ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2018м. ДніпроСправа № 904/2128/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Воронько В.Д.,

за участю секретаря судового засідання Батир Б.В.,

розглянувши матеріали справи

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Дніпро Пласт", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд", м. Дніпро

про стягнення 305120632,32 грн

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Дніпро Пласт", м. Дніпро

про визнання недійсним пунктів 6.4 та 6.6 договору поставки № 6 ПР/17 від 28.04.2017

у присутності представників:

від первісного позивача (зустрічного відповідача): представник Паєвщик А.В., довіреність від 31.01.2018;

від первісного відповідача (зустрічного позивача): член дирекції Савенко О.О., витяг з ЄДРПОУ № від 07.06.2018.

СУТЬ СПОРУ:

18.05.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД Дніпро Пласт" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд" (далі - відповідач), у якій виклало вимоги про стягнення 305120632,32 грн штрафу, нарахованого позивачем з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № 6 ПР/17, укладеного між сторонами 28.04.2017.

Ухвалою від 22.05.2018 суд відкрив провадження у справі, прийнявши позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження, встановленими Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), з призначенням підготовчого засідання на 07.06.2018.

25.05.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд" подало до господарського суду зустрічну позовну заяву до Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД Дніпро Пласт" з вимогою про визнання недійсним пунктів 6.4 та 6.6 договору поставки № 6 ПР/17 від 28.04.2017.

Ухвалою від 29.05.2018 суд прийняв зустрічну позовну заяву, об'єднавши її в одне провадження з первісним позовом для спільного їх розгляду у справі № 904/2128/18 за правилами загального позовного провадження.

25.05.2018 первісний відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив, посилаючись на несправедливість умов п.п. 6.4 та 6.6 договору по відношенню до покупця, а саме непропорційну велику суму неустойки (штрафу) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. За таких обставин відповідач і подав зустрічну позовну заяву.

01.06.2018 первісний позивач подав відповідь на відзив, у якій не погодився з доводами відповідача та просив задовольнити свої позовні вимоги. Разом з тим, він подав відзив на зустрічну позовну заяву, яким повністю заперечив проти зустрічного позову, зазначивши про те, що штраф визначений умовами договору передбачає однакову відповідальність обох сторін у разі неналежного виконання своїх зобов'язань. Тож, на думку зустрічного відповідача, зустрічні позовні вимоги є безпідставними.

В свою чергу, 06.06.2018 зустрічний позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій підтримав заявлений ним зустрітий позов та, посилаючись на ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", а також ст. 8 Цивільного кодексу України, вважає свої вимоги обґрунтованими.

У підготовчому судовому засіданні 07.06.2018 первісний позивач свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, вимоги ж за зустрічним позовом останній не визнав.

Первісний відповідач наполягав на задоволені своїх зустрічних позовних вимогах.

Згідно положень ч. 1 ст. 185 ГПК України, у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

Враховуючи викладену правову норму та наявні в матеріалах справи докази, в ході судового засідання, призначеного на 07.06.2018, суд дійшов висновку про доцільність закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

За таких обставин, сторони подали письмові заяви про розгляд справи по суті у цьому судовому засіданні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та перехід до розгляду справи по суті у цьому судовому засіданні, про що постановив ухвалу від 07.06.2018.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

28.04.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТД Дніпро Пласт" (далі - первісний позивач, постачальник, зустрічний відповідач) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд" (далі - первісний відповідач, покупець, зустрічний позивач) уклали договір поставки № 6 ПР/17 (далі - договір), за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов'язується поставляти покупцю і передавати в його власність преформи ПЕТФ (далі - товар), а покупець зобов'язується приймати та вчасно оплачувати цей товар в порядку і на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 2.4 договору, зокрема, абз. 3-4 якого сторони узгодили, що товар по даному договору поставляється виключно на умовах FCA (відповідно до МПТКТ "Інкотермс - 2010") - склад постачальника: місто Дніпро, вул. Героїв Сталінграду, буд. 122 (нова назва - проспект Богдана Хмельницького, 122) - місце поставки товару. Покупець здійснює вибірку/приймання відповідного об'єму товару згідно узгодженого сторонами графіку постачання товару, затвердженого сторонами (додаток № 2 до договору). Покупець не менше чим за два дні до відповідної дати поставки товару зобов`язаний повідомити постачальника про необхідність підготувати товар до відвантаження та зазначити перевізника та транспортний засіб, який прибуде під завантаження. Повідомлення направляється покупцем постачальнику у вигляді відповідної заявки, в якій покупець зазначає кількість і асортимент товару згідно узгодженого графіку постачання товару, а також заплановану дату поставки товару, державні номерні знаки транспортних засобів та причепів до них, які прибудуть під завантаження. Поставка товару може здійснюватися партіями (частинами), в об'ємі та асортименті, узгодженому сторонами на відповідний календарний місяць, за умови надання покупцем постачальнику в строк належно оформленої заявки на відвантаження товару, забезпечення прибуття транспортного засобу під завантаження товару відповідно до заявки, прибуття уповноваженого представника покупця в узгоджене місце поставки товару для прийняття товару. Вищезазначені заявки направляються покупцем постачальнику на електронну пошту: або вручаються нарочно під підпис уповноваженої особи Постачальника про їх отримання або направляються Покупцем засобами поштового зв'язку за адресою місцезнаходження Постачальника. Направлення заявок на відвантаження товару у період з 01.05.2017 по 01.05.2022 для забезпечення приймання/вибірки узгодженого на відповідний період об'єму поставки товару, забезпечення прибуття транспортних засобів під завантаження товару та забезпечення прибуття уповноважених представників покупця для приймання товару в узгодженому місці поставки товару у період з 01.05.2017 по 01.05.2022 є обов'язком покупця.

