РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.06.2018Справа № 910/3171/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Любченко М.О.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіабудсервіс»

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «БМС Буд»

про стягнення 108 452,20 грн.,

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіабудсервіс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «БМС Буд» про стягнення заборгованості в сумі 162 325,67 грн. та штрафу в розмірі 32 465,13 грн. Крім цього, позивач просив суд стягнути з відповідача судові витрати на суму 1 950 грн., витрати на підготовку позовної заяви разом з матеріалами до суду на суму 2 000 грн. та витрати на представництво інтересів позивача під час судового засідання на суму 1 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договорами №О-778/А від 19.05.2017р., №О-779/А від 23.05.2017р., №О-814/А від 12.10.2017р. в частині повного та своєчасного перерахування орендної плати.

Згідно з п.1 ч.5 ст.12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 ст.247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.1 ст.250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

За змістом ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 04.04.2018р. Господарського суду міста Києва після усунення позивачем обставин, які стали підставою для залишення позовної заяви без руху, судом відкрито провадження по справі №910/3171/18. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні ч.5 ст.12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, Господарським судом міста Києва задоволено клопотання позивача та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв'язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та заперечень на відповідь на відзив, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

27.04.2018р. до канцелярії Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній визнав суму основної заборгованості в розмірі 75 987,07 грн. за договорами №О-778/А від 19.05.2017р., №О-779/А від 23.05.2017р., №О-814/А від 12.10.2017р. При цьому, відповідач зазначив, що за договором №О-778/А від 19.05.2017р. заборгованість відсутня, за договором №О-779/А від 23.05.2017р. заборгованість складає 67 858,13 грн., а за договором №О-814/А від 12.10.2017р. - 8 128,94 грн. Водночас, відповідач заперечив проти задоволення решти позовних вимог позивача про стягнення основного боргу на суму 86 338,60 грн. та 32 465,13 грн. штрафу, оскільки відповідачем не отримано копії позовної заяви, у зв'язку з чим останній позбавлений можливості дати оцінку правовим підставам нарахування позивачем вказаних сум основного боргу та неустойки.

15.05.2018р. до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява №77, в якій позивач повідомив суд, що заборгованість на суму 86 338,60 грн. не була оплачена відповідачем в добровільному порядку. В рахунок погашення вказаної заборгованості позивачем, на підставі листа №35 від 17.04.2018р. (помилково вказано дату 17.04.2017р.) Товариства з обмеженою відповідальністю «БМС Буд» були враховані гарантійні платежі, які сплачені відповідачем на виконання умов п.5.1 договорів №О-778/А від 19.05.2017р., №О-779/А від 23.05.2017р. та №О-814/А від 12.10.2017р. Враховуючи наведене, позивач просить суд стягнути з відповідача 75 987,07 грн. основного боргу, штраф на суму 32 465,13 грн., судові витрати на суму 1 950 грн. та 2 000 грн. витрат на підготовку позовної заяви разом з матеріалами до суду.

Вказана заява позивача прийнята судом до розгляду як заява про зменшення розміру позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач можливістю подання заперечень на відповідь на відзив відповідно до ст.167 Господарського процесуального кодексу України, не скористався.

У ч.8 ст.252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва-

ВСТАНОВИВ:

За змістом ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно з ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст.759 Цивільного кодексу України).

Як свідчать матеріали справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авіабудсервіс» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БМС Буд» (орендар) було укладено договори: №О-778/А від 19.05.2017р. оренди обладнання, №О-779/А від 23.05.2017р. оренди обладнання з додатковою угодою №1 від 24.05.2017р. до нього та договір №О-814/А від 12.10.2017р. оренди обладнання.

Відповідно до п.1.1 означених правочинів орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове користування будівельну опалубку.

Згідно умов п.п.1.2, 1.3 договору №О-778/А від 19.05.2017р. загальна вартість майна, що орендується, становить 589 070 грн., комплектація майна, що орендується, визначена у специфікації №1621, яка є невід'ємною частиною договору.

За змістом п.п.1.2, 1.3 договору №О-779/А від 23.05.2017р. загальна вартість майна, що орендується, становить 826 492,01 грн., комплектація майна, що орендується, визначена у специфікації №1655, яка є невід'ємною частиною договору.

Додатковою угодою №1 від 24.05.2017р. до договору №О-779/А від 23.05.2017р. контрагенти погодили, що орендодавець додатково передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування елементи будівельної опалубки вартістю та у комплектації, визначеній у специфікації №1678 на суму 131 940 грн.

