ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2018 Справа № 917/1/18

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.

при секретарі Рожко О.П.,

за участю представників:

від позивача: не з'явився ,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Науково-виробничо-комерційного підприємства "Промсервіс"

вул. Леніна, 96, кімн. 84, м. Світловодськ, Кіровоградська область, 27500

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТМ Новатор",

вул. Перемоги, 1, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

про стягнення 297 587,35 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Науково-виробничо-комерційне підприємство "Промсервіс" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТМ Новатор" про стягнення 297 587,35 грн. заборгованості за генеральним договором №103/П-16 від 10.10.2016 на поставку нафтопродуктів, з яких: 192 157,73 грн. - вартість поставленого товару, 62 236,18 грн. - штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 36 196,79 грн. - інфляційні втрати, 6 996,68 грн. - 3% річних.

12.01.2018 вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

01.02.2018 представником позивача подано письмове клопотання про витребування доказів у відповідача, в якому позивач просить витребувати у ТОВ "ТМ" "Новатор" видаткову накладну №14-0000496 від 09.10.2017 на поставку товару вартістю 192 157,73 грн.; акт приймання-передачі товару вартістю 192 157,73 грн. за кількістю та якістю, акт звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2016 по 27.12.2017 між НВКП "Промсервіс" та ТОВ "ТМ "Новатор". Дані документи, за переконанням позивача, підтверджують факт здійснення товариством поставки 09.10.2017 на загальну суму 192 157,73 грн.

Також, 01.02.2018 від представника Науково-виробничо-комерційного підприємства "Промсервіс" Мішакіної Л.О. надійшло клопотання про проведення судового засідання призначеного на 21.02.2018 на 10 год. 30 хв. по справі №917/1/18 в режимі відеоконференції та визначити Подільський районний суд м. Києва відповідальним за її проведення.

Ухвалою від 06.02.2018 року клопотання представника про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

Відповідач в судове засідання 21.02.2018 свого представника не направив, вимог суду, викладених в ухвалах від 12.01.2018 та від 01.02.2018 не виконав. Ухвали від 01.02.2018, 06.02.2018 з повідомленням про дату, час і місце судового засідання направлені на адресу відповідача (вул. Перемоги, 1, м. Кременчук, Полтавська область, 39600), та повернулись з поштовою відміткою: "За не запитом".

21.02.2018 клопотання позивача про витребування доказів задоволено, зобов'язано відповідача надати до суду в строк до 15.03.2018: - видаткову накладну №14-0000496 від 09.10.2017 на поставку товару вартістю 192 157,73 грн.; - акт приймання-передачі товару вартістю 192 157,73 грн. за кількістю та якістю; - акт звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2016 по 27.12.2017 між НВКП "Промсервіс" та ТОВ "ТМ "Новатор".

Підготовче засідання відкладено на 04.04.2018.

Відповідач в судове засідання 04.04.2018 свого представника вкотре не направив, вимог суду, викладених в ухвалах від 12.01.2018, 01.02.2018 та 21.02.2018 не виконав. Зокрема, відповідачем не виконано вимоги ухвали суду від 21.02.2018 щодо надання видаткової накладної №14-0000496 від 09.10.2017 на поставку товару вартістю 192 157,73 грн.; акту приймання-передачі товару вартістю 192 157,73 грн. за кількістю та якістю; акту звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2016 по 27.12.2017 між НВКП "Промсервіс" та ТОВ "ТМ "Новатор".

Ухвала від 21.02.2018 з повідомленням про дату, час і місце судового засідання направлена на адресу відповідача (вул. Перемоги, 1, м. Кременчук, Полтавська область, 39600). До суду повернулось поштове повідомлення, яке мало б свідчити про отримання відповідачем копії ухвали суду, однак на повідомлені відсутня дата та підпис особи, що отримала поштове відправлення.

В судовому засіданні 04.04.2018 представник позивача (в режимі відеоконференції) не заперечив проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Справу призначено до розгляду по суті на 30.05.2018 (в режимі відеоконференції).

