ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2018 року Справа № 904/759/18

м. Дніпро

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Євстигнеєва О.С.- доповідача,

суддів: Чус О.В., Білецької Л.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Тауер Дівелопмент» (м. Дніпро), подану представником ОСОБА_1, на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2018р. ухваленого суддею Загинайко Т.В. в м. Дніпрі з оголошенням вступної і резолютивної частини рішення о 12:07 год., повний текст якого складено 02.04.2018р. у справі №904/759/18

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми «Флоріт» (с. Старі Кодаки Дніпропетровської області)

до: товариства з обмеженою відповідальністю «Тауер Дівелопмент» (м. Дніпро)

про: стягнення 73840,07 грн. за договором підряду

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми «Флоріт» (с. Старі Кодаки Дніпропетровської області) до товариства з обмеженою відповідальністю «Тауер Дівелопмент» (м. Дніпро) складалися зі стягнення 18577,71 грн. заборгованості за договором підряду №287-210/3-П від 18.07.2014р., 16998,60 грн. пені, 10114,86 грн. інфляційних нарахувань, 1599,00 грн. -3% річних і 26549,90 грн. штрафу.

Рішенням місцевого господарського суду позовні вимоги були задоволені частково. З відповідача на користь позивача стягнуто 18577 грн. 71 коп. заборгованості, 5295 грн. 41 коп. пені, 10115 грн. 25 коп. інфляційних нарахувань, 1594 грн. 12 коп. річних і 849 грн. 08 коп. витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - товариства з обмеженою відповідальністю «Тауер Дівелопмент», подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2018р. і прийняти нове, яким повністю відмовити у задоволенні позову. На думку скаржника до неправильного рішення призвело неповне зясування судом обставин, які мають значення для справи і неповне дослідження доказів, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи. Посилаючись на пункти 5.3, 5.4. укладеного договору відповідач звертає увагу, що обовязок перерахувати грошові кошти у Замовника виникає після оформлення і підписання сторонами відповідних документів. Відповідач вважає безпідставними позовні вимоги, оскільки акт виконаних робіт ним не підписувався, роботи не виконувались і документи на його адресу не надсилались. З ч. 6 ст. 232 ГК України випливає, що позивач мав право протягом шести місяців з дня коли зобовязання щодо оплати виконаних робіт повинно було бути виконане відповідачем застосувати до нього штрафні санкції шляхом предявлення відповідної письмової претензії. Нараховані інфляційні нарахування на суму боргу і 3% річних не мають характеру штрафних санкцій, а отже у позивача не було права вимоги щодо стягнення коштів.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми «Флоріт» у відзиві на апеляційну скаргу в обґрунтування своїх доводів вказує на те, що акт про виконання будівельно-монтажних робіт до договору за квітень 2015р. №200215/03 підписаний відповідачем, що свідчить про прийняття ним виконаних робіт. Відповідач помилково вважає строк, визначений у ч. 6 ст. 232 ГК України строком позовної давності. Пунктом 16 договору встановлено, що він вступає в силу з моменту підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань по договору. Оскільки певні зобовязання за договором ще не виконані, ч. 6 ст. 232 ГК України не може бути застосована в даному випадку. З урахуванням приписів ст. 549, ч. 2 ст. 625 ЦК України і ст.. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» правовими наслідками порушення грошового зобовязання, є обовязок сплатити не лише суму заборгованості, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування і проценти річних.

Згідно положень ч.10 ст. 270, ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи, яка підпадає під визначення малозначної здійснено у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасники справи ухвалою про відкриття апеляційного провадження і призначення справи до апеляційного розгляду від 03.05.2018р. були попереджені про здійснення розгляду апеляційної скарги у порядку, встановленому ч.10 ст. 270, ч. 13 ст. 8 ГПК України. Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи не надходили.

Частиною 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд встановив, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Тауер Дівелопмент» (Замовник) і товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничою фірмою «Флоріт» (Підрядник) 18.07.2014р. був укладений договір підряду №287-210/3-П, за умовами якого Підрядник зобовязався у вказаний у договорі строк виконати на свій ризик власними і залученими силами з використанням свого обладнання і матеріалів, за завданням Замовника роботи по монтажу каналізації К1 і К2 паркінгу будинку №3, №4 і здати їх в обумовлені строки Замовнику, а Замовник зобовязався прийняти і оплатити виконані роботи на умовах цього договору.

Відповідно до пунктів 3.1-3.3. договору сторони дійшли згоди, що вартість робіт, що є предметом цього договору, вказується в Додатках №1 (Договірна ціна/кошторис) до цього договору. Вартість робіт згідно Додатку №1 складає: усього з ПДВ 53469,08 грн. Договірна ціна є фіксованою і не змінюється, крім настання наступних обставин: зміни Замовником обсягів і складу робіт в процесі будівництва, що приводить до зміни вартісних показників і зміни вартості будівництва обєкта.

Оплата виконаних робіт здійснюється Замовником протягом 5 календарних днів з дня прийняття робіт і підписання актів виконаних робіт (п. 5.1. договору).