У разі надання постачальнику покупцем заявки на поставку товару в узгодженій кількості та асортименті (на відповідний місяць) - така заявка приймається постачальником безакцептно та останній зобов'язується її виконати у повному обсязі та у строк, вказаний Покупцем у відповідній Заявці.

Сторони дійшли згоди, що покупець зобов'язується у будь - якому випадку щорічно вибирати та приймати у постачальника гарантований об'єм придбання товару у кількості, узгодженій сторонами у графіку постачання товару.

Відповідно до п. 2 графіку постачання товару від 28.04.2017 (додаток № 2 до договору) (далі - графік постачання товару) покупець зобов'язався, у період з 01.05.2017 по 01.05.2022, щомісячно та щороку приймати/вибрати у постачальника товар у наступній кількості та асортименті:

- преформа вагою 23 г, стандарт - OIL 29/21, колір - прозора, пакування - г/я, по 2352 тис. шт. кожен календарний місяць та по 28224 тис. шт. кожен рік, загальний об'єм придбання товару складає 141120 тис. шт.;

- преформа вагою 23,7 г, стандарт - OIL 29/21, колір - прозора, пакування - г/я, по 2352 тис. шт. кожен календарний місяць та по 28224 тис. шт. кожен рік, загальний об'єм придбання товару складає 141120 тис. шт..

В графіку постачання товару сторони договору узгодили, що під одним роком, для визначення зобов'язання щодо гарантованого об'єму придбання товару, сторони розуміють наступні періоди: рік - період з 01 травня 2017 року по 30 квітня 2018 року; рік - період з 01 травня 2018 року по 30 квітня 2019 року; рік - період з 01 травня 2019 року по 30 квітня 2020 року; рік - період з 01 травня 2020 року по 30 квітня 2021року; рік - період з 01 травня 2021 року по 30 квітня 2022 року.

Сторони узгодили що ціна договору, виходячи з узгодженого об'єму поставок протягом строку дії договору, складає - 305120632,32 грн, у тому числі ПДВ 20%, що розрахована сторонами за цінами на товар узгодженими сторонами у специфікації (п. 4.1. договору).

Пунктом 6.4. договору сторони передбачили, що у випадку часткового чи повного порушення покупцем зобов'язань, визначених в 2.4 договору, специфікації та графіку поставок, щодо прийняття/вибірки узгодженого об'єму поставки товару на відповідний місяць, покупець зобов'язується сплатити постачальнику за письмовою претензією останнього неустойку (штраф) у розмірі - 50% (п'ятдесят відсотків) від суми невиконаного/частково невиконаного зобов`язання щодо прийняття/вибірки об'єму поставки товару у відповідному місяці.

У випадку часткового чи повного порушення постачальником зобов'язань визначених в 2.4 договору, специфікації та графіку поставок, щодо поставки/передачі покупцю замовленого на відповідний місяць об'єму товару, постачальник зобов'язується сплатити Покупцю за письмовою претензією останнього неустойку (штраф) у розмірі - 50% (п'ятдесят відсотків) від суми невиконаного/частково невиконаного зобов`язання щодо поставки покупцю замовленого ним товару. Постачальник не вважається таким, що не виконав свої зобов'язання щодо поставки товару, у випадку якщо покупець у порядку та строки передбачені розділом 2 договору не направив постачальнику відповідні заявки на відвантаження товару чи або не прибув в узгоджене місце поставки товару для його приймання (не забезпечив прибуття уповноваженого представника покупця), не надав транспортні засоби під навантаження в узгодженому місці поставки товару - у зв'язку з чим, штрафні санкції, передбачені умовами даного розділу договору до постачальника не застосовуються, не нараховуються та не стягуються (п. 6.5 договору).

