ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.06.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/418/17

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Деделюка Б.В.,

секретар судового засідання Попович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз", 76010, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Ленкавського, 20,

до відповідача: Комунального підприємства Івано-Франківської міської ради "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія", 76018, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 161,

про визнання договору укладеним,

за участю:

від позивача: представники не з"явилися,

від відповідача: ОСОБА_1 - представник, довіреність від 23.01.2018,

встановив:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом (з урахуванням змін) до Комунального підприємства Івано-Франківської міської ради "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" про визнання укладеним із відповідачем договору № 08-16/094 про умови експлуатації загальнобудинкового вузла обліку газу в редакції, викладеній позивачем у позовній заяві, на підставі статей 3, 6, 11, 16, 648, 649 Цивільного кодексу України, статей 7, 12, 20, 179, 187 Господарського кодексу України, статей 5, 6 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу", положень постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 № 620, підпункту 4 пункту 1 глави 7, розділу V, пункту 3 глави 4, пункту 1 глави 5 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що укладання договору про умови експлуатації загальнобудинкового вузла обліку газу з відповідачем є обовязковим в силу закону, проте відповідач ухиляється від укладання цього договору, а тому договір підлягає укладенню в судовому порядку.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 13.06.2017 задовольено позов Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз" до Комунального підприємства Івано-Франківської міської ради "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" про визнання договору № 08-16/094 про умови експлуатації загальнобудинкового вузла обліку газу укладеним в редакції запропонованій позивачем.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.10.2017 залишено без змін рішення господарського суду Івано-Франківської області від 13.06.2017 у справі № 909/418/17, апеляційну скаргу без задоволення.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 09.10.2017 постанову Львівського апеляційного господарського суду від 09.10.2017 та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 13.06.2017 у справі № 909/418/17 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Івано-Франківської області.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 16.04.2018 прийнято справу до розгляду, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, підготовче засідання призначено на 08.05.2018.

В судових засіданнях 08.05.2018 та 24.05.2018 оголошено перерву відповідно на 24.05.2018 та на 07.06.2018.

Представник позивача, в судовому засіданні 07.06.2018, позовні вимоги підтвердив з підстав викладених у позовній заяві та письмових поясненнях. Посилається на те, що укладений між побутовим споживачем та оператором ГРМ договір розподілу природного газу врегулює питання пов"язані із визначенням і обліком обсягів природного газу по побутовому споживачу, в тому числі і вимоги пункту 4 Тимчасового положення щодо врегулювання з власником квартири договірних відносин по взаємовідносинах по взаємовідносинах із загальнобудинковим лічильником.

Представник відповідача, в судовому засіданні 07.06.2018, проти позову заперечує, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Обгрунтовуючи свої заперечення посилається на те, що укладення договору № 08-16/094 про умови експлуатації загальнобудинкового вузла обліку газу в редакції, викладеній позивачем у позовній заяві, вплине на права та обов"язки осіб, які не є сторною договору, і на теперішній час немає будь-яких нормативно-правових актів, які б зобовязували відповідача укласти із позивачем спірний договір. Зазначає, що укладення договору в редакції, запропонованій позивачем, суперечить принципу свободи договору, передбаченому статтею 627 Цивільного кодексу України. Просить відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши документи і матеріали, подані сторонами та витребувані судом, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 86 ГПК України, з"ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, із врахуванням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

Відповідно до Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ Івано-Франківськгаз на 2016-2025 роки, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 394 від 24.03.2016, для обліку газу споживачам будинку № 130 на вул. Галицькій в м. Івано-Франківську передбачено встановлення будинкового вузла обліку газу типу G-65.

Сторони не заперечують, що балансоутримувачем будинку № 130 на вул. Галицькій в м. Івано-Франківську є відповідач КП "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія".