У п.1.2 договору №О-814/А від 12.10.2017р. сторонами визначено загальну вартість майна, що орендується на суму 192 122 грн. При цьому, згідно п.1.3 вказаного правочину комплектація майна, що орендується, визначена у специфікації №3292, яка є невід'ємною частиною договору.

Як вбачається з п. 2.3 договору №О-778/А від 19.05.2017р. розмір орендної плати на термін, визначений в п.3.1 договору (30 днів з дати підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі майна, що орендується), становитиме 30 000,00 грн. з податком на додану вартість.

У п.2.3 договору №О-779/А від 23.05.2017р. розмір орендної плати на термін, визначений в п.3.1 договору (30 днів з дати підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі майна, що орендується), становитиме 47 800 грн. з податком на додану вартість.

Додатковою угодою №1 від 24.05.2017р. до договору №О-779/А від 23.05.2017р. контрагентами погоджено розмір орендної плати на 30 календарних дів з дати підписання уповноваженими представниками сторін акту здачі-приймання майна на суму 7 630,80 грн. з податком на додану вартість.

Відповідно до умов п.2.3 договору №О-814/А від 12.10.2017р. розмір орендної плати на термін, визначений в п.3.1 договору (30 днів з дати підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі майна, що орендується), становитиме 11 500 грн. з податком на додану вартість.

Договори вступають в силу з дати їх підписання сторонами і діють до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п.6.1 договорів №О-778/А від 19.05.2017р., №О-779/А від 23.05.2017р., №О-814/А від 12.10.2017р.).

За своїм змістом та правовою природою укладені між сторонами правочини є договорами оренди, які підпадають під правове регулювання норм ст.ст.759 - 786 Цивільного кодексу України.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договори оренди обладнання №О-778/А від 19.05.2017р., №О-779/А від 23.05.2017р., №О-814/А від 12.10.2017р. як належні підстави у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України для виникнення у сторін взаємних цивільних прав та обов'язків з оренди майна.

За приписами ст.765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Як вбачається з п.п.4.1, 4.2 договорів оренди обладнання №О-778/А від 19.05.2017р., №О-779/А від 23.05.2017р. та договору №О-814/А від 12.10.2017р., передача майна в оренду здійснюється тільки за умови внесення орендарем гарантійного платежу відповідно до п.5.1 договорів та попередньої орендної оплати відповідно до п.2.7.1 означених правочинів, передача майна в оренду здійснюється орендодавцем орендарю за актом приймання-передачі на складі орендодавця протягом 3-х робочих днів з дати оплати орендарем гарантійного платежу та попередньої оплати відповідно до п.4.1 цих договорів.

За змістом п.3.1 договорів №О-778/А від 19.05.2017р., №О-779/А від 23.05.2017р., №О-814/А від 12.10.2017р. термін оренди складає 30 днів з дати підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі майна, що орендується.

Якщо орендар продовжує користуватись майном після закінчення терміну оренди, то за відсутності заперечень орендодавця, договори вважаються поновленими на строк, який був встановлений п.3.1 цих правочинів (п.3.3 договорів оренди обладнання №О-778/А від 19.05.2017р., №О-779/А від 23.05.2017р., №О-814/А від 12.10.2017р.).

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору №О-778/А від 19.05.2017р. позивачем за актом від 19.05.2017р. здачі-приймання майна в оренду було передано, а відповідачем прийнято в оренду будівельну опалубку вартістю 598 070 грн.

Крім цього, на виконання умов договору №О-779/А від 23.05.2017р. та додаткової угоди №1 від 24.05.2017р. до нього позивачем було передано, а відповідачем прийнято в оренду будівельну опалубку вартістю 826 492,01 грн. та 131 940 грн., що підтверджується актами від 23.05.2017р. та від 24.05.2017р. здачі-приймання майна в оренду, які підписані між сторонами та скріплені печатками останніх.

Також, на виконання умов договору №О-814/А від 12.10.2017р. позивачем було передано, а відповідачем прийнято в оренду будівельну опалубку вартістю 192 122 грн., що підтверджується актом від 12.10.2017р. здачі-приймання майна в оренду, який підписаний представниками сторін та скріплений печатками господарюючих суб'єктів.

При цьому, в наведених актах здачі-приймання майна в оренду сторонами зазначено, що стан (якість) майна, що орендується, на момент передачі в оренду задовільний. Майно передано в очищеному стані (без забруднень) та придатне для використання за призначенням.

За таких обставин, господарським судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Авіабудсервіс» належним чином виконано свій обов'язок з передачі Товариству з обмеженою відповідальністю «БМС Буд» на підставі договорів оренди обладнання №О-778/А від 19.05.2017р., №О-779/А від 23.05.2017р., №О-814/А від 12.10.2017р. будівельної опалубки.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст.762 вказаного нормативно-правового акту, яка кореспондується з нормами ст.286 Господарського кодексу України, визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України).

