номер провадження справи 5/145/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2018 Справа № 908/2368/17

м. Запоріжжя

Суддя Проскуряков К.В., при секретарі судового засідання Рачук О.О., розглянувши матеріали справи

За позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" (01133, м.Київ, бул. Лесі Українки, буд. 34, офіс 212; )

До відповідача: Фізичної особи-підприємця Пелех Ігоря Георгійовича (АДРЕСА_1)

про стягнення 207 889,39 грн.

За участю представників сторін:

Від позивача: Кошман Р.Є., довіреність № б/н від 21.05.2018 р.

Від відповідача: Шмарін І.О., довіреність № 1642 від 23.08.2016 р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до Фізичної особи-підприємця Пелех Ігоря Георгійовича про стягнення 207889,39грн.

Ухвалою суду від 28.11.2017 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №908/2368/17, справі присвоєно номер провадження - 5/145/17, розгляд справи призначено на 27.12.2017 р.

У зв'язку із набранням чинності 15.12.2017 р. нової редакції Господарського процесуального кодексу України, ухвалою суду від 27.12.2017 р. відкрито провадження у справі №908/2368/17 в порядку загального позовного провадження та підготовче провадження призначено на 22.01.2018 р. з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні 22.01.2018 р. судом оголошувалась перерва до 26.02.2018р. Ухвалою суду від 26.02.2018 р. продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та розгляд справи відкладено до 26.03.2018 р. Ухвалою від 26.03.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, перше судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 10.04.2018 р. з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні 10.04.2018 р. судом оголошено перерву до 25.04.2018 р.

Ухвалою від 25.04.2018 р. розгляд справи по суті відкладено на 21.05.2018р. з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи по суті почато спочатку з 25.04.2018 р.

Ухвалою суду від 21.05.2018 р. здійснено процесуальне правонаступництво, замінено позивача - Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м.Київ, вул. Лєскова, буд. 9; адреса для листування: 49000, м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, буд. 4-Д, ) на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" (01133, м.Київ, бул. Лесі Українки, буд. 34, офіс 212; ), оголошено перерву до 24.05.2018 р. об 12 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін.

21.05.2018 р. до суду від уповноваженого представника ФОП Пелех І.Г. Шмаріна І.О. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи №908/2368/17, яка задоволена судом.

Після виготовлення текстів ухвал суду від 21.05.2018 р. справа була підготовлена для надання її для ознайомлення відповідно до пункту 2.5.2. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 р. №28, який передбачає, що справа для ознайомлення зазначеним особам видається за їх письмовою заявою на підставі резолюції судді (судді-доповідача), у провадженні якого перебуває справа, а у разі його відсутності - за резолюцією секретаря відповідної судової палати (для апеляційної та касаційної інстанцій), заступника голови суду, голови суду. У порядку підготовки справи до ознайомлення відповідальна особа апарату суду після отримання заяви з резолюцією та справи забезпечує її формування згідно вимог, визначених даною Інструкцією, та складає внутрішній опис.

Однак, представник відповідача до приміщення суду для ознайомлення з матеріалами справи не з'явився.

Крім того, в судовому засіданні 24.05.2018 р. від уповноваженого представника ФОП Пелех І.Г. Шмаріна І.О. надійшла заява, в якій зазначено, що представник не вважає за необхідне ознайомлюватись 24.05.2018 р. з матеріалами справи №908/2368/17, яка долучена до матеріалів справи.

В судовому засіданні, яке відбулось 24.05.2018 р. об 12 год. 00 хв. завершено розгляд справи по суті, сторони виступили в судових дебатах та суд видалився до нарадчої кімнати для прийняття рішення по справі, оголосивши орієнтовний час проголошення вступної та резолютивної частин рішення, а саме 24.05.2018р. о/об 14 год. 45 хв.

24.05.2018 р. об 14 год. 51 хв. судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення, однак представник відповідача у вказаний час у судове засідання не з'явився.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, судові засідання здійснювалось із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу за допомогою ПАК "Оберіг".