30.05.2018 представник відповідача в судове засідання також не з'явився, вимог суду, викладених в попередніх ухвалах не виконав. Зокрема, відповідачем не виконано вимоги ухвали суду від 21.02.2018 щодо надання видаткової накладної №14-0000496 від 09.10.2017 на поставку товару вартістю 192 157,73 грн.; акту приймання-передачі товару вартістю 192 157,73 грн. за кількістю та якістю; акту звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2016 по 27.12.2017 між НВКП "Промсервіс" та ТОВ "ТМ "Новатор".

Ухвала від 04.04.2018 з повідомленням про дату, час і місце судового засідання направлена на адресу відповідача (вул. Перемоги, 1, м. Кременчук, Полтавська область, 39600). Вказана ухвала повернулась до суду без вручення адресату за закінченням терміну зберігання.

30.05.2018 Подільський районний суд міста Києва не вийшов на зв'язок, тому судове засідання в режимі відеоконференції не відбулось. Відомості щодо явки представника позивача відсутні.

Згідно ч. 1 статті 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Неявка в судове засідання позивача не перешкоджає розгляду справи по суті.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що 10 жовтня 2016 року між НВК Підприємство «Промсервіс» (Постачальник, позивач) та ТОВ «ТМ «Новатор» (Покупець, відповідач) було укладено генеральний договір №103/П-16 на поставку нафтопродуктів (Договір).

Згідно п. 1.1. Договору було зобов'язанно Постачальника у відповідності із замовленням передати у власність Покупця нафтопродукти в асортименті, який у свою чергу мав приймати Товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах Договору. Найменування Товару: Бітум нафтовий дорожній в'язкий 60/90 ДСТУ 4044-2001; Бітум нафтовий дорожній в'язкий 70/100 СТБ EN 12591-2010; Мазут паливний М-100 ДСТУ 4058-2001.

Кількість, асортимент та ціна Товару, вказуються в специфікаціях, що являються додатками до Договору і складають його невід'ємну частину (п. 1.2. Договору).

10 жовтня 2016 року сторонами було підписано Специфікацію №1/10 до Договору №103/П-16 від 10.10.2016 року (Специфікація, а.с. 16), згідно п. 1 якої Постачальник мав поставити, а Покупець прийняти та оплатити Товар, по номенклатурі, якості, в кількості і за цінами (на умовах відшкодування транспортних послуг), які вказані у таблиці.

Так, Товар, що підлягав поставці - Бітум нафтовий дорожній БРД 70/100 на загальну вартість 152 132,68 грн., а також - відшкодуванню підлягали 7 998,76 грн. в якості транспортних послуг, а всього з ПДВ - 192 157.73 грн. Покупець мав здійснити передоплату за Товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника в розмірі 100%, зазначений у рахунку-фактурі або у відповідній додатковій угоді (специфікації) до основного Договору (п. 5 Специфікації).

За положеннями Розділу 2 Договору сторони встановили умови та порядок поставки. Постачальник зобов'язався відвантажити Покупцю Товар, узгодженому Сторонами Договору Специфікації, підписаній уповноваженими особами Сторін (п. 2.1.).

Також відвантаження Товару в адресу Покупця може здійснюватися через експедиторську компанію, вказану Покупцем (п. 2.4.).

У Розділі 4 Договору сторони визначили Умови розрахунків та згідно п. 4.1. встановили, що ціна на Товар договірна в залежності від кон'юктури та цін на ринку нафтопродуктів.

За вимогами п. 4.2. Договору підставою для оплати являється рахунок, виставлений Постачальником. При систематичному проведенні господарських операцій між Сторонами підставою для передплати може бути Договір.