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вже вказувалось судом, п.2.3 договору №О-778/А від 19.05.2017р. сторонами погоджено розмір орендної плати на термін, визначений в п.3.1 договору (30 днів з дати підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі майна), у сумі 30 000,00 грн. з податком на додану вартість.

У п.2.3 договору №О-779/А від 23.05.2017р. розмір орендної плати на термін, визначений в п.3.1 договору (30 днів з дати підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі майна, що орендується), становитиме 47 800 грн. з податком на додану вартість.

Додатковою угодою №1 від 24.05.2017р. до договору №О-779/А від 23.05.2017р. контрагентами погоджено розмір орендної плати на 30 календарних дів з дати підписання уповноваженими представниками сторін акту здачі-приймання майна на суму 7 630,80 грн. з податком на додану вартість.

Відповідно до умов п.2.3 договору №О-814/А від 12.10.2017р. розмір орендної плати на термін, визначений в п.3.1 договору (30 днів з дати підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі майна, що орендується), становитиме 11 500 грн. з податком на додану вартість.

Орендар сплачує орендодавцеві орендну плату починаючи з дня фактичної передачі майна в оренду відповідно до розділу 4 договорів; орендна плата нараховується орендодавцем і сплачується орендарем по день підписання сторонами акта приймання-передачі майна від орендаря орендодавцеві включно; орендар сплачує орендодавцеві орендну плату за кожний повний термін оренди (за змістом п.п.2.4, 2.5, 2.6 договорів оренди обладнання №О-778/А від 19.05.2017р., №О-779/А від 23.05.2017р., №О-814/А від 12.10.2017р.).

У п.2.7, 2.7.1, 2.7.2 договорів оренди обладнання №О-778/А від 19.05.2017р., №О-779/А від 23.05.2017р., №О-814/А від 12.10.2017р. контрагенти погодили, що орендна плата сплачується в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок орендодавця, зазначений у договорі, наступним чином: попередня оплата у розмірі 100% орендної плати за термін, визначений в п.3.1 цих договорів, протягом 3 банківських днів з дати підписання договорів на підставі виставленого рахунку орендодавцем, орендна плата сплачується орендарем за кожен термін оренди на підставі виставленого рахунку за оренду орендодавцем шляхом передоплати протягом 3 банківських днів за повний термін оренди.

Передача майна в оренду здійснюється тільки за умови внесення орендарем гарантійного платежу відповідно до п.5.1 договорів та попередньої орендної оплати відповідно до п.2.7.1 вказаних правочинів (п.4.1 договорів оренди обладнання №О-778/А від 19.05.2017р., №О-779/А від 23.05.2017р., №О-814/А від 12.10.2017р.).

У п.5.1 договору оренди обладнання №О-778/А від 19.05.2017р. визначено, що гарантійний платіж становить 30 000,00 грн. за домовленістю сторін.

Пунктом 5.1 договору оренди обладнання №О-779/А від 23.05.2017р. контрагентами погоджено, що гарантійний платіж складає 47 000,00 грн. за домовленістю сторін.

Згідно п.5.1 договору №О-814/А від 12.10.2017р. гарантійний платіж визначено у розмірі 11 500 грн.

Як встановлено судом, станом на день звернення позивача з відповідним позовом до суду, у Товариства з обмеженою відповідальністю «БМС Буд» існувала заборгованість з оплати за користування орендованим згідно умов договорів оренди обладнання №О-778/А від 19.05.2017р., №О-779/А від 23.05.2017р., №О-814/А від 12.10.2017р. майном на загальну суму 162 325,67 грн.

За твердженням позивача, станом на день розгляду справи по суті, у Товариства з обмеженою відповідальністю «БМС Буд» існує заборгованість з оплати за користування орендованим згідно умов договорів оренди обладнання №О-778/А від 19.05.2017р., №О-779/А від 23.05.2017р., №О-814/А від 12.10.2017р. майном на загальну суму 75 987,07 грн.

При цьому, позивачем наголошено, що на підставі листа №35 від 17.04.2018р. (помилково вказано дату 17.04.2017р.) Товариства з обмеженою відповідальністю «БМС Буд», за згодою позивача, в рахунок погашення заборгованості були зараховані гарантійні платежі, які сплачені відповідачем на виконання умов п.5.1 договорів №О-778/А від 19.05.2017р., №О-779/А від 23.05.2017р. та №О-814/А від 12.10.2017р.