Представник ТОВ «ФК «Форінт» підтримав заявлені позовні вимоги та позицію ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», викладену у позовній заяві від 22.11.2017 р. за вих. №140-9-6/1862 урахуванням заяви про виправлення технічної помилки, допущеної в позовній заяві та пояснив, що 23.05.2013 р. між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ФОП Пелех І.Г. укладено кредитний договір №012/313827/0135960, відповідно до якого відкрита невідновлювальна кредитна лінія з лімітом кредитування в сумі 286 000,00 грн. строком до 23.05.2018 р. зі сплатою 22,00 % річних. Кредитні кошти на підставі письмової заяви від 23.05.2013 р. відповідача, банком перераховані в повному обсязі. Позивач направляв на адресу відповідача вимоги про сплату заборгованості за вказаним кредитним договором. Станом на 22.11.2017р. у відповідача існує заборгованість перед позивачем за кредитним договором №012/313827/0135960 від 23.05.2013 р. на загальну суму 207 889,39 грн. На підставі викладеного, посилаючись на ст.ст. 526, 543, ч. 1 ст. 553, ст.ст. 554, 526, 560, 563, 566, 626, 627, 638 Цивільного кодексу України, ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», позивач просить суд стягнути з ФОП Пелех І.Г. заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 207 889,39 грн., яка складається з суми основного боргу у розмірі 138 233,23 грн., відсотків у розмірі 58 092,05 грн., пені за тілом кредиту у розмірі 7 554,05 грн., пені за нарахованими відсотками в розмірі 4 010,06 грн.

Представник відповідача підтримав доводи, викладені у письмовому відзиві на позовну заяву від 21.02.2018 р. та письмових запереченнях від 26.03.2018 р., зазначивши, що кредитні кошти за кредитним договором № 012/313827/0135960 від 23.05.2013 р. видавались не фізичній особі-підприємцю Пелех І.Г., а фізичній особі Пелех І.Г. У відповідності до п. 1.3 вказаного кредитного договору кінцевим терміном погашення кредиту позичальником є 23.05.2018 р. При цьому, згідно з п. 8.3 Кредитного договору у разі, якщо Кредитор вирішив скористатися правом, визначеним у підпунктах 8.1.1-8.1.3 пункту 8.1 кредитного договору, він повідомляє про це позичальника шляхом направлення письмового повідомлення. Однак, після спливу строку дії договору позивач не направив відповідачу відповідного повідомлення. Про причини затримки щомісячних платежів відповідач поінформував позивача та вважає, що вони є тимчасовими і не свідчать про те, що зобов'язання за вказаним договором не будуть виконані, оскільки після отримання від ПрАТ «СК «УНІКА» суми страхового відшкодування вказана заборгованість автоматично буде погашена. Також, твердження позивача, що вимога про дострокове погашення заборгованості від 12.08.2016 р. № 140-9/12-943 за Кредитним договором була отримана відповідачем, однак залишена без задоволення, не відповідає дійсності, оскільки із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що вказана вимога про дострокове погашення заборгованості не була отримана відповідачем, а вручена невідомій особі «Белая», що підтверджується відповідною позначкою на вказаному повідомленні. Про існування вказаної вимоги відповідачу взагалі невідомо. Крім того, сума заборгованості, вказана у зазначеній вимозі про дострокове погашення заборгованості відрізняється від суми, заявленої позивачем до стягнення та після 17.08.2016 р. позивач вже звертався з двома позовами про стягнення з ПрАТ «СК «УНІКА» суми заборгованості, а саме до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя та Господарського суду м. Києва. Таким чином, вважає, що перед зверненням з даною позовною заявою до Господарського суду Запорізької області позивач мав направити відповідачу, іншу вимогу про дострокове погашення заборгованості, однак не зробив цього. Таким чином, даний позов є передчасним. Зазначає, що до позовної заяви позивачем надано розрахунок заборгованості по кредитному договору від 23.05.2013 р. № 012/313827/0135960, однак вказаний документ не є та не може бути доказом передання позивачем відповідачу грошової суми у розмірі 286 000,00 грн., отже позивач не надав доказів наявності заборгованості. Меморіальний ордер №1 від 24.05.2013 р., засвідчений 03.03.2018 р. ОСОБА_6 містить зовсім іншу дату проведення платежу, а саме 14.02.2018 р., тобто коли справа вже перебувала на розгляді в Господарському суді Запорізької області, отже даний документ не є належним та допустимими доказом перерахування відповідачу коштів в розмірі 286 000,00 грн. Крім того, як вбачається із позовної заяви, до суми позовних вимог включена пеня за нарахованими відсотками у розмірі 4 010,06 грн. за період з 23.07.2013 р. по 06.05.2016 р., отже, у цій частині позивачем пропущений строк позовної давності. Вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності і в частині основної заборгованості, оскільки трирічний строк звернення до суду минув по взаємовідносинам за 2013 р. по 2014 р., однак зазначений період включений до суми позовних вимог.

