РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.05.2018Справа № 910/1719/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., дослідивши матеріали господарської справи

за позовом публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ»

до публічного акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія»

про стягнення 16 023 278,60 грн.,

Представники:

від позивача Ільєнок С.М. (за дов.), Сокур О.О. (за дов.)

від відповідача Петренко О.С. (за дов.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом публічне акціонерне товариство «СУМИХІМПРОМ» до публічного акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» про стягнення 16 023 278,60 грн., з яких: 9 648 782,60 грн. пені, 6 384 496,00 грн. штрафу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив зобов'язання за договором поставки № 27/09-08 від 09.08.2016 щодо поставки товару. Зокрема, є невиконаними заявки щодо поставки ільменітового концентрату від 14.02.2017, 24.02.2017, 07.04.2017 та 05.05.2017. Заявки підлягали виконанню протягом 10 днів з моменту їх отримання. Порушення обов'язку щодо поставки ільменітового концентрату за договором поставки № 27/09-08 від 09.08.2016 є підставою для покладення на відповідача відповідальності у вигляді пені та штрафу. Позивач пеню нараховує за період з моменту прострочення за кожною із заявок по 31.07.2017 - день закінчення строку договору.

Суд своєю ухвалою від 21.02.2018, на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, залишив позовну заяву без руху.

Позивач у строк, встановлений судом, усунув недоліки позовної заяви.

Суд своєю ухвалою від 19.03.2018 відкрив провадження у справі № 910/1719/18.

Відповідач позовні вимоги відхилив повністю. Зокрема, відповідач послався на те, що станом на 29.04.2017 позивач заборгував відповідачеві 17 351 765,11 грн. за поставлений товар. Цю заборгованість позивач погасив 25.05.2017. За таких обставин відповідач зупинив подальшу поставку товару. Крім того між позивачем та відповідачем були розбіжності щодо визначення ціни товару. Також відповідач зазначив, що позивач не підтвердив належними доказами надіслання заявок № 27-362 від 14.02.2017 та № 27-458 від 24.02.2017.

Позивач зазначив, що, у зв'язку з виробничою необхідністю позивач потребував швидкого забезпечення сировиною, позивач надіслав заявки № 27-362 та № 27-458 електронною поштою, що допускається за умовами договору.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

09.08.2016 публічне акціонерне товариство «СУМИХІМПРОМ» (покупець) та державне підприємство «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» (наразі публічне акціонерне товариство «Об'єднана гірничо-хімічна компанія») (продавець) уклали договір поставки № 27/09-08, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця руди та концентрати кольорових металів, інші, згідно з ДК 016:2010 - код 07.29.1 (руди кольорових металів, згідно з ДК 021:2015 - код 14612000-4) (ільменітовий концентрат, або еквівалент), надалі - товар, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити товар.

Загальна вартість товару - 275 577 400,00 грн. разом з ПДВ, ціна однієї тонни з ПДВ - 1 968,41 грн. (п. 2.1 Договору).

Згідно з п. 3.2 Договору, поставка партії товару здійснюється з моменту підписання Договору по 31.07.2017, протягом 10 календарних днів з моменту отримання письмової заявки від покупця, залізничним транспортом на умовах поставки FCA станція відправлення постачальника.

Датою поставки товару вважається дата штампу станції відправлення постачальника, яка зазначена у залізничній накладній (п. 3.3 Договору).

Згідно з п. 5.3 Договору, позивач здійснює оплату в розмірі 100% вартості партії товару, що постачається, на розрахунковий рахунок відповідача протягом 30 (тридцяти) банківських днів з дати поставки партії товару.

У пункті 9.11 Договору сторони погодили, що допускається в оперативних цілях, для виконання цього Договору, використання факсимільних копій цього Договору, додаткових угод та іншої офіційної інформації, з подальшою їх заміною на оригінали.

Строк дії Договору - з моменту підписання сторонами договору по 31.07.2017, а в частині платіжних зобов'язань - до повного їх виконання (п. 10.1 Договору).

30.01.2017 сторони уклали додаткову угоду № 1 до Договору, в якій, крім іншого, змінили ціну одиниці товару в бік збільшення без збільшення суми Договору.

Так, в період поставки з 09.08.2016 до 29.01.2017 ціна однієї тонни - 1968,41 грн., а в період з 30.01.2017 до 31.07.2017 - 2 160,00 грн.

За твердженнями позивача, відповідач не поставив товар за такими заявками:

№ 27-362 від 14.02.2017 на поставку 3 000 тонн ільменітового концентрату (натури) на суму 8 486 640,00 грн.;

№ 27-458 від 24.02.2017 на поставку 9 600 тонн ільменітового концентрату (в перерахунку на 42% вмісту ТіО2) на суму 20 736 000,00 грн.;

№ 27-1271 від 07.04.2017 на поставку 11 200 тонн ільменітового концентрату (в перерахунку на 42% вмісту ТіО2) на суму 24 192 000,00 грн.;

№ 27-2154 від 05.05.2017 на поставку 17 500 тонн ільменітового концентрату (в перерахунку на 42% вмісту ТіО2) на суму 37 800 000,00 грн..

Як зазначено вище, поставка партії товару здійснюється відповідачем протягом 10 календарних днів з моменту отримання письмової заявки від покупця (п. 3.2 Договору). Отже, виникнення у відповідача обов'язку щодо поставки товару обумовлено виконанням позивачем свого обов'язку щодо надсилання (надання) письмової заявки, тобто, у розумінні ст. 538 ЦК України, має місце зустрічне виконання зобов'язання. Невиконання однією із сторін зобов'язання свого обов'язку надає право другій стороні зупинити виконання свого обов'язку (ч. 3 ст. 538 ЦК України).

