ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року справа № 925/287/18 м. Черкаси

За позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до публічного акціонерного товариства "Уманьгаз"

про стягнення 328424 грн. 57 коп.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Рябенька Я.В.

Представники сторін:

від позивача: Вознюк Є.В. за довіреністю від 14.04.2017;

від відповідача: Татаркіна М.К. за довіреністю від 29.12.2017.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі також - позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою до публічного акціонерного товариства "Уманьгаз" (далі також - відповідач) про стягнення 328424 грн. 57 коп., у тому числі: 218897 грн. 15 коп. пені, 23182 грн. 92 коп. три проценти річних, 86344 грн. 50 коп. інфляційних нарахувань.

У позові позивач також просить господарський суд стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого останнім за подання позову судового збору.

В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне (несвоєчасне) виконання відповідачем грошових зобов'язань за укладеним між сторонами договором постачання природного газу від 22.11.2017 №17-115-ВТВ щодо оплати переданого йому позивачем у листопаді 2017 року природного газу.

Ухвалою від 29.03.2018 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до розгляду, відкрив провадження у цій справі, призначив підготовче засіданні на 11 год. 00 хв. 24.04.2018 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

12 квітня 2018 року від представника відповідача до господарського суду надійшов відзив на позов із запереченнями проти позовних вимог позивача.

В обґрунтування заперечень проти позову представник відповідача зазначив, що повністю і своєчасно розрахувався за поставлений позивачем у листопаді 2017 року природний газ за рахунок власних коштів і субвенції із державного бюджету у відповідності з прийнятими за участю сторін спільними протокольними рішеннями від 15.12.2017 №4382 і від 20.12.2017 №4659, якими були змінені встановлені договором постачання природного газу від 22.11.2017 №17-115-ВТВ порядок та строки виконання відповідачем грошових зобов'язань щодо оплати природного газу, що виключає можливість застосування до відповідача передбаченої цим договором пені та передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних нарахувань та трьох процентів річних.

24 квітня 2018 року від представника позивача до господарського суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначив, що згадувані відповідачем спільні протокольні рішення від 15.12.2017 №4382 і від 20.12.2017 №4659 були прийняті на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій", яка з 01.01.2018 втратила чинність, а вказані спільні протокольні рішення так не були профінансовані, тому згідно з умовами їх п. 5.3 вони є нечинними. Насправді погашення відповідачем боргу у сумі 5756300 грн. за платіжним дорученням від 07.02.2018 №1 відбулося не на підставі спільних протокольних рішень від 15.12.2017 №4382 і від 20.12.2017 №4659, а за рахунок отриманої місцевим бюджетом субвенції із державного бюджету у відповідності з постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету". При цьому зміни до договору постачання природного газу від 22.11.2017 №17-115-ВТВ в частині порядку і строків проведення розрахунків за поставлений у листопаді 2017 року природний газ не ворсилися.

Ухвалою від 24.04.2018 Господарський суд Черкаської області закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 11 год. 15 хв. 14.05.2018 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

10 травня 2018 року від представника відповідача до господарського суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких представник відповідача зазначив, що відповідач дійсно за платіжним дорученням від 07.02.2018 №1 погасив борг перед позивачем у сумі 5756300 грн. за рахунок одержаної місцевим бюджетом субвенції із державного бюджету, перерахованої відповідачу у відповідності з постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету". При цьому представник відповідача заявив клопотання про зменшення на підставі ст. 233 Господарського кодексу України і ст. 551 Цивільного кодексу України застосованих позивачем штрафних санкцій на 99%.

У судовому засіданні, яке відбулося 14.05.2018 за участю представників обох сторін, господарський суд оголосив перерву в судовому засіданні до 11 год. 30 хв. 06.06.2018, про що повідомив представників сторін під розписку.

29 травня 2018 року від представника позивача до господарського суду надійшла відповідь на заперечення відповідача, у якій представник позивача виклав своє бачення щодо наявності (відсутності) підстав для зменшення судом стягуваної пені.

06 червня 2018 року представник відповідача подав до господарського суду клопотання про зменшення на підставі ст. 233 Господарського кодексу України і ст. 551 Цивільного кодексу України застосованих позивачем штрафних санкцій на 90%.