Також, позивач підтримав позицію, викладену у письмовій відповіді на відзив від 03.03.2018 р. за вих. №140-9-5/273.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

23.05.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - Кредитор), процесуальним правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" та Фізичною особою-підприємцем Пелех Ігорем Георгійовичем (далі - Позичальник) укладено договір №012/313827/0135960, відповідно до пункту 1.1. якого Кредитор зобов'язується надати Позичальнику кредитні кошти (далі - Кредит) в формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 286 000,00 грн., а Позичальник зобов'язується використати Кредит за цільовим призначенням, повернути Кредитору суму Кредиту, сплатити проценти за користування Кредитом та комісії, а також виконати інші обов'язки, визначені договором.

Згідно з п. 1.3. договору, кінцевий термін погашення Кредиту Позичальником - 23.05.2018 р. (останній день строку користування Кредитом, в який Позичальник має здійснити остаточне погашення будь-якої заборгованості за договором).

Кредит надається Позичальнику на придбання автомобілю Toyota RAV4 2013 р.в., згідно договору купівлі-продажу №ВА-00172 від 25.03.2013 р. (пункт 1.4.1).

Відповідно до пункту 3.1. договору обов'язковими умовами надання Позичальнику Кредиту або його частин є сплата комісії згідно пункту 2.5. договору (п.3.1.1.); укладання договорів забезпечення відповідно до статті 4 договору (п.3.1.2.); набрання чинності договорами страхування на користь Кредитора як вигодонабувача (страхування здійснюється відповідно до умов статті 4 договору) (п.3.1.3.); надання Кредитору копій документів що підтверджують цільове призначення платежу за рахунок Кредиту (п.3.1.4); відкриття поточного рахунку у Кредитора та надання Кредитору платіжних документів для перерахування Кредиту/його частини з поточного рахунку за цільовим призначенням, яке зазначене в пункті 1.4. договору (п. 3.1.5.); підписання Графіку (Додаток №1 до договору), з урахуванням Кредиту або його частини, що надається (п. 3.1.6.); сплата початкового внеску у розмірі 71 759,00 грн. згідно договору купівлі-продажу №ВА-00172 від 25.03.2013 р. (п.3.1.7.).

У пункті 3.2. договору визначено, що на умовах договору, після виконання Позичальником обов'язкових умов, вказаних в пункті 3.1. договору, Кредитор на підставі письмової заяви Позичальника, яка повинна бути подана не пізніше Кінцевого терміну надання Кредиту, зобов'язується надати кредитні кошти з позичкового рахунку шляхом безготівкового перерахування на зазначений Позичальником поточний рахунок Позичальника в АТ «Райффайзен Банк аваль» для подальшого використання за цільовим призначенням.

Виконання зобов'язань Позичальника, що виникають (у т.ч. виникнуть у майбутньому) за договором, забезпечується: заставою (п.4.1.): транспортного засобу автомобілю Toyota RAV4 2013 р.в., шасі НОМЕР_3, реєстраційний № НОМЕР_1, який на момент укладення договору належить Позичальнику на праві власності (п. 4.1.1.1.) іншого майна, що належить Позичальнику або будь-якій третій особі, шляхом оформлення відповідного договору застави/іпотеки, що вчинений на користь Кредитора протягом строку дії договору (п. 4.1.1.2).

В пункті 5.1. договору зазначено, що Позичальник зобов'язаний виконати зобов'язання за договором (в т.ч. здійснити погашення Кредиту, сплатити проценти, комісії, пеню, штрафи, неустойку та інші платежі) в порядку, визначеному договором.

Згідно з п. 5.2. договору, Позичальник здійснює погашення нарахованих процентів щомісячними платежами. Погашення частини Кредиту та процентів здійснюється у розмірах та строках, які визначаються Графіком (Додаток №1 до договору).

У відповідності до пункту 5.3. договору, проценти за користування Кредитом Позичальник сплачує кожного місяця та остаточно при погашенні Кредиту, відповідно до Графіку за наступні періоди:

- в першому календарному місяці користування кредитом - за період з дня видачі Кредиту (частини Кредиту) по день, що передує передостанньому банківському дню місяця;

- в наступних календарних місяцях - за період з передостаннього банківського дня попереднього календарного місяця (включно) по банківських день, що передує даті повного погашення Кредиту;

- в останні календарний місяць користування Кредитом - за період з передостаннього банківського дня попереднього календарного місяця (включно) по день, що передує даті повного погашення Кредиту.

