ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.06.2018                      м.Харків Справа № 905/390/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Григор’євій М.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮВІГ», м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД ВІДБУДОВА», м.Маріуполь, Донецька область

про: стягнення 245416,33грн.

за участю представників:

від позивача: не з’явився

від відповідача: не з’явився

Суть справи:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “ЮВІГ” м.Київ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД ВІДБУДОВА», м.Маріуполь, Донецька область про стягнення 245416,33грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов’язань за договором поставки №3904 від 07.10.14р. в частині повної та своєчасної оплати отриманого товару.

Автоматичним розподілом автоматизованої системи документообігу господарського суду Донецької області сформовано судову справу, якій присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №905/390/18.

Ухвалою господарського суду від 16.03.18р. відкрито провадження у справі №905/390/18; дану справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою господарського суду від 03.05.18р. справу №905/390/18 визначено розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 23.05.18р.

Ухвалою суду від 23.05.18р. закрито підготовче провадження по справі №905/390/18 та призначено розгляд справи по суті на 06.06.18р.

У судові засідання протягом розгляду справи відповідач не з’явився; про місце, час та дату слухання справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомлено. Відзив на позовну заяву суду не наданий.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов’язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи, що відповідач протягом розгляду справи у судові засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, суд вважає за необхідне розглянути спір по суті за наявними матеріалами.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

07.10.14р. між відповідачем (покупець) Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРАКТІКЕР УКРАЇНА» та позивачем (постачальник) Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮВІГ» укладений договір №3904 на поставку товару, за умовами якого постачальник зобов’язується поставити і передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товари згідно з замовленнями та товаросупровідною документацію, які складають невід’ємну частину цього договору (п.1.1. договору).

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРАКТІКЕР УКРАЇНА» (ідентифікаційний код 33938302) змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «СХІД ВІДБУДОВА» та місцезнаходження юридичної особи на 87547, Донецька область, м.Маріуполь, вул.50 Років СРСР, б.61.

З наведених підстав, Товариство з обмеженою відповідальністю «СХІД ВІДБУДОВА» є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРАКТІКЕР УКРАЇНА» та є належним відповідачем у справі.

Згідноп.2.1. договору постачальник повинен поставити товари вільними від всіх і будь-яких зобов’язань і обтяжень перед третіми особами (включаючи сплату обов’язкових платежів, податків, мита), вчасно, до відповідного ТЦ. Відповідна адреса ТЦ Практікер вказується у Замовленні Практікер. Поставка товару за цим договором здійснюється у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс» (в редакції 2010 року) із врахуванням особливостей, пов’язаних з внутрішньодержавним характером цього договору. Базис поставки – DDP. Доставка та/або повернення товару здійснюється за рахунок постачальника.

Пунктом 5.1. (в редакції погодженої сторонами згідно протоколу розбіжностей від 07.10.14р.) договору передбачено, що постачальник зобов’язаний поставити товари за цінами, зазначеними у специфікації/прайс листі, затвердженому сторонами у додатку №1 до цього договору. У разі зміни діючих цін на товари постачальник зобов’язується не пізніше, ніж за 20 днів до дати введення в дію нових цін на товари повідомити про це Практікер, шляхом направлення на адресу останнього нову специфікацію/прайс лист до цього договору, із зазначенням нових цін. У разі не підписання протягом 10 днів з дати направлення постачальником специфікації/прайс листа та/або відмови Практікер від підписання специфікації/прайс листа з новими цінами постачальника, останній має право відмовитися від цього договору, без відшкодування збитків (штрафних санкцій) Практікер.

Згідно п.5.2. договору Практікер оплачує товари шляхом банківського переказу на поточний рахунок постачальника зазначений у договорі, протягом 14 банківських днів з моменту реалізації товару Практікер за умови, що постачальник надасть належним чином оформлені податкові та видаткові накладні (з врахуванням коригувань та виправлень недоліків, які можуть бути виявлені під час прийому товару) до головного офісу покупця, в термін не більше ніж 5 календарних днів з дня поставки товарів. Оплата товарів здійснюється Практікер виключно в платіжні для Практікер дні, якими є робочі вівторок і четвер. Якщо платіжний день припадає на не робочий або вихідний день, то оплата здійснюється в найближчий робочий платіжний день.

Цей договір з усіма додатками до нього вступає в силу з моменту підписання сторонами. Цей договір з усіма додатками до нього діє до 31.12.14р. Строк дії цього договору, за умови відсутності на те заперечень сторін, автоматично подовжується на кожний наступний рік, але не більше ніж на три роки. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від виконання тих зобов’язань, які виникли за договором протягом строку його дії та залишилися невиконаними (п.п.12.1., 12.1.1., 12.1.2. договору).

Договір підписаний представниками сторін та скріплений печатками.

