ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2018 Справа № 917/323/18

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Дочірнього підприємства «Автомаз-Україна» (вул. Колекторна, буд.42-А, м. Київ, 02660)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна інжинірингова компанія "Автосоюз" (вул. Великотирнівська, буд.28, корпус 2, кв.48, м. Полтава, Полтавська область, 36040; поштова адреса: вул. Європейська, буд. 2, офіс 306, м. Полтава, 36014)

про стягнення 53200,06 грн.

без виклику представників сторін

встановив:

До Господарського суду Полтавської області надійшов позов Дочірнього підприємства «Автомаз-Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна інжинірингова компанія "Автосоюз" про стягнення 53200,06 грн. за господарським типовим договором поставки № О15-000101 від 10.11.2017р., у тому числі 40473,60 грн. основного боргу, 3628,21 грн. - пені, 8094,72 грн. - штрафу, 647,58 грн. - інфляційних, 355,95 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 40473,60 грн., відповідач в порушення договірних зобов'язань оплати за поставлений товар не провів.

Відповідач відзив на позов суду не надав.

У позовній заяві позивачем було заявлено клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

За ухвалою суду від 17.04.2018 року відкрито провадження у справі № 917/323/18, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини п'ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

В зв'язку з відпусткою судді суд розпочав розгляд справи по суті 22.05.2018р. відповідно до ч.2 ст. 252 ГПК України.

Під час розгляду справи судом встановлено наступне.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) сторони суду не надали.

Заяви із запереченнями щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження сторони суду не надали.

За ухвалою господарського суду від 17.04.2018р. встановлено строки для подачі заяв по суті справи.

Відповідач відзив на позов суду не надав.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

Про відкриття провадження у справі позивач повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 13.03.2018р., від 24.05.2018р.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 17.04.2018р., надіслана відповідачу на адресу: вул. Великотирнівська, буд. 28, корпус 2, кв. 48, м. Полтава, Полтавська область, 36040, повернулася до суду з відміткою поштового відділення про закінчення терміну зберігання (а.с.50-52).

За даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29.03.2018р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортна інжинірингова компанія "Автосоюз" зареєстроване за адресою: вул. Великотирнівська, буд.28, корпус 2, кв. 48, м. Полтава, Полтавська область, 36040 (а.с.31-32).

Таким чином, відповідно до ч. 7 ст. 120, ст. 242 ГПК України ухвала суду від 17.04.2018р. вважається врученою відповідачу.

За ухвалою від 22.05.2018р. суд повторно направив відповідачу повідомлення про розгляд справи на його зареєстровану адресу місцезнаходження: адресою: вул. Великотирнівська, буд.28, корпус 2, кв. 48, м. Полтава, Полтавська область, 36040. Дана ухвала суду повернулася до суду з відміткою поштового відділення про закінчення терміну зберігання. Відповідно до ч. 7 ст. 120, ст. 242 ГПК України ухвала суду від 17.04.2018р. вважається врученою відповідачу.

За ухвалою від 22.05.2018р. суд направив відповідачу повідомлення про розгляд справи на його поштову адресу: вул. Європейська, буд. 2, офіс 306, м. Полтава, 36014, що зазначена ним в доданому до позову договорі поставки № О15-000101 від 10.11.2017р.

Дана ухвала була ним отримана, що підтверджується поштовим повідомленням від 24.05.2018р.

Отже, суд вчинив всі можливі дії для належного та своєчасного повідомлення відповідача про розгляд даної справи.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Між Дочірнім підприємством «Автомаз-Україна» (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортна інжинірингова компанія "Автосоюз" (відповідачем) укладено господарський типовий договір поставки № О15-000101 від 10.11.2017р. (далі - Договір).

За умовами Договору:

- позивач, як постачальник, зобов'язався поставити і передати у власність покупцю товар, а відповідач (покупець) зобов'язався прийняти цей товар та своєчасно здійснити оплату його вартості на умовах даного договору (п.1.1);

- найменування, асортимент, марка товару, одиниця виміру, кількість та ціна за одиницю товару, вказуються у видаткових накладних, які є невід'ємною частиною даного договору (п.2.1);

- моментом поставки вважається момент підписання уповноваженим представником покупця видаткової накладної на товар (п.4.3);

- право власності на товар переходить від постачальника до покупця в момент передачі товару за видатковою накладною на товар (п.4.5);

- ціни на товар у постачальника встановлюються у гривнях і фіксуються в рахунку -фактурі на дату виставлення рахунку-фактури на кожну окрему партію товару. Ціна тари (упаковки) включена в ціну товару (п.3.1);

- оплата товару покупцем проводиться протягом 5 банківських днів з моменту поставки товару (п.3.4);

- цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2017р., а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань за договором. Якщо за місяць до строку закінчення договору жодна із сторін не заявить про своє бажання припинити його чинність, то цей договір вважається продовженим на один рік на тих же умовах (п.9.1 - п.9.5).