У судовому засіданні, яке відбулося 06.06.2018 за участю представників обох сторін, представник позивача позов підтримав з викладених у ньому підстав та заперечив проти задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, а представник відповідача підтримав клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 90%. Господарський суд Черкаської області розглянув справу по суті і оголосив вступну і резолютивну частини прийнятого ним у нарадчій кімнаті рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі письмові докази, Господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2017 року публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", як постачальник, і публічне акціонерне товариство "Уманьгаз", як споживач, уклали між собою договір постачання природного газу №17-115-ВТВ (далі - договір №17-115-ВТВ), згідно з п.1.1 та п. 1.2 якого постачальник зобов'язався передати у власність споживачу у 2017 році природний газ виключно для забезпечення виробничо-технологічних витрат та нормативних витрат споживача, а останній зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.

Відповідно до п. 2.1 договору №17-115-ВТВ постачальник передає споживачу з 01 листопада 2017 року по 30 листопада 2017 року (включно) газ обсягом до шістсот тис. куб. м.

У п. 5.2 договору №17-115-ВТВ його сторони передбачили ціну за 1000 куб. м. газу з 01 листопада 2017 року у сумі 8077,00 грн., крім того податок на додану вартість (20%) - 1615,40 грн. Усього до сплати за 1000 куб. м. природного газу з податком на додану вартість - 9692,40 грн.

Пунктом 6.1 договору №17-115-ВТВ встановлено, що оплата планових обсягів газу здійснюється у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки.

У п. 8.2 договору №17-115-ВТВ його сторони встановили, що у разі невиконання споживачем умов п. 6.1 цього договору споживач зобов'язується сплати постачальнику крім суми заборгованості пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На виконання договору №17-115-ВТВ публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у листопаді 2017 року передало публічному акціонерному товариству "Уманьгаз", а останнє прийняло 594,937 тис.куб.м. природного газу на загальну суму 5766367 грн. 38 коп., що підтверджується підписаними обома сторонами актом приймання-передачі газу від 30.11.2017.

Публічне акціонерне товариство "Уманьгаз" оплату одержаного у листопаді 2017 року природного газу здійснило у такі строки і у таких сумах: 23.11.2017 у сумі 10000 грн., 22.12.2017 у сумі 67 грн. 38 коп. і 08.02.2018 у сумі 5756300 грн. При цьому два перші платежі у сумі 10000 грн. і 67 грн. 38 коп. відповідач здійснив за рахунок коштів, одержаних від власної господарської діяльності, а третій платіж у сумі 5756300 грн. за рахунок одержаної місцевим бюджетом субвенції із державного бюджету, перерахованої відповідачу у відповідності з постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету".

15 грудня 2017 року та 20 грудня 2017 року Головне управління Державної казначейської служби України в Черкаській області, Департамент фінансів Черкаської обласної державної адміністрації, товариство з обмеженою відповідальністю"Уманьгаз збут", публічне акціонерне товариство "Уманьгаз" і публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підписали відповідно два спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України №4382 і №4659.

Відповідно до п. 1 цих спільних протокольних рішень їх предметом є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

У розділі 2 спільних протокольних рішень від 1512.2017 №4382 і від 20.12.2017 №4659 їх сторони передбачили порядок проведення взаєморозрахунків відповідно на суму 3700000 грн. та на суму 2056300 грн., усього на суму 5756300 грн. за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, які мала перерахувати Державна казначейська служба України Головному управлінню Державної казначейської служби України у Черкаській області відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій". При цьому строки перерахування вказаних сум коштів Державною казначейською службою України та строки проведення взаєморозрахунків між сторонами спільних протокольних рішень останніми не були встановлені.

Разом з тим у п. 5.3 спільних протокольних рішень від 15.12.2017 №4382 і від 20.12.2017 №4659 їх сторони передбачили, що ці спільні протокольні рішення є чинними лише у разі проведення відповідного фінансування.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2017 №951 постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" з 01.01.2018 втратила чинність.

Спільні протокольні рішення від 15.12.2017 №4382 і від 20.12.2017 №4659 залишилися невиконаними через відсутність відповідного фінансування із загального фонду Державного бюджету України і як уже зазначалося вище публічне акціонерне товариство "Уманьгаз" погасило борг у сумі 5756300 грн. перед публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за одержаний у листопаді 2017 року природний газ за рахунок одержаної місцевим бюджетом субвенції із державного бюджету, перерахованої публічному акціонерному товариству "Уманьгаз" у відповідності з постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету".

За порушення встановленого п. 6.1 договору №17-115-ВТВ строку оплати поставленого у листопаді 2017 року природного газу публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" станом на 07.02.2017 року включно нарахувало публічному акціонерному товариству "Уманьгаз" до сплати передбачену п. 8.2 договору №17-115-ВТВ пеню у сумі 218897 грн. 15 коп., а також передбачені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційні нарахування у сумі 86344 грн. 50 коп. та три проценти річних у сумі 23182 грн. 92 коп.

Відповідач нараховані позивачем суми пені, трьох процентів річних та інфляційних нарахувань не сплатив, що й спричинило даний спір.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) визначає грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Стаття 617 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визнає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачає право кожного суб'єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом застосування штрафних санкцій.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства Господарський суд Черкаської області дійшов до таких висновків.

З укладеного між сторонами господарського договору №17-115-ВТВ у відповідача виникло грошове зобов'язання щодо оплати поставленого позивачем у листопаді 2017 року природного газу в установлений п. 6.1 цього договору строк.

Спільні протокольні рішення від 15.12.2017 №4382 і від 20.12.2017 №4659 у зв'язку із відсутністю передбаченого ними фінансування із Державного бюджету України і втратою чинності з 01.01.2018 постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" не набрали чинності і фактично не змінили встановлений договором №17-115-ВТВ строк оплати природного газу.

Відповідач своє грошове зобов'язання за договором №17-115-ВТВ виконав не належним чином, припустившись порушення встановленого п. 6.1 цього договору строку оплати поставленого у листопаді 2017 року природного газу, і тим самим порушив право позивача на своєчасне одержання плати за поставлений природний газ.

Отож позивач в порядку захисту свого порушеного права вправі вимагати стягнення з відповідача на свою користь передбаченої п. 8.2 договору №17-115-ВТВ пені, а також передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних нарахувань та трьох процентів річних.

Стягувані суми пені, трьох процентів річних та інфляційних нарахувань нараховані позивачем у відповідності з умовами договору №17-115-ВТВ, фактичними обставинами його виконання сторонами та вимогами чинного законодавства, тобто нараховані правильно.

Спірні правовідносини між сторонами виникли при здійсненні ними господарської діяльності, тому є господарськими відносинами у розумінні ст. 3 Господарського кодексу України.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні дані, які б свідчили про те, що внаслідок порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором №17-115-ВТВ позивач зазнав збитків.

Разом з тим, згідно з наданим суду звітом відповідача про фінансові результати за 2017 рік збиток відповідача за звітний період становить 3667000 грн.

Врахувавши збитковість відповідача за 2017 рік, повне виконання ним наразі зобов'язання за договором №17-115-ВТВ щодо оплати поставленого у листопаді 2017 року природного газу, обставини перерахування відповідачу із місцевого бюджету цільової субвенції із Державного бюджету України, а також інтереси позивача, який крім пені має право на стягнення з відповідача інфляційних нарахувань і три проценти річних, його беззбитковість, господарський суд в силу ст. 233 Господарського кодексу України зменшив розмір стягуваної з відповідача пені на 50% до 109448 грн. 58 коп.

За таких обставин позов підлягає задоволенню лише в частині стягнення 109448 грн. 58 коп. пені, 86344 грн. 50 коп. інфляційних нарахувань та 23182 грн. 92 коп. трьох процентів річних.

За подання позову позивач за платіжним дорученням від 23.03.2018 №6002751 сплатив 4926 грн. 37 коп. судового збору.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача на сплату судового збору у сумі 4926 грн. 37 коп. підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Уманьгаз" (вул. Дерев'янка, 19, м. Умань, Черкаська область, 20300, ) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, ) - 109448 грн. 58 коп. пені, 23182 грн. 92 коп. три проценти річних, 86344 грн. 50 коп. інфляційних нарахувань і 4926 грн. 37 коп. витрат на сплату судового збору.

У задоволенні решти позову відмовити.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Це рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 11.06.2018.

СУДДЯ М.В. Дорошенко