Закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 1575164,39 грн.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 13.06.18

Суддя Давидюк В.К.

Віддрукувати:

1- в справу;

2,3- сторонам (рек.)