Згідно з пунктом 5.5. договору, при простроченні погашення Кредиту проценти нараховуються за весь строк фактичного користування кредитом на суму фактичної заборгованості, в тому числі, протягом строку такого прострочення, та підлягають сплаті додатково до сум, передбачених Графіком зменшення ліміту відновлювальної кредитної лінії.

Відповідно до пункту 5.8. договору, у разі настання страхового випадку за будь-яким з договорів страхування (полісом), страхове відшкодування за таким договором страхування (полісом) спрямовується в рахунок виконання (в тому числі, дострокового виконання) грошових зобов'язань Позичальника за договором або в рахунок відновлення Предмету застави. У разі порушення Позичальником умов договору та/або у разі, якщо Предмет застави зазнав повної (тотальної) загибелі (знищення), Кредитор має право вимагати спрямування страхового відшкодування в рахунок виконання грошових зобов'язань Позичальника за договором.

Пунктом 8.1. договору передбачено, що у разі настання обставини невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань (обов'язків) за договором, а також інші обставини, які свідчать про те, що зобов'язання Позичальника за договором не будуть виконані, Кредитор має безумовне право на власний розсуд без необхідності укладення будь-яких додаткових угод (договорів) вжити один або декілька таких заходів:

8.1.1. відмовити в наданні Кредиту або його частини за договором;

8.1.2. скасувати або встановити розмір Ліміту в розмірі фактичної заборгованості Позичальника за Кредитом;

8.1.3. вимагати дострокового повного/часткового виконання Позичальником зобов'язань за договором;

8.1.4. вимагати від позичальника та/або Поручителів надання забезпечення (додаткового забезпечення) виконання зобов'язань Позичальника за договором.

Згідно з п. 8.2. договору, Кредитор вправі скористатись правами, зазначеними в пункті 8.1. договору та пред'явити Позичальнику відповідні вимоги при настанні будь-якої з обставин, які свідчать про те, що зобов'язання Позичальника за договором не будуть виконані.

Пунктом 8.3. договору визначено, що якщо Кредитор вирішив скористатися правами, визначеними у підпунктах 8.1.1. - 8.1.3. пункту 8.1. цієї статті договору, він повідомляє про це Позичальника шляхом направлення письмового повідомлення. У цьому разі зобов'язання Кредитора, щодо надання Кредиту, є припиненими з дати направлення Кредитором відповідного повідомлення або з іншої дати, визначеної Кредитором самостійно. Позичальник зобов'язаний виконати вимогу, зазначену в письмовому повідомлення Кредитора, і здійснити погашення заборгованості негайно, але не пізніше 30 календарного дня з дня направлення Кредитором Позичальнику відповідного повідомлення (якщо у відповідному повідомленні не зазначений менший строк). У разі невиконання Позичальником зазначеної вимоги, Кредитор має право звернути стягнення за договором забезпечення, пред'явити вимогу Позичальнику/Поручителям/Майновим поручителям та вжити інші заходи для стягнення заборгованості Позичальника за договором, які не суперечать законодавству України.

Відповідно до підпункту 11.2.1. пункту 11.2. договору Позичальник, на вимогу Кредитора, сплачує останньому за кожен календарний день прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за договором - пеню, в відсотках річних від суми простроченого платежу, в розмірі: S х 2 (де «S» - облікова Савка Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня). Розрахунок пені здійснюється починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов'язання мало бути виконаним.

У пункті 11.5. договору зазначено, що до всіх правовідносин, пов'язаних з укладанням та виконанням договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у п'ять років.

У Додатку №1 до кредитного договору сторони погодили Графік погашення кредиту та сплату процентів за користування Кредитом, в якому вказано, що датою останнього платежу є 23.05.2018 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України вказано, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до умов договору купівлі-продажу №ВА-00172 від 25.03.2013 р. ТОВ «Восток Авто» (Продавець) зобов'язався передати у власність Пелех І.Г. (Покупець) транспортний засіб (автомобіль) - Toyota RAV4 2,2 6А/Т Lounge Disel, 2013 р.в. вартість 357 759,00 грн. з ПДВ., а Пелех І.Г. зобов'язався прийняти вказаний товар та сплатити за нього грошову суму, визначену в цьому договорі. (а.с. 129-132, т. 1)

Листом від 23.05.2013 р. ФОП Пелех І.Г. звернувся до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про видачу грошових коштів в сумі 286 000,00 грн. за кредитним договором №012/313827/0135960 від 23.05.2013 р. на придбання автомобілю Toyota RAV4 2013 р.в., згідно договору купівлі-продажу №ВА-00172 від 25.03.2013 р. (а.с. 16, т. 1)