Пунктами 5.3., 5.4. договору сторони погодили, що оплата виконаних робіт здійснюється на підставі актів виконаних робіт, надання послуг на підставі рахунку. Підрядник протягом 5 робочих днів з моменту закінчення етапу робіт, предявляє до здачі виконані роботи і надає для підписання Замовнику акти виконаних робіт. Склад і обсяг виконаних робіт, які підлягають прийняттю і оплаті, повинні відповідати умовам договору. Замовник протягом 5 робочих днів приймає виконані роботи, перевіряє подані Підрядником документи фактичним обсягам виконаних робіт і їх відповідність проектній, робочій документації, кошторисної вартості, умовам договору, приймає роботи і підписує акти виконаних робіт або надає мотивовану відмову від прийняття робіт і підписання акті виконаних робіт.

09.04.2015р. сторонами підписано акт виконаних будівельно-монтажних робіт за квітень 2015 року №200215/03 на суму 53099,79 грн. з ПДВ (а.с 34-35).

Зобовязання з оплати робіт виконані Замовником частково в сумі 34522,08 грн., що підтверджується випискою порахунку публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» від 29.08.2014р. (а.с. 65).

Листом №157 від 08.07.2015р. Підрядник звернувся до Замовника з вимогою оплатити суму заборгованості за виконані роботи, що підтверджується підписаним актом, зокрема і за укладеним договором (а.с. 64).

29.12.2016р. за №200 Підрядником на адресу Замовника була направлена претензія про необхідність протягом 5 робочих днів з дня отримання претензії перерахувати суму заборгованості за договорами, у тому числі і за спірним.

Невиконання Замовником вищевказаних вимог змусило Підрядника звернутись до господарського суду за захистом своїх порушених прав і законних інтересів.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Обовязковість договору для виконання сторонами встановлена ст. 629 ЦК України.

Згідно з приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

За приписами ч.1 і ч. 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Пунктом 7.1.1. договору встановлено обовязок Замовника своєчасно прийняти в установленому порядку і оплатити виконані роботи.

В свою чергу Підрядник має право вимагати від Замовника своєчасної оплати виконаних і прийнятих Замовником робіт.

Згідно ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частиною 1 ст. 882 ЦК України встановлено, що замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов'язаний негайно розпочати їх прийняття.

Частиною 4 ст. 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Посилання відповідача на відсутність підписаного ним акту виконаних робіт спростовуються матеріалами справи. За умовами п. 5.4. договору у випадку мотивованої відмови Замовника від прийняття робіт і підписання документів складається двосторонній акт з переліком недоліків і необхідних доробок з зазначенням строків їх виконання, виправлення недоліків. В спростування наданого позивачем підписаного обома сторонами акта виконаних робіт, відповідачем не надано мотивованої відмови і відповідного двостороннього акта з переліком недоліків і необхідних доробок.

Крім того, твердження відповідача про невиконані позивачем роботи також не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки стороною частково оплачені виконані роботи, що не заперечується самим відповідачем.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості є доведеними.

Щодо позовних вимог в частині стягнення 16998,60 грн. пені і 26549,90 грн. штрафу.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 1, ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Стягнення штрафних санкцій позивач обґрунтував посиланням на пункт 12.2. договору: «У випадку прострочки оплати за виконані роботи Замовник сплачує Підряднику штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки».

Зазначене посилання колегія суддів вважає обґрунтованим. Місцевий господарський суд правомірно перерахував суму пені і стягнув її з відповідача.

Щодо стягнення штрафу, то згідно позовної заяви та розрахунку до неї, штраф нарахований за п.12.8 договору, а саме: здійснення замовником дій, що призвели до відмови замовника від прийняття робіт (етапів робіт).

Як вбачається із матеріалів справи і як правильно встановлено місцевим господарським судом позивач обґрунтував стягнення суми заборгованості наявним і підписаним актом виконаних будівельно-монтажних робіт на суму 53099,79 грн. За таких обставин не можна вважати дії замовника як такі, що свідчать про відмову від прийняття робіт. Отже, за таких обставин суд правомірно відмовив у позові в частині стягнення штрафу за п.12.8 договору підряду №287-210/3-П від 18.07.2014 року.

Щодо доводів скаржника щодо неправомірності нарахування та стягнення 3% річних і інфляційних, то з цими доводами не можна погодитись в силу вимог ст.ст. 525, 526, 625 ЦК України і висновків п.1.3 Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року.

За наведених обставин рішення господарського суду Дніпропетровської області відповідає нормам матеріального і процесуального права. Підстави для скасування зазначеного рішення відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. ч. 13 ст. 8, ст.ст. 269, 270, 273, п.1 ч.1 ст. 275, ст.ст. 276, 281-284 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Тауер Дівелопмент» (м. Дніпро) залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2018 року у справі №904/759/18 залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку в силу ч.3 ст.287 ГПК України.

Головуючий суддя О.С.Євстигнеєв

Судді: О.В.Чус

ОСОБА_3