На виконання Договору позивач здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 40473,60 грн. Зазначене підтверджується двостороннє підписаними та посвідченими печатками видатковими накладними: № О15-001692 від 13.11.2017р., № О15-001693 від 13.11.2017р., № О15-001731 від 15.11.2017р., № О15-001762 від 22.11.2017р., № О15-001793 від 24.11.2017р. (а.с.13-17).

На оплату вказаного товару відповідачу були виписані рахунки-фактури: № О15-002192 від 10.11.2017р., № О15-002211 від 13.11.2017р., № О15-002247 від 15.11.2017р., № О15-002299 від 21.11.2017р., № О15-002349 від 24.11.2017р.. (а.с.18-22).

Подані суду договори сторонами не оспорюються, доказів визнання цих договорів недійсними сторони суду не подали і на них під час розгляду справи не посилалися. Доказів оспорення поданих первісних бухгалтерських документів суду не надано.

Відповідач за отриманий товар не розрахувався. Заборгованість відповідача перед позивачем становить 40473,60 грн.

Статтею 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статтями 525, 530, 610, 629 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.13, ст.74 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В порушення вказаних норм та договірних зобов'язань відповідач вартість отриманого товару в сумі 40473,60 грн. не оплатив.

Доказів в спростування вищевикладеного чи інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, позовні вимоги про стягнення 40473,60 грн. основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В п. 7.2 Договору сторони встановили, що у випадку порушення строків оплати товару, встановлених умовами цього Договору, покупець зобов'язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний календарний день прострочки в оплаті.

Згідно п.7.3 Договору порушення покупцем строків оплати більше, ніж 30 календарних днів, вважається односторонньою відмовою від виконання умов цього Договору. За односторонню відмову від виконання умов Договору покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 20% від вартості неоплаченого товару.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень щодо передбачення умовами договору одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Положеннями статей 627, 628, 629 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В даній справі при укладені Договору сторони дійшли згоди щодо сплати одночасно штрафу та пені у разі невиконання відповідачем умов договору, а саме: порушення строку оплати отриманої продукції. Тому, одночасне застосування штрафу та пені не суперечить вимогам чинного законодавства України та умовам укладеного між сторонами договору.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач розрахунку за товар не провів, то позивачем правомірно заявлено до стягнення 3628,21 грн. пені за прострочення оплати товару за період 02.12.2017р. - 19.03.2018р., 355,95грн. - 3 % річних за період 02.12.2017р. - 19.03.2018р., 647,58 грн. - інфляційних за грудень 2017р. - лютий 2018р. та 8094,72грн. штрафу. Правильність розрахунку перевірено судом.

Отже, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що відповідачем були порушені права позивача за захистом яких мало місце звернення до суду; а аналіз наведених у позові аргументів та поданих позивачем доказів свідчить про наявність підстав для задоволення позову.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі.

При подачі даного позову позивачем сплачено 1762,00 грн. судового збору за платіжним дорученням № 4699 від 26.02.2018р. (а.с.9). Факт надходження даного судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 27.02.2018 (а.с.30).

Суд встановив, що вказані судові витрати пов'язані з розглядом даної справи; їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України вказані судові витрати повністю покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 252, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна інжинірингова компанія "Автосоюз" (вул. Великотирнівська, буд. 28, корпус 2, кв. 48, м. Полтава, Полтавська область, 36040; ідентифікаційний код 40854805) на користь Дочірнього підприємства «Автомаз-Україна» (вул. Колекторна, буд. 42-А, м. Київ, 02660; ідентифікаційний код 32376626) 40473грн. 60 коп. основного боргу, 3628грн. 21 коп. пені, 8094грн. 72 коп. штрафу, 647грн. 58 коп. - інфляційних, 355грн. 95 коп. - 3% річних, 1762 грн. 00 коп. - відшкодування витрат на сплату судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складення повного судового рішення: 14.06.2018р.

Суддя Т. М. Безрук