Посилання відповідача, що позивачем надано розрахунок заборгованості по кредитному договору від 23.05.2013 р. № 012/313827/0135960, однак вказаний документ не є та не може бути доказом передання позивачем відповідачу грошової суми у розмірі 286 000,00 грн., судом до уваги не приймається, оскільки позивачем на підтвердження видачі кредиту в сумі 286 000,00 грн. надано до матеріалів справи банківську виписку по рахунку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з якої вбачається, що 24.05.2013 р. ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» перерахував грошові кошти в сумі 286 000,00 грн. на оплату автомобіля Toyota RAV4 згідно договору купівлі-продажу №ВА-00172 від 25.03.2013 р. (а.с. 21, 22, т. 1), а також меморіальний ордер №1 від 24.05.2013 р. на суму 286 000,00 грн. (а.с.126, т. 1)

Відповідач вважає, що меморіальний ордер №1 від 24.05.2013 р., засвідчений 03.03.2018 р. ОСОБА_6, не є належним та допустимими доказом перерахування відповідачу коштів в розмірі 286 000,00 грн., оскільки містить зовсім іншу дату проведення платежу, а саме 14.02.2018 р., тобто коли справа вже перебувала на розгляді в Господарському суді Запорізької області.

Відносно вказаних доводів відповідача суд зазначає, що до позовної заяви позивачем не надавався зазначений вище меморіальний ордер, останній з'явився в матеріалах справи №908/2368/17 лише відповідно до клопотання ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 14.02.2018 р. за вих. №140-9-5/183. Вказаний меморіальний ордер був завірений банком 14.02.2018 р. без зазначення прізвища, ім'я та по батькові та посади особи, яка засвідчувала копію. (а.с. 94, т. 1)

В подальшому позивачем разом з письмовою відповіддю на відзив від 03.03.2018 р. за вих. №140-9-5/273 до матеріалів справи було надано належним чином завірену копію меморіального ордеру №1 від 24.05.2013 р. на суму 286 000,00 грн., на якій міститься мокра печатка «АТ «Райффайзен Банк Аваль» Департамент проблемних кредитів Управління проблемних кредитів Дніпропетровської обласної дирекції Відділ стягнення (м. Дніпропетровськ) З оригіналом згідно, головний експерт зі стягнення ОСОБА_9 03.03.2018 р. та підпис, по справі №908/2368/17». А також на вказаній копії ордеру міститься ксерокопія печатки ПАТ «Райффайзен Банк аваль» від 14.02.2018 р., тобто копія яка засвідчувалась банком первинно при поданні клопотання від 14.02.2018 р. за вих. №140-9-5/183.

Крім того, вказані твердження відповідача спростовуються матеріалами справи, які свідчать отримання та використання відповідачем суми кредитних коштів. Крім цього, проти факту отримання кредитних коштів на придбання автомобіля відповідач не заперечує.

Згідно з актом приймання товару від 01.05.2013 р., Покупець сплатив 3% ціни товару за договором, що становить 10 732,77 грн. та відповідно до п. 2 акту, відповідно до умов п.3.3. договору Продавець передав у власність Покупця, а Покупець прийняв наступний автомобіль - Toyota RAV4 2,2 6А/Т Lounge Disel, 2013 р.в. (а.с. 133, т.1)

Посилання відповідача на те, що кредитний договір №012/313827/0135960 від 23.05.2013 р. укладений з фізичною особою Пелех І.Г., є безпідставними, оскільки, зі вступної частини вказаного договору вбачається, що він укладений саме з Фізичною особою-підприємцем Пелех Ігорем Георгійовичем. Крім того, в нижній частині кожної сторінки цього договору міститься підпис та печатка саме ФОП Пелех І.Г. та в листі від 23.05.2013 р. також вказано, що до банку звертається ФОП Пелех І.Г. з проханням видати кредит в сумі 286 000,00 грн. на придбання автомобілю. Вказаний лист підписаний та скріплений печаткою ФОП Пелех І.Г.

В матеріалах справи мітиться повідомлення-вимога від 09.06.2016 р. за вих. №140-9/12-670 про погашення простроченої заборгованості за кредитним договором №012/313827/0135960 від 23.05.2013 р., відповідно до якої банк вимагав від відповідача погасити заборгованість, яка виникла станом на 04.05.2016 р. за кредитом в розмірі 23 833,35 грн. та за відсотками в сумі 13 855,81 грн. (а.с. 17, т. 1.)