Листом № IF-CL-1723-0417 від 04.04.2017 позивач, на виконання вимог п. 4 Тимчасового положення про порядок розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, надіслав відповідачу для розгляду та підписання проект договору № 08-16/094 про умови експлуатації загальнобудинкового вузла обліку газу марки КУРСК-01 G65 А3 на будинку № 130 по вул. Галицькій в м. Івано-Франківську та проект акту про введення в експлуатацію даного загальнобудинкового вузла обліку газу (по 2 примірники) (а.с.35).

Проте, відповідач листом № 01-02/1380 від 24.04.2017 відмовився від укладення запропонованого позивачем проекту договору та повернув його без підписання, не вказавши, які порушення щодо порядку укладення спірного договору допущено позивачем, не визначивши пункти договору, з якими він не погоджується, не надавши протоколу розбіжностей (а.с.36).

Позивач вважає, що вказані дії відповідача суперечать нормам чинного законодавства, тому звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою про визнання договору 08-16/094 про умови експлуатації загальнобудинкового вузла обліку газу укладеним, у запропонованій ним редакції.

12.06.2017 позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить викласти п. 9.1 договору в наступній редакції: "Цей договір вважається укладеним з дня набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору про визнання даного договору укладеним та діє протягом строку експлуатації сторонами загальнобудинкового вузла обліку газу, вказаного в п. 2.1 цього договору» (а.с.76-84).

За змістом положень статей 173, 174 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з частинами 3, 4 статті 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб'єктів, коли ці суб'єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

За приписами статті 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода, при укладенні господарського договору сторони зобовязані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом (стаття 187 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 цього Кодексу).

Правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу та здійснення контролю за використанням ресурсів імпортованого природного газу і природного газу власного видобутку визначено Законом України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу".

За змістом статті 1 цього Закону споживачі природного газу - фізичні особи (населення), фізичні особи-підприємці та юридичні особи, які відповідно до договору користуються послугами з газопостачання та використовують природний газ для приготування їжі, опалення, підігріву води, а також як паливо або сировину.

Відповідно до приписів статті 6 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані, зокрема, забезпечити встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року.

У разі невстановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Згідно з главою 5 розділу IX Кодексу газорозподільних систем (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. У разі наявності ВОГ (вузла обліку газу) природного газу, встановленого для ведення такого обліку в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків або гуртожитків, визначення об'єму спожитого природного газу мешканцями зазначених об'єктів здійснюється відповідно до Тимчасового положення.

Разом з тим, відповідно до пункту 4 Тимчасового положення (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) можливість об'єднання споживачів в єдину групу для поліпшення ведення обліку природного газу визначається схемою газопостачання.

Рішення про необхідність об'єднання споживачів в єдину групу приймає оператор газорозподільної системи. Ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи.

Встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем. Встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку.

Власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов'язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі неврегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства.

У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати укладеним з відповідачем договір № 08-16/094 про умови експлуатації загальнобудинкового вузла обліку газу у запропонованій позивачем редакції.

За змістом частин 3 та 4 статті 178, статті 187 Господарського кодексу України спонукання до укладення договору в судовому порядку можливе за наявності прямої вказівки закону про обов'язковість укладення такого договору.

Водночас за змістом статей 626, 629 Цивільного кодексу України договір не може створювати обов'язків для осіб, які не є його сторонами, а також бути підставою для примушення останніх до вчинення певних дій.

Надавши оцінку положенням договору № 08-16/094 про умови експлуатації загальнобудинкового вузла обліку газу, запропонованого позивачем до укладання, дослідивши його зміст, судом встановлено, що умови спірного договору стосуються осіб, які не є сторонами цього договору, а саме власників квартир багатоквартирного будинку і договір породжує певні права та обов'язки для таких осіб.

Згідно ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин суд приходить до висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позову, тому в позові слід відмовити.

Судові витрати, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного у відповідності до ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, керуючись ст.ст. 73, 74, 86, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз" до Комунального підприємства Івано-Франківської міської ради "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" про визнання договору укладеним відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 13.06.2018

Суддя Деделюк Б.В.