Разом з тим, п. 6.6. договору сторони узгодили, що даний договір не може бути розірваний однією із сторін в односторонньому порядку. Не виконання умов договору, протягом строку його дії, буде визнаватися сторонами, як порушення його умов, а не як відмова від його виконання в односторонньому порядку іншою стороною.

Протягом 2017-2018 років первісний позивач листами: № 2306 від 23.06.2017, № 0409 від 04.09.2017, № 2602 від 26.02.2018 повідомляв первісного відповідача про необхідність виконання договірних зобов'язань.

Однак, в порушення взятих на себе зобов'язань покупець у період з 01.05.2017 по 30.04.2018 не виконав зобов'язання щодо приймання/вибірки гарантованого об'єму придбання товару, а саме: не надав постачальнику протягом травня 2017 року - квітня 2018 року заявок на відвантаження товару; не надав протягом травня 2017 року - квітня 2018 року транспортних засобів під навантаження товару в узгодженому місці поставки товару.

З метою досудового врегулювання спору первісний позивач звернувся до відповідача з претензією за вих. № 3004-пр від 30.04.2018, яка залишена останнім без відповіді та задоволення.

Наявні обставини і стали причиною звернення первісного позивача до суду з цим позовом про стягнення неустойки з покупця.

Первісний відповідач не заперечив проти обставин, на яких ґрунтується первісний позов, але не погодився з їх правовою оцінкою. Так, первісний відповідач заперечує проти стягнення з нього неустойки, посилаючись на її неспівмірну велику суму по відношенню до нього за невиконання ним договірного зобов'язання, в результаті чого останній заявив зустрічний позов про визнання недійсним п.п. 6.4 та 6.6. договору, якими і передбачено таке нарахування штрафних санкцій.

Зустрічний відповідач не визнав зустрічну позовну заяву.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань) є, зокрема, договір.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір по справі є договором поставки, до якого слід застосовувати відповідні положення Господарського та Цивільного кодексів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення передбачені і ч. 1 ст. 712 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Приписами ст. 530 ЦК України, зокрема, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як свідчать матеріали справи та не оспорено первісним відповідачем, останній не виконав умови договору щодо гарантованого об'єму придбання товару для одного року відповідно до графіку, передбаченого у додатку № 2 до договору, у період з 01.05.2017 по 30.04.2018.

Невиконання такого обов'язку первісний відповідач пояснює неможливістю в подальшому розвивати напрямок з виробництва бутильованої олії соняшникової та здійснювати закупівлю продукції за договором № 6 ПР/17 від 28.04.2017. З огляду на що він мав намір розірвати договір поставки на підставі ст. 652 ЦК України, але первісний позивач відмовився.

Частина 4 ст. 652 ЦК України визначає, що зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Судом встановлено, що договір наразі є чинним, оскільки доказів звернення будь-кого із сторін до суду з вимогою розірвання договору відсутні; окрім того, за змістом п. 6.6. договору даний договір не може бути розірваний однією із сторін в односторонньому порядку, оскільки сторони домовились, що не виконання умов договору, протягом строку його дії, буде визнаватися сторонами, як порушення його умов, а не як відмова від його виконання в односторонньому порядку іншою стороною.

Тож, порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто - неналежне виконання.

Дослідження матеріалів справи показало, що покупець не виконав свої зобов'язання щодо прийняття/вибірки гарантованого об'єму поставки товару, чим порушив положення п. 2.4 договору та графік постачання товару за цим договором.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Звертаючись до суду, первісний позивач нарахував до стягнення з первісного відповідача штрафні санкції у сумі 305120632,32 грн за невиконання ним, як покупцем, у період з 01.05.2017 по 30.04.2018 умов договору.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання.

Пунктом 6.4. договору сторони передбачили, що у випадку часткового чи повного порушення покупцем зобов'язань визначених в 2.4 договору, специфікації та графіку поставок, щодо прийняття/вибірки узгодженого об'єму поставки товару на відповідний місяць, покупець зобов'язується сплатити постачальнику за письмовою претензією останнього неустойку (штраф) у розмірі - 50% (п'ятдесят відсотків) від суми невиконаного/частково невиконаного зобов`язання щодо прийняття/вибірки об'єму поставки товару у відповідному місяці.