Однак, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів направлення на адресу відповідача вказаного повідомлення.

У зв'язку із тим, що відповідач не здійснював погашення кредиту та нараховані проценти відповідно до графіку погашення, банком на адресу відповідача було направлено письмове повідомлення вимогу від 12.08.2016 р. за вих. №140-9/12-943 про погашення заборгованості за кредитним договором №012/313827/0135960 від 23.05.2013 р., в якій зазначено, що ПАТ «Райффайзен банк Аваль» користується своїм правом звернення з вимогою про дострокове повне погашення заборгованості за вказаним кредитним договором за яким у відповідача станом на 27.07.2016 р. існує заборгованість, а саме: 138 233,23 грн. основна заборгованість за кредитом; 17 968 ,19 грн. - заборгованість за нарахованими, але не сплаченими відсотками за користування кредитними коштами. Також, станом на 04.05.2016 р. існує заборгованість за сумою пені в розмірі 3 072,12 грн., яка складається з: 2 342,42 грн. - пені за тілом кредиту та 729,70 грн. - пеня за відсотками. Кредитор вимагав від Позичальника у термін 20 календарних днів з моменту пред'явлення вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором №012/313827/0135960 від 23.05.2013 р. здійснити повне погашення кредитної заборгованості з урахуванням пені за несвоєчасне погашення основної заборгованості та за несвоєчасне погашення нарахованих відсотків та штрафних санкцій, передбачених кредитним договором.

Факт відправлення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» вказаного повідомлення-вимоги підтверджується поштовим рекомендованим повідомленням про вручення відправлення №404 від 12.08.2016 р., на якому міститься позначка щодо місця подання - ДН-СОН 44 та дати подання 12.08.2016 р.

На підтвердження отримання ФОП Пелех І.Г. вказаного повідомлення-вимоги, позивач надав до матеріалів справи поштове рекомендоване повідомлення про вручення відправлення №404 від 12.08.2016 р., з якого вбачається, що ця вимога отримана Пелехом особисто 17.08.2016 р.

Відповідач вважає, що вказана вимога про дострокове погашення заборгованості не була отримана відповідачем, оскільки вручена невідомій особі «Белая», що підтверджується відповідною позначкою на вказаному повідомленні.

Однак, з вказаним суд не може погодитись, оскільки при дослідженні у судовому засіданні зазначеного поштового рекомендованого повідомлення судом встановлено, що поштове відправлення 17.08.2016 р. вручено особисто «Пелех», а отже рекомендоване повідомлення про вручення відправлення №404 від 12.08.2016 р. є належним доказом отримання відповідачем письмового повідомлення вимоги від 12.08.2016 р. за вих. №140-9/12-943. (а.с. 20, т. 1) Належних та допустимих доказів зворотного відповідачем не надано.

Отже, позивач відповідно до п. 8.1.3. договору, скористався своїм правом на пред'явлення до відповідача вимоги про дострокове погашення заборгованості за вказаним кредитним договором у зв'язку із простроченням відповідачем оплати за тілом кредиту, відсотках та пені.

Відповідно до пункту 8.3. Позичальник зобов'язаний виконати вимогу, зазначену в письмовому повідомленні Кредитора, і здійснити погашення заборгованості негайно, але не пізніше 30 календарного дня з дня направлення Кредитором Позичальнику відповідного повідомлення (якщо у відповідному повідомленні не зазначений менший строк).

Суд зазначає, що пункт 8.3. кредитного договору передбачає обов'язок направлення банком боржнику вимоги, і обов'язок боржника з погашення боргу не залежить від факту отримання повідомлення-вимоги. Для цього достатньо доведення факту направлення вимоги, що підтверджується поштовим рекомендованим повідомленням про вручення відправлення №404 від 12.08.2016 р. на якому міститься позначка вих. №140-9/12-943.

Разом з тим, як вбачається з письмового повідомлення вимоги від 12.08.2016 р. за вих. №140-9/12-943 про погашення заборгованості за кредитним договором №012/313827/0135960 від 23.05.2013 р. банк вимагав Позичальника достроково погасити заборгованість за вказаним договором у термін 20 календарних днів з моменту пред'явлення вимоги.

Отже, враховуючи, що вказану вимогу відповідач отримав 17.08.2016 р., то двадцятиденний строк для погашення заборгованості за договором кредиту спливав - 06.09.2016 р. включно, як у вказаний строк так і на час розгляду справи судом.