Ціна визначається на дату виписки рахунку або розгляду заявки і діє на протязі 2 (двох) банківських днів (п. 4.3. Договору)

Згідно вимог п. 4.6. Договору оплата Товару здійснюється по факту завантаження цистерни (з вказанням строку відстрочки платежу) або передплатою (частковою передплатою) по Договору по домовленості Сторін на кожну партію Товару, що фіксується в Специфікації чи додатковій угоді уповноваженими особами Сторін.

Транспонування Товару здійснювало ПП «Партнер-Транс», про що було складено товаро-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів (нафти) №б/н від 10.10.2016. Пунктом розвантаження було вказано - Кам'янець-Подільський.

Як стверджує позивач, представник відповідача отримав Товар 10.10.2016 о 18:50 год., про що розписався в указаній товаро-транспортній накладній (а.с. 24).

Позивач вказує, що ним було виконано прийняте на себе зобов'язання за Договором та здійснено поставку Товару відповідачу, проте - відповідач по сьогоднішній день оплату вартості Товару не здійснив, що і слугувало підставою для звернення до суду.

Так, за даними позивача за відповідачем рахується заборгованість за отриманий згідно видаткової накладної №14-0000496 від 09.10.2017 на суму 192 157,73 грн.

Згідно п. 6.1. Договору при порушенні умов цього Договору винна Сторона сплачує контрагенту штрафну санкцію в розмірі подвійної ставки НБУ на момент виникнення порушення, а також недоодержаний прибуток, сума якого вираховується по встановленій і узгодженій Сторонами додатковою угодою методиці.

Як було вже згадано, згідно п. 5 Специфікації №1/10 до Договору №103/П-16 від 10.10.2016 року Покупець мав здійснити передоплату за Товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника в розмірі 100%, зазначений у рахунку-фактурі або у відповідній додатковій угоді (специфікації) до основного Договору.

Позивач вказує, що передоплату здійснено не було та у подальшому ніяких платежів також не здійснено.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 ГПК України).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Позивач стверджує, що на виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу Товару на загальну суму 192 157,73 грн.

Позивач вказує, що беззаперечним доказом поставки товару відповідачу є товаро-транспортна накладна від 10.10.2016.

Відповідно для вирішення питання про виникнення у покупця обов'язку з оплати вартості товару мають враховуватись передбачені законодавством документи, якими стверджується сам факт здійснення господарської операції з передачі товару або товаророзпорядчого документу на товар. До таких доказів належать первинні документи. У разі відпуску товарно-матеріальних цінностей на кожну партію товару повинна складатись накладна. Саме видаткова накладна, як первинний бухгалтерський документ, повинна містити усі необхідні істотні умови, передбачені чинним законодавством України (належним чином оформлені).

Оформлення видаткових накладних, які відносяться до категорії первинних документів здійснюється відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 №996-XIV та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Мінфіну від 24.05.95 №88. Згідно з ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а згідно з ч. 1 ст. 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Відповідно до Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо неможливо, безпосередньо після її завершення. Первинні облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:1. назву документа (форми); 2. дату і місце складання; 3. назву підприємства, від імені якого складено документ, 4. зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; 5. посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції та правильність її оформлення; 6. особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

В матеріалах справи наявна копія видаткової накладної №РН-0000496 від 09.10.2016 на суму 192 157,73 грн. (а.с. 17).

У вказаній видатковій накладній відсутній підпис особи (отримувача), яка брала участь у здійсненні господарської операції від імені відповідача.

Довіреності на отримання цінностей за видатковою накладною, яка б могла б підтвердити господарську операцію та встановити особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції з отримання товару зі сторони відповідача позивачем суду не надано.

Лише товаро-транспортна накладна від 10.10.2016, на яку посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, не може підтверджувати здійснення господарської операції.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При вирішення даного спору судом приймається до уваги те, що під належністю доказу розуміється наявність об'єктивного зв'язку між змістом судових доказів і фактами, що є об'єктом судового дослідження. Належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити в задоволенні позову.

2. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду протягом 20 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення підписано 30.05.2018.

Суддя Кульбако М.М.