До того ж, відповідно до актів звірки взаєморозрахунків станом на 20.04.2018р., які підписані між сторонами та скріплені печатками господарюючих суб'єктів, за договором №О-778/А від 19.05.2017р. заборгованість відсутня, за договором №О-779/А від 23.05.2017р. заборгованість складає 67 858,13 грн., а за договором №О-814/А від 12.10.2017р. заборгованість становить 8 128,94 грн.

Отже, з наявних у матеріалах справи документів та пояснень сторін вбачається, що заборгованість відповідача за договором №О-779/А від 23.05.2017р. та за договором №О-814/А від 12.10.2017р станом на день розгляду справи по суті загалом становить 75 987,07 грн. Доказів зворотного матеріали справи не містять.

Таким чином, оскільки відповідачем у визначеному Господарським процесуальним кодексом України порядку не спростовано факту порушення взятих на себе грошових зобов'язань, а у відзиві на позов визнано суму основного боргу на суму 75 987,07 грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення суми боргу у зазначеному розмірі є обґрунтованими.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача про стягнення штрафу в розмірі 32 465,13 грн., з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст.610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. (ч.2 ст.549 Цивільного кодексу України).

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

У ч.4 ст.231 Господарського кодексу України зазначено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За змістом п.10.1.1 договорів №О-778/А від 19.05.2017р., №О-779/А від 23.05.2017р., №О-814/А від 12.10.2017р., за порушення орендарем термінів перерахування орендної плати орендар виплачує штраф у розмірі 20% від простроченого платежу.

Враховуючи, що станом на дату звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіабудсервіс» з розглядуваним позовом до суду заборгованість відповідача складала 162 325,67 грн., суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення штрафу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню на суму 32 465,13 грн. за розрахунком позивача, який перевірений судом.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіабудсервіс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «БМС Буд» про стягнення 75 987,07 грн. основного боргу та штрафу на суму 32 465,13 грн. ґрунтуються на нормах закону та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо розподілення судових витрат суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, при зверненні до суду з розглядуваним позовом Товариством з обмеженою відповідальністю «Авіабудсервіс» було сплачено судовий збір на суму 2 921,86 грн., що підтверджується платіжним дорученням № від 15.03.2018р.

В подальшому, до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла заява №77 від 15.05.2018р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіабудсервіс», в якій позивач зменшив розмір позовних вимог. Тобто, сума судового збору за вимогами про стягнення 108 452,20 грн. складає 1 762 грн.

Отже, приймаючи до уваги висновки суду про задоволення позовних вимог з урахуванням заяви про їх зменшення, судовий збір за розгляд даної справи в розмірі 1 762 грн. покладається на відповідача згідно з п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Наразі, суд зазначає, що згідно п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Приймаючи до уваги приписи ст.129 Господарського процесуального кодексу України та ст.7 Закону України «Про судовий збір», з огляду на відсутність з боку позивача клопотання про повернення суми судового збору з Державного бюджету України, станом на дату розгляду справи по суті у суду відсутні підстави для повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Авіабудсервіс» судового збору на суму 1 159,86 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення судових витрат на суму 1 950 грн. та 2 000 грн. витрат на підготовку позовної заяви разом з матеріалами до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Як встановлено судом позивачем не вказано, які саме судові витрати на суму 1 950 грн. він просить покласти на відповідача, не представлено до матеріалів справи доказів фактичного понесення цих витрат, внаслідок чого суд залишає вказані вимоги без задоволення.

Як вказувалось вище, позивач просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БМС Буд» витрати на підготовку позовної заяви разом з матеріалами до суду в розмірі 2 000 грн.

Враховуючи, що позивачем у позовній заяві не обґрунтовано які саме витрати Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіабудсервіс» здійснило для підготовки позовної заяви до розгляду в суді, не подано належних та допустимих доказів фактичного понесення зазначених витрат, не наведено розрахунку витрат, які позивач просить суд стягнути з відповідача, вимоги позивача про стягнення зазначених витрат не підлягають задоволенню як доказово необґрунтовані та юридично неспроможні.

Керуючись ст.ст.129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіабудсервіс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «БМС Буд» про стягнення основного боргу у розмірі 75 987,07 грн. та штрафу на суму 32 465,13 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БМС Буд» (01033, м.Київ, Голосіївський район, вулиця Жилянська, будинок 30/32, квартира 80, ідентифікаційний код 40803404) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіабудсервіс» (03124, м.Київ, Солом'янський район, бульвар Івана Лепсе, будинок 8, корпус 59/4, ідентифікаційний код 32485297) основний борг у розмірі 75 987,07 грн., штраф на суму 32 465,13 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з п.17.5 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017р. №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 04.06.2018р.

Суддя М.О.Любченко