Вирішуючи питання надсилання (вручення) позивачем заявок № 27-362 від 14.02.2017 та № 27-458 від 24.02.2017 суд виходить з такого.

Обов'язок надання відповідних доказів вчинення дій покладається, згідно з ч. 2 ст. 74 ГПК України, на того учасника справи, який їх повинен вчинити. Цей же обов'язок покладається на цього учасника щодо доведеності певної події, у разі посилання іншого учасника на її відсутність. Застосування такого принципу щодо обов'язку доведеності пов'язано з тим, що доведенню підлягають обставини, які мали місце, оскільки вони фіксуються предметами матеріального світу. За приписами цієї ж норми, у разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Отже, доведення факту надсилання (надання) вказаних вище заявок покладається саме на позивача як на особу, яка стверджує, що ці дії мали місце (були вчиненні), і, відповідно, є особою, у якої, за всіма обставинами, повинні бути докази їх фіксації.

Жодних доказів позивачем не надано.

З урахуванням наведеного, за відсутності документального підтвердження надсилання заявок № 27-362 від 14.02.2017 та № 27-458 від 24.02.2017, суд вважає не доведеним порушення відповідачем свого обов'язку щодо постачання ільменітового концентрату за цими заявками, що, відповідно свідчить про необґрунтованість вимог про стягнення з відповідача пені та штрафу за прострочення поставки за заявками № 27-362 від 14.02.2017 та № 27-458 від 24.02.2017.

Заявки № 27-1271 від 07.04.2017 на поставку 11 200 тонн ільменітового концентрату на суму 24 192 000,00 грн. та № 27-2154 від 05.05.2017 на поставку 17 500 тонн ільменітового концентрату на суму 37 800 000,00 грн. були надіслані позивачем у дати, якими вони датовані, що підтверджується описам и вкладення та фіскальними чеками про оплату послуг поштового зв'язку. Обставини отримання цих заявок також визнає відповідач.

Відповідачем за заявками № 27-1271 від 07.04.2017 та № 27-2154 від 05.05.2017 ільменітовий концентрат не поставлено, натомість запропоновано позивачу підвищити ціну товару до 2500 грн. без ПДВ за одну тонну, про що свідчать листи останнього від 12.04.2017 та від 11.05.2017.

Відповідно до норм статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Згідно з приписами статей 526 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України.

Отже, оскільки Договором не передбачено можливість зміни ціни внаслідок волевиявлення однієї сторони, він підлягав виконанню на попередніх умовах, у тому числі ціни товару.

Вирішуючи питання про період прострочення суд виходить з такого.

Станом на 29.04.2017 у позивача існував борг у розмірі 17 351 765,11 грн. за попередньо отриманий за Договором товар. Цей борг був погашений позивачем 25.05.2017, що визнається сторонами і, відповідно до ст. 75 ГПК України, не потребує доведення.

Згідно з ч. 5 ст. 692 ЦК України, якщо продавець зобов'язаний передати покупцеві крім неоплаченого товару інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Таким чином, враховуючи що позивач не сплатив вартість отриманого товару у розмірі 17 351 765,11 грн., дії відповідача щодо зупинення до 25.05.2017 поставки іншого товару є правомірними та в цей період не можуть оцінюватись як порушення зобов'язання. Обов'язок щодо поставки товару за заявками № 27-1271 від 07.04.2017 (24 192 000,00 грн.), № 27-2154 від 05.05.2017 (37 800 000,00 грн.) є порушений відповідачем з 26.05.2017.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки.

Відповідно до п. 6.2 Договору, у разі порушення строків постачання товару (партії товару) по Договору, постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% вартості непоставленого в строк товару (партії товару) за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів, постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості непоставленого в строк товару (партії товару) згідно з ст. 231 Господарського кодексу України.

За розрахунком суду, за період з 26.05.2017 до 31.07.2017 до стягнення з відповідача підлягає 4 153 464,00 грн. пені за прострочення поставки товару за заявками № 27-1271 від 07.04.2017 (24 192 000,00 грн.) та № 27-2154 від 05.05.2017 (37 800 000,00 грн.).

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір пені за кожний день простроченняСума пені за період прострочення
24 192 00026.05.2017 - 31.07.2017670.1 %1 620 864.00
37 800 00026.05.2017 - 31.07.2017670.1 %2 532 600.00
4 153 464.00

Вимоги про стягнення пені за період до 26.05.2017 заявлені не обґрунтовано та задоволенню не підлягають.

Оскільки прострочення за заявками № 27-1271 від 07.04.2017 (24 192 000,00 грн.) та № 27-2154 від 05.05.2017 (37 800 000,00 грн.) склало понад 30 днів, до стягнення з відповідача підлягає 4 339 440 грн. штрафу (1 693 440 (24 192 000*7%) + 2 646 000 (37 800 000*7%).

Підсумовуючи викладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в частині стягнення 4 153 464,00 грн. пені, 4 339 440 грн. штрафу, а загалом 8 489 904 грн.. Суд відмовляє в іншій частині позову.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 202, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» до публічного акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» про стягнення 9 648 782,60 грн. пені та 6 384 496,00 грн. штрафу задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» (вул. Сурікова, 3, м. Київ, 03035, код 36716128) на користь публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» (вул. Харківська, п/в 12, м. Суми, 40003, код 057663564) 4 153 464,00 грн. пені, 4 339 440 грн. штрафу, 127 348,56 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 13.06.2018.

Суддя С. А. Ковтун