Як зазначає позивач в позовній заяві, на виконання умов договору поставки №3904 від 07.10.14р. ним здійснено поставку товару відповідачу на загальну суму 303 678,13грн. В якості доказів поставки товару позивачем надані відповідні видаткові накладні.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивачем, зокрема, на підставі видаткових накладних №1074 від 16.10.14р. на суму 47365,98грн., №1126 від 28.10.14р. на суму 47365,98грн., №1127 від 28.10.14р. на суму 47365,96грн., №1424 від 11.12.14р. на суму 4209,96грн., №1425 від 11.12.14р. на суму 4209,96грн., №317 від 15.05.15р. на суму 53688,00грн., №318 від 15.04.15р. на суму 10220,16грн., №700 від 25.08.15р. на суму 1192,50грн., №701 від 25.08.15р. на суму 1059,96грн. було поставлено відповідачу товар на загальну суму 216 678,48грн., який був прийнятий представником відповідача, що підтверджується підписом представника отримувача (відповідача) на відповідних видаткових накладних без зауважень та заперечень, із зазначенням «до детального перерахунку».

Щодо відсутності проставлення печатки відповідача на видаткових накладних суд, зазначає, що в силу п.2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку це є правом, а не обов’язком сторони господарської операції.

Наряд чи довіреність на отримання ТМЦ на ім’я представників відповідача до позовної заяви не додано, проте відсутність наряду/довіреності за наявності інших первинних документів, котрі підтверджують факт здійснення господарської операції з передачі товару, не може заперечувати таку господарську операцію.

Аналогічні висновки містяться в постанові Вищого господарського суду України від 11.06.15р. у справі №903/679/14.

Вищевказані видаткові накладні містять посилання на договір поставки №3904 від 07.10.14р., відповідні рахунки на оплату та замовлення постачальнику.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами доведено факт поставки товару за договором №3904 від 07.10.15р. відповідачу на загальну суму 216 678,48грн.

Факт отримання від позивача товару з боку відповідача на вказану суму за вказаним договором не спростований та спір щодо отримання продукції між сторонами відсутній.

Претензією №25 від 03.05.17р. позивач звернувся до відповідача з вимогою у 10 денний строк з дня одержання цієї претензії, сплатити на користь ТОВ «ЮВІГ» заборгованість в сумі 245416,33грн. за рахунками, зазначеними у реквізитах договору, а також підписати акт звірки розрахунків за договором.

Станом на час звернення позивача до суду з позовною заявою відповіді на претензію позивачем не отримано, заборгованість не сплачена, акт звірки взаємних розрахунків не підписано.

За твердженням позивача, відповідач в порушення прийнятих на себе зобов’язань, поставлену на його адресу продукцію у встановлений договором строк не оплатив, у зв’язку з чим, за відповідачем рахується заборгованість за вищезазначеним договором в загальному розмірі 245416,33грн., внаслідок чого позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію вказаним обставинам, суд виходить з наступного:

Внаслідок укладення договору поставки №3904 від 07.10.14р. між сторонами згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Разом з тим, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення сплати за товар продавець має право вимагати сплати товару.

Як визначено положеннями ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов’язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов’язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами п.5.2. договору визначено, що Практікер оплачує товари шляхом банківського переказу на поточний рахунок постачальника зазначений у договорі, протягом 14 банківських днів з моменту реалізації товару Практікер за умови, що постачальник надасть належним чином оформлені податкові та видаткові накладні (з врахуванням коригувань та виправлень недоліків, які можуть бути виявлені від час прийому товару) до головного офісу покупця, в термін не більше ніж 5 календарних днів з дня поставки товарів.

Відповідач у встановленому договором порядку не відмовився від прийняття поставлених товарів та не повідомив постачальника про будь-які недоліки чи невідповідності. Будь-яких актів невідповідності з приводу поставленого товару сторони не надали.

Тобто, товар був поставлений постачальником та прийнятий належним чином відповідачем без застережень щодо недоліків та відсутності необхідних товаросупровідних документів.

Беручи до уваги наведені вище норми законодавства та встановлені судом фактичні обставини щодо отримання відповідачем на підставі видаткових накладних №1074 від 16.10.14р., №1126 від 28.10.14р., №1127 від 28.10.14р., №1425 від 11.12.14р., №1424 від 11.12.14р., №318 від 15.04.15р., №317 від 15.04.15р., №700 від 25.08.15р., №701 від 25.08.15р., товару на суму 216 678,48грн., у останнього виникло зобов’язання з його оплати.

Проте відповідач свої зобов’язання за договором поставки №3904 від 07.10.14р., щодо своєчасної оплати поставленого товару у строки обумовлені умовами договору не виконав, а отже прострочив виконання зобов’язання, у розумінні ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Позивачем не надано суду доказів поставки товару відповідачу на суму 28737,85грн., у зв’язку з чим позовні вимоги в цій частині суд вважає необґрунтованими та недоведеними.

Відповідачем протягом розгляду справи не надано суду доказів на спростування вимог позивача.

За таких обставин, враховуючи викладене, позов про стягнення заборгованості в сумі 245416,33грн. підлягає задоволенню частково в сумі 216 678,48грн.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 46, 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮВІГ», м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД ВІДБУДОВА», м.Маріуполь, Донецька область про стягнення заборгованості в сумі 245416,33грн., задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД ВІДБУДОВА» (вул. 50 років СРСР, буд. 61, м.Маріуполь, Донецька область, 87547; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮВІГ» (вул. Академіка Туполєва, буд. 12-А, м.Київ, 03062; ) заборгованість в сумі 216 678,48грн. та судовий збір в розмірі 3250,17грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Рішення складено та підписано 06.06.18р.

Суддя М.О. Лейба