Разом з тим, керуючись положеннями ст.ст.546, 627 ЦК України сторони узгодили штраф, у вигляді забезпечення виконання сторонами зобов'язань по договору, який застосовується до сторони, яка не прийняла/не вибрала чи не доставила гарантований об'єм придбання товару у відповідному році, така сторона зобов'язується сплатити на вимогу іншої сторони штраф у розмірі 100 % (сто відсотків) від ціни договору (п.4.1. Договору), в порядку та у строки, що визначені у претензії про сплату штрафу. У випадку, якщо умова щодо гарантованого об'єму придбання/постачання товару виконана стороною на 85% від узгодженого сторонами об'єму придбання/постачання товару на відповідний рік - узгоджений сторонами у даному пункті договору штраф не застосовується (у такому разі застосовуються штрафи, передбачені п. 6.4.-6.5 договору).

Слід зазначити, що відповідно до п. 6.7. договору під порушенням зобов'язання щодо приймання/вибірки узгодженого об'єму поставки товару на відповідний місяць/гарантованого об'єму придбання товару у відповідному році, сторони розуміють, настання як сукупно всіх одночасно так і окремо кожного з наступних обставин: не приймання чи не забезпечення приймання покупцем всього чи частини узгодженого на відповідний місяць/рік поставки об'єму товару; не надання в узгоджений період заявок на відвантаження товару; не надання покупцем в узгодженому періоді поставки товару - транспортних засобів під навантаження товару.

У випадку незабезпечення покупцем приймання/вибірки узгодженого об'єму поставки товару на відповідний місяць/гарантованого об'єму придбання товару у відповідному році - покупець втрачає право вимагати здійснення постачальником, у подальшому поставки такого товару, а постачальник звільняється від обов'язку поставляти покупцю товар не прийнятий/не придбаний покупцем в узгоджений сторонами період та має право на власний розсуд розпоряджатися не придбаним /не вибраним покупцем товаром.

Сплата штрафних санкцій є однією з господарських санкцій, які застосовуються до порушників у сфері господарювання (ч. 2 ст. 217 ГК України).

З урахуванням викладеного та наявних у справі доказів суд вважає, що первісний позивач належним чином довів наявність вини первісного відповідача у невиконанні свого договірного зобов'язання, а тому особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності його вини (умислу чи необережності), якщо інше не встановлено законом або договором (частина 1 ст.614 ЦК України).

Слід зауважити, що положення ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", на яку посилається зустрічний позивач в обґрунтування зустрічного позову, не підлягають застосуванню у правовідносинах між суб'єктами господарювання, оскільки відповідно до преамбули Закону України "Про захист прав споживачів" цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів; при цьому в розумінні цього Закону "споживач" - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Разом з тим, аналіз змісту пунктів 6.4., 6.5., 6.6., 6.7. договору дозволяє дійти висновку, що сторони визначили однаковий розмір неустойки (штрафу), яка підлягає сплаті на користь управненої сторони як за порушення покупцем, так і за порушення постачальником зобов'язань визначених в 2.4 договору, специфікації та графіку поставок, щодо прийняття/вибірки узгодженого об'єму поставки товару на відповідний місяць; і застосовується до сторони, яка не прийняла/не вибрала або не доставила гарантований об'єм.

Таким чином, оцінка зустрічним позивачем умов договору як таких, що створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків, а також суперечать загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину, не відповідає дійсності.

Отже, з огляду на обставини справи, наявні у справі докази та норми чинного законодавства суд погоджується з доводами первісного позивача, вважає вимоги первісного позову повністю доведеними та такими, що підлягають задоволенню повністю; стосовно ж зустрічних позовних вимог, то суд не вбачає підстав для їх задоволення.

Відповідачем за первісним позовом заяв щодо розміру штрафу не заявлено.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

У відповідності до приписів ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд вважає, що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з підстав, про які йдеться вище у цьому рішенні; у задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 ГПК України на первісного відповідача, як на сторону з вини якої виник спір, покладаються 616700,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання первісного позову, а також витрати за подання зустрічної позовної заяви у сумі 1762,00 грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 180, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімусагро Трейд" (м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 122, корпус Е-5, кім. 11; ідентифікаційний код 41161689) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Дніпро Пласт" (м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 259; ідентифікаційний код 36053559) штраф у сумі 305120632,32 грн та витрати по сплаті судового збору у сумі 616700,00 грн за подання первісного позову, видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

4. Витрати по сплаті судового збору у сумі 1762,00 грн за подання зустрічної позовної заяви покладаються на зустрічного позивача.

В судовому засіданні відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано - 13.06.2018.

Суддя В.Д. Воронько