Твердження відповідача про те, що сума заборгованості, яка вказана у повідомленні-вимозі про дострокове погашення заборгованості від 12.08.2016 р. за вих. №140-9/12-943, є більшою та відрізняється від суми, заявленої позивачем до стягнення, судом до уваги не приймаються, оскільки відповідач не навів належного нормативного обґрунтування і при цьому пункт 8.3. договору не містить таких обмежень щодо необхідності чіткої відповідності сум зазначених у вимозі та сум, які заявляються до стягнення з боржника у позовній заяві. Тим більше, сума основного боргу заявлена у вимозі відповідає сумі основного боргу, яку позивач просить суд стягнути з відповідача за кредитним договором.

Крім того, вказана вимога була виставлена відповідачу у 2016 р., а позов подано до суду в 2017 р., отже за вказаний період позивач збільшив лише проценти за користування кредитними коштами, які є обов'язковими для сплати відповідачем, а також розмір пені за несвоєчасне за несвоєчасне погашення тілу кредиту та за несвоєчасне погашення відсотків, тому вказані доводи відповідача суд вважає безпідставними.

Однак, відповідач погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, чим порушив пункт 8.3. кредитного договору, доказів зворотного не надав.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 21.02.2018 р. заявив клопотання про застосування строку позовної давності та вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності в частині основної заборгованості, оскільки трирічний строк звернення до суду минув за взаємовідносинами з 2013 р. по 2014 р.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У статті 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Суд зазначає, що у пункті 11.5. кредитного договору сторони погодили, що до всіх правовідносин, пов'язаних з укладанням та виконанням договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у п'ять років.

Враховуючи, що з цією позовною заявою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду 22.11.2017 р., що підтверджується відбитком штемпеля УДППЗ «Укрпошта» на конверті та заборгованість за сумою основного боргу та процентів за користування кредитом виникла з 2013 р., суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду в межах п'ятирічного строку позовної давності, передбаченого кредитним договором.

Крім того, доводи відповідача про те, що у позивача відсутні докази наявності заборгованості судом до уваги не приймаються, оскільки на підтвердження наявності заборгованості позивачем надано до матеріалів справи відповідний розрахунок за кредитним договором, докази перерахування на позичковий рахунок відповідача грошових коштів в сумі 289 000,00 грн. для оплати останнім автомобіля Toyota RAV4 згідно договору купівлі-продажу №ВА-00172 від 25.03.2013 р., проте відповідачем не доведено належними засобами доказування погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі, а також не надано суду контррозрахунку суми заборгованості, заявленої позивачем до стягнення з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

Суд зазначає, що обов'язок доведення відсутності боргу за кредитним договором згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України покладається саме на відповідача.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач здійснював часткове погашення суми кредиту та відсотків за його користування, проте на дату звернення позивача з позовом до суду заборгованість відповідача за кредитним договором №012/313827/0135960 від 23.05.2013 р. за сумою основного боргу становить 138 233,23 грн. та за відсотками становить суму в розмірі 58 092,05 грн., які не сплачені відповідачем відповідно до Графіку погашення заборгованості за кредитним договором, а тому підлягають стягненню з ФОП Пелех І.Г. на користь ТОВ «ФК «Форінт» як правонаступника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на підставі договору факторингу від 11.04.2018 р.

Також, позивачем заявлено до стягнення пеню за несвоєчасне погашення тіла кредиту в розмірі 7 554,05 грн. та пеню за несвоєчасне погашення відсотків в розмірі 4 010,06 грн.

Відповідно до підпункту 11.2.1. пункту 11.2. договору Позичальник, на вимогу Кредитора, сплачує останньому за кожен календарний день прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за договором - пеню, в відсотках річних від суми простроченого платежу, в розмірі: S х 2 (де «S» - облікова Савка Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня). Розрахунок пені здійснюється починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов'язання мало бути виконаним.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідач зазначає, що до суми позовних вимог включена пеня за нарахованими відсотками у розмірі 4 010,06 грн. за період з 23.07.2013 р. по 06.05.2016 р., отже, у цій частині позивачем пропущений строк позовної давності.

Вказані твердження відповідача судом до уваги не приймаються, оскільки відповідно до розрахунку пені по тілу кредиту та по відсотках, наданого позивачем до матеріалів справи, розрахунок здійснений по кожному місяцю окремо починаючи з 22.11.2016 р. та в межах шести місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, отже позивачем не пропущено п'ятирічний строк позовної давності, визначений в пункті 11.5. кредитного договору.

За допомогою КП «Законодавство» суд перевіривши розрахунок пені за несвоєчасне погашення тілу кредиту в розмірі 7 554,05 грн. та пені за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 4 010,06 грн., наданого позивачем, приходить до висновку, що він є вірним, відповідає вимогам чинного законодавства та вказані суми підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Також, відповідач посилається на справу № 336/4748/16-ц, яка перебувала в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.04.2017 р. за позовом Пелех І.Г. до ПАТ "Страхова компанія "УНІКА", тертя особа - АТ "Райффайзен Банк Аваль" про стягнення суми страхового відшкодування провадження. За результатом її розгляду Шевченківський районний суд м. Запоріжжя закрив провадження. Ухвалою Верхового Суду у складі Касаційного цивільного суду від 23.03.2018 р. поновлено Пелеху І.Г. строк на касаційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.04.2017 р. та ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 01.06.2017 р., відкрито касаційне провадження у даній справі, витребувано з Шевченківського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу № 336/4748/16-ц.

Відповідач вважає, що розгляд цієї справи неможливий до розгляду справи336/4748/16-ц.

Щодо цієї позиції відповідача, суд надав оцінку вказаних доводів в ухвалі суду від 21.05.2018 р., якою в задоволені клопотання ФОП Пелех І.Г. від 21.05.2018 р. про зупинення провадження у справі №908/2368/17 відмовлено у звязку із тим, що на даний час у справі № 336/4748/16-ц відсутнє рішення суду щодо вирішення спору по суті (повне / часткове задоволення позовних вимог або відмова в задоволенні заявлених позовних вимог), крім того спір про стягнення страхового відшкодування не пов'язаний з розглядом цієї справи про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення / відмова в стягненні страхового відшкодування не може вплинути на рішення у цій справі.

Той факт, що після отримання кредиту ФОП Пелех І.Г. використав його на придбання автомобілю за договором купівлі-продажу №ВА-00172 від 25.03.2013 р., в якому він зазначений як фізична особа без статусу суб'єкта господарювання, не впливає на оцінку встановлених судом обставин справи, пов'язаних з видачею та погашенням кредиту, відсотків та пені за несвоєчасне погашення тілу кредиту та процентів, а рівно як і питання отримання відповідачем страхового відшкодування.

Відповідно до ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На день розгляду справи відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості повністю або частково.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 3 118,34 грн.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» при поданні позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 3 118,34 грн., що підтверджується платіжним дорученням №637225 від 23.11.2017 р. Ухвалою суду від 21.05.2018 р. у справі №908/2368/17 здійснено процесуальне правонаступництво, замінено позивача - Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" на підставі договору факторингу від 11.04.2018 р.

Відповідно до пункту 3.2. вказаного договору факторингу, права вимоги Кредитора до Позичальника та/або Поручителів щодо відшкодування Кредитору суми судового збору, витрат виконавчого провадження чи інших витрат, понесених Кредитором у звязку із судовим захистом своїх прав за Кредитними договорами та/або у звязку з примусовим стягненням заборгованості за Кредитними договорами, Кредитором Набувачу за цим договором не відступаються, а відповідні суми заборгованості Позичальників та/або Поручителів перед Кредитором - не включаються до розміру прав вимоги.

Проте, оскільки відповідно до вимог статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору стягуються на користь позивача, то суд вважає за необхідне стягнути з ФОП Пелех І.Г. на користь позивача - ТОВ «ФК «Форінт» судовий збір в розмірі 3 118,34 грн., а питання розрахунків між сторонами договору факторингу від 11.04.2018 р. мають вирішуватись ними на підставі пункту 3.2. зазначеного договору.

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 233, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Пелех Ігоря Георгійовича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1.) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 34, офіс 212; п/р №7 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805, ) основний боргу у розмірі 138 233 (сто тридцять вісім тисяч двісті тридцять три) грн. 23 коп., відсотки у розмірі 58 092 (п'ятдесят вісім тисяч дев'яносто дві) грн. 05 коп., пеню за несвоєчасне погашення тілу кредиту у розмірі 7 554 (сім тисяч п'ятсот п'ятдесят чотири) грн. 05 грн., пеню за несвоєчасне погашення відсотків в розмірі 4 010 (чотири тисячі десять) грн. 06 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 118 (три тисячі сто вісімнадцять) грн. 34 коп. Видати наказ після набрання рішенням чинності.

Повне рішення складено 04.06.2018 р.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.