РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.06.2018Справа № 910/4260/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Любченко М.О., за участю секретаря судового засідання Топіхи І.О., розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного провадження із повідомленням сторін справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Петраша Володимира Вікентійовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство з підбору автомобілів «Консалт-Авто»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Фізична особа-підприємець Шевченко Сергій Анатолійович

про стягнення 56 634,81 грн.

Представники учасників процесу:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Петраш Володимир Вікентійович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство з підбору автомобілів «Консалт-Авто» про стягнення заборгованості за перевезення вантажу в сумі 55 907,37 грн., 3% річних в розмірі 499,81 грн., інфляційних втрат в сумі 1 606,62 грн., що разом складає 58 013,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Фізична особа-підприємець Петраш Володимир Вікентійович на підставі договору б/н від 28.02.2018р. про відступлення права вимоги отримав право вимоги до відповідача щодо стягнення з останнього заборгованості за договором №1204-1-2017 від 28.11.2017р. про організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом, а також нарахованих за неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Агентство з підбору автомобілів «Консалт-Авто» грошового зобов'язання інфляційних втрат та 3% річних.

Ухвалою від 11.04.2018р. Господарського суду міста Києва за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/4260/18, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Фізичну особу-підприємця Шевченка Сергія Анатолійовича, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом представників учасників процесу у судове засідання 10.05.2018р., надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень на відповідь на відзив та відповіді на письмові пояснення третьої особи, позивачу - для подання відповіді на відзив та відповіді на письмові пояснення третьої особи, третій особі - для надання письмових пояснень.

В судовому засіданні 10.05.2018р. було оголошено перерву до 04.06.2018р.

30.05.2018р. до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла заява Фізичної особи-підприємця Петраша Володимира Вікентійовича про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача 55 907,25 грн. заборгованості за перевезення вантажу, 3% річних в сумі 280,30 грн. за період з 27.03.2018р. по 26.05.2018р. та інфляційні втрати за квітень 2018р. на суму 447,26 грн.

У судовому засіданні 04.06.2018р. вищевказану заяву позивача було прийнято судом до розгляду.

Представник позивача у судове засідання 04.06.2018р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про проведення судового засідання 04.06.2018р. був повідомлений належним чином.

Відповідач у судове засідання 04.06.2018р. представника не направив, про причини неявки останнього в судове засідання суд не повідомив. При цьому, з приводу повідомлення вказаного учасника судового процесу про розгляд справи суд зазначає наступне.

Частиною 5 ст.176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст.120 цього Кодексу.

Відповідно до ч.11 ст.242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За приписами ч.1 ст.7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 11.04.2018р. та ухвала про повідомлення про дату, час і місце судового засідання від 11.05.2018р., були направлені судом рекомендованими листами з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03056, м.Київ, Солом'янський район, вулиця Польова, будинок 21, офіс 114.

Однак, конверти з ухвалою від 11.04.2018р. та від 11.05.2018р. були повернуті до суду відділенням поштового зв'язку з відміткою «неправильно зазначена (відсутня) адреса одержувача».

Як вбачається з витягів з офіційного веб-сайту Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» поштові відправлення, які були скеровані на адресу відповідача, були повернуті відправнику внаслідок невдалих спроб вручення адресату.

Згідно з п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами ч.1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 11.04.2018р. та ухвалою про повідомлення про дату, час і місце судового засідання від 11.05.2018р. у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Одночасно, суд зазначає, що за приписами ч.7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв'язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв'язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

З огляду на вказану норму чинного законодавства України, судом складено телефонограму від 11.05.2018р. про виклик відповідача у судове засідання 04.06.2018р.

Отже, судом вчинені всі необхідні дії для належного повідомлення відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство з підбору автомобілів «Консалт-Авто» про розгляд справи.

Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, поважних причин невиконання вимог суду та неявки в судові засідання суду не повідомив, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч.2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Третя особа, яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у судові засідання 10.05.2018р. та 04.06.2018р. представника не направила. 05.05.2018р. до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення вказаного учасника судового процесу, в яких останній позовні вимоги підтримав. Крім цього, Фізична особа-підприємець Шевченко Сергій Анатолійович просив здійснювати розгляд справи без його участі в судових засіданнях.

В судовому засіданні 04.06.2018р. на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

За змістом ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Нормами ст.626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

За договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу (ч.1 ст.929 Цивільного кодексу України). Аналогічні положення містяться в ст.316 Господарського кодексу України.

28.11.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агенство з підбору автомобілів «Консалт-Авто» (експедитор 1) та Фізичною особою-підприємцем Шевченком Сергієм Анатолійовичем (експедитор 2) укладено договір про організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом №1204-1-2017, відповідно до умов п.2.1 якого експедитор-2 зобов'язується за плату і за рахунок експедитора-1 організувати перевезення вантажу клієнта автомобільним транспортом відповідно до умов чинного законодавства України, положень Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів, Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП, Європейської угоди про режим праці та відпочинку водіїв, Конвенції про транспортування небезпечних вантажів, а також на підставі погодженої сторонами заявки на організацію перевезення вантажу автомобільним транспортом, яка є невід'ємною частиною даного договору. Форма заявки, зазначена в додатку №1 до даного договору, є обов'язковою для дотримання сторонами.

Згідно п.5.1. договору №1204-1-2017 від 28.11.2017р. ціна договору складається із вартості наданих за договором послуг, яка обумовлюється сторонами в заявці, що є невід'ємною частиною цього договору, і коригується за фактично здійсненими обсягами перевезення та/або залежно від наявності додаткових документально підтверджених витрат експедитора 2, пов'язаних з виконанням даного договору, при підписанні акту приймання-передачі наданих послуг. Документи, що підтверджують фактично здійснені обсяги перевезення та наявність додаткових витрат експедитора 2, є визначальними при визначенні вартості послуг в акті приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до п.10.1 договору №1204-1-2017 від 28.11.2017р. даний договір набирає сили з моменту підписання і діє до 31.12.2018р. або до повного виконання сторонами прийнятих на себе обов'язків.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір №1204-1-2017 від 28.11.2017р. як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Фізичної особи-підприємця Шевченка Сергія Анатолійовича та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків з надання транспортно-експедиторських послуг.

Суд зазначає, що за своїм змістом та правовою природою укладений між Фізичною особою-підприємцем Шевченком Сергієм Анатолійовичем та відповідачем правочин є договором транспортного експедирування, який підпадає під правове регулювання норм глави 65 Цивільного кодексу України, ст.316 Господарