КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2018 р. Справа№ 910/16481/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Ткаченка Б.О.

секретар судового засідання Шмиговська А.М.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «С.Р.К.»

на рішення господарського суду міста Києва від 21.03.2018 р.

у справі №910/16481/16 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «С.Р.К.»

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ :

Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк» (правонаступник - ПАТ «МТБ Банк») звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «С.Р.К.» про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 88284,08 доларів США та 497019,92 грн.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просив суд стягнутим з відповідача 87055,84 долари США та 497019,92 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач всупереч умов договору належним чином не виконував своїх зобов'язань щодо своєчасного та повного повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 87055,84 долари США та 497019,92 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 21.03.2018 р. позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Компанія «С.Р.К.» на користь ПАТ «МТБ Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 87055,84 долари США та судовий збір у розмірі 26860,19 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що відповідач в порушення умов договору не у повному обсязі виконав зобов'язання по поверненню позивачу кредиту, сплативши в рахунок погашення тіла кредиту лише 21617,58 доларів США з наданих 70000,00 доларів США та в рахунок погашення відсотків за користування кредитом 20512,54 доларів США з нарахованих 59185,96 доларів США, що підтверджується реєстром документів по рахунку та платіжними дорученнями в іноземній валюті, які долучено позивачем до матеріалів справи. Неналежне виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором призвело до виникнення у останнього заборгованості перед позивачем у загальному розмірі 87055,84 долари США (48382,42 доларів США + 38673,42 доларів США), що підтверджується матеріалами справи, тому суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині. Щодо позовних вимог про стягнення пені, то суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, з огляду на пропуск спеціального строку позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у справі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ «Компанія «С.Р.К.» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та прийнято з порушенням норм матеріального права.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, рішення залишити без змін. Вважає, що рішення суду першої інстанціє є законним, обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідає обставинам справи та ухвалене у відповідності до вимог чинного законодавства України. Позивачем долучено до матеріалів справи відзив на апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судовому засіданні повністю підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скаргу задовольнити, рішення скасувати, в позові відмовити. Вважає, що судом першої інстанції було безпідставно відмовлено відповідачу у застосуванні строку позовної давності до позовних вимог.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

18.09.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством «Морський Транспортний Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками з 12.11.2010 р. є ПАТ «Марфін Банк» (банк) та ТОВ «Компанія «С.Р.К.» (позичальник) було укладено кредитний договір № 316/К.

Відповідно до умов п. 1.1 договору, банк зобов'язується надати позичальнику кредит на поповнення обігових коштів, на придбання будівельних матеріалів та на оплату будівельно-ремонтних робіт, у вигляді поновлювальної кредитної лінії з лімітом 90000,00 доларів США з 18.09.2008 р. і терміном погашення по 16.09.2011 р. включно, із сплатою 13,9 % річних за фактичний період користування кредитними коштами (із розрахунку 360 календарних днів у році), а позичальник зобов'язався на умовах, в розмірі та в строки, встановлені в цьому договорі, повернути банку кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами, а також сплатити комісії, пені та штрафи, та інші платежі, які передбачені умовами цього договору. Кредит видається з можливістю зміни валюти виконання зобов'язання у національну валюту України (а.с. 55 т. 1).

Видача коштів за кредитом відбувається траншами (частинами) на підставі письмових повідомлень (заявок), отриманих від позичальника, що є невід'ємними частинами цього договору, шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку на поточний валютний рахунок позичальника №1.840 відкритий у філії банку у м. Києві, МФО 300829.

Згідно п. 1.2. договору, за цим договором позичальник має право багаторазово отримувати кошти за кредитом погашати заборгованість таким чином, щоб фактичний залишок заборгованості за кредитом не перевищував встановленого п. 1.1. даного договору ліміту.

Відповідно до п. 5.1. договору, погашення зобов'язань за договором виконується в наступній послідовності: 1) прострочені платежі, 2) сума відсотків, 3) сума комісійних винагород, 4) сума неустойки, 5) сума кредиту. Погашення за кожним видом заборгованості відбувається залежно від терміну її прострочення. У першу чергу погашаються прострочені платежі за кожним видом заборгованості, у другу чергу поточні платежі за кожним видом заборгованості.

За умовами п. 3.2.3. договору, позичальник зобов'язується повернути кредит у зазначений в п.1.1. даного договору термін, при цьому залишок заборгованості за кредитною лінією змінюється відповідно до встановленого договором графіку.

Відповідно до п. 5.5. договору, позичальник сплачує відсотки за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунка до дати погашення кредиту згідно п.п. 1.1., 3.2.3. даного договору в розмірі, відповідно із п.п. 1.1. цього договору. Відсотки нараховуються банком на фактичну суму заборгованості за кредитом 25 числа кожного місяця, в день повного (дострокового або із простроченням) погашення кредиту та в день, передбачений для повного погашення кредиту відповідно із п. 1.1. даного договору. Відсотки нараховуються за фактичний період користування коштами з дати попереднього нарахування /дати виникнення заборгованості (включно) до 24 числа поточного місяця включно/дати, передбаченої для повного погашення кредиту відповідно із п. 1.1 даного договору.

Відсотки сплачуються позичальником банку щомісяця у валюті кредиту на рахунок, вказаний у п. 3.1.1. договору, з 26 числа, але не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, а у разі дострокового повного погашення заборгованості - в день фактичного погашення кредиту.

Після закінчення терміну кредитування, передбаченого в п.1.1. договору, відсотки, нараховані за період прострочення до фактичного погашення кредиту, позичальник сплачує щомісяця з 26 числа по останній день поточного місяця в день фактичного повного погашення кредиту. При несплаті відсотків у зазначений термін, вони вважаються простроченими.

При порушенні позичальником будь-яких термінів повернення кредиту, передбачених п. п. 1.1., 3.2.3., 3.3.2. цього договору, сплати відсотків, передбачених п. п. 3.2.2., 5.5. та комісій передбачених п. п. 3.2.5., 5.6. даного договору позичальник виплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який виплачується пеня від простроченої суми (п. 6.1. договору).

Даний договір набирає сили з моменту його підписання обома сторонами і діє до повного виконання зобов'язань сторони за даним договором (п. 7.1. договору).

Як вбачається з меморіального ордеру №4 від 24.09.2008 р., позивачем, на виконання своїх зобов'язань за кредитним договором № 316/К від 18.09.2008 р., було видано відповідачу кредит на загальну суму 70000,00 доларів США.

При цьому, згідно реєстру документів по рахунку та платіжних доручень в іноземній валюті, під час дії кредитного договору відповідачем на виконання його умов було повернено 21617,58 доларів США тіла кредиту та сплачено 20512,54 доларів США відсотків за користування кредитом.

За доводами позивача, спір у справі виник внаслідок того, що відповідач всупереч умовам договору належним чином не виконував своїх зобов'язань щодо своєчасного та повного повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 87055,84 долари США та 497019,92 грн., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 48382,42 доларів США; заборгованість за відсотками у розмірі 38673,42 доларів США; заборгованість по пені у розмірі 497019,92 грн.

З метою врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензією №890/14 від 10.10.2014 р., в якій просив погасити прострочену заборгованість по основному боргу за кредитом, заборгованість по простроченим відсоткам та пеню. Вказана претензія згідно рекомендованого повідомлення про вручення була отримана відповідачем 13.10.2014 р., проте, станом на момент звернення позивача з позовом до суду залишена без відповіді та задоволення, заборгованість по кредитному договору не погашена.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 345 ГК України, кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено судом, наявним у матеріалах справи меморіальним ордером №4 від 24.09.2008 р. підтверджується факт виконання позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором, а саме видача ТОВ «Компанія «С.Р.К.» кредиту у розмірі 70000,00 доларів США.

У відповідності до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Зі змісту договору вбачається, що позичальник зобов'язався на умовах, в розмірі та в строки, встановлені в даному договорі, повернути банку кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, а також сплатити комісії, пені та штрафи, які передбачені умовами даного договору, зокрема сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п. п. 1.1., 3.2.3., 5.5 даного договору, сплатити комісії відповідно до п. 5.6. даного договору, а також повністю повернути кредит до дати, зазначеної в п. 1.1. даного договору, згідно з графіком (п. 3.2.3 договору), в якому встановлений щомісячний максимальний розмір залишку заборгованості за кредитом.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору не у повному обсязі виконав зобов'язання по поверненню позивачу кредиту, сплативши в рахунок погашення тіла кредиту лише 21617,58 доларів США з наданих 70000,00 доларів США та в рахунок погашення відсотків за користування кредитом 20512,54 доларів США з нарахованих 59185,96 доларів США, що підтверджується реєстром документів по рахунку та платіжними дорученнями в іноземній валюті, які долучені позивачем до матеріалів справи.

Тобто, неналежне виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором призвело до виникнення у нього заборгованості перед позивачем у загальному розмірі 87055,84 долари США (48382,42 доларів США + 38673,42 доларів США), що підтверджується матеріалами справи та існування якої не заперечується відповідачем.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Перевіривши доданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості за кредитом та нарахованим відсоткам, станом на момент розгляду спору які вважаються непогашеними, колегія суддів дійшла висновку про його обґрунтованість, арифметичну правильність, відповідність вимогам закону та умовам кредитного договору.

В ході розгляду даної справи в суді першої інстанції, відповідачем було заявлено про застосування строку позовної давності до заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як було встановлено судом, умовами п. 7.1. кредитного договору № 316/к від 18.09.2008 р. сторони передбачили, що даний договір набирає сили з моменту його підписання обома сторонами і діє до повного виконання зобов'язань сторони за даним договором.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою.

З матеріалів справи вбачається, що останнє погашення кредитної заборгованості згідно договору № 316/К від 18.09.2008 р. було здійснено відповідачем 24.06.2015 р., про що свідчить платіжне доручення в іноземній валюті № 19 від 19.06.2015 р. на суму 505,00 доларів США.

Тобто, у даному випадку фактом переривання позовної давності є добровільна сплата відповідачем боргу.

За таких обставин, посилання відповідача про сплив строку позовної давності щодо сплати заборгованості за кредитним договором № 316/К від 18.09.2008 р. є безпідставним.

Враховуючи, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів виконання зобов'язань за кредитним договором № 316/К від 18.09.2008 р. та не спростовано заявлених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 48382,42 доларів США та за відсотками у розмірі 38673,42 доларів США, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за вказаним договором належним чином доведений та документально підтверджений, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 87055,84 доларів США є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, за порушення термінів повернення кредиту та сплати відсотків позивачем було нараховано пеню у розмірі 497019,92 грн.

Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою (штрафом, пенею).

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Умовами п. 6.1. договору встановлено, що при порушенні позичальником будь-яких термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 1.1., 3.2.3., 3.3.2. кредитного договору, сплати відсотків, передбачених п.п. 3.2.2., 5.5. та комісій передбачених п.п. 3.2.5., 5.6. кредитного договору позичальник виплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який виплачується пеня від простроченої суми.

У зв'язку з тим, що взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків позичальник не виконав у визначений договором строк, що встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, у позивача виникло право на стягнення з останнього пені, передбаченої п. 6.1. договору.

Проте, як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідачем було заявлено про застосування до нарахованої суми пені спеціального строку позовної давності.

Згідно ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом 06.09.2016 р., при цьому, заявлена до стягнення пеня за прострочену заборгованість за кредитом та за відсотками була нарахована з 15.04.2014 р. по 30.04.2015 р. та з 15.04.2014 р. по 01.05.2015 р. відповідно, тобто, у даному випадку має місце сплив спеціальної позовної давності, що передбачений ст. 258 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині стягнення суми пені не підлягають задоволенню, з огляду на пропуск спеціального строку позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у справі.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем, в порушення зазначеної норми, належним чином апеляційну скаргу не обґрунтовано, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не наведено.

З огляду на викладене, посилання скаржника на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та прийнято з порушенням норм матеріального права, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 21.03.2018 р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «С.Р.К.» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 21.03.2018 р. у справі №910/16481/16 залишити без змін.

Справу №910/16481/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, що передбачені ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді В.О. Зеленін

Б.О. Ткаченко

Повний текст постанови суду складено 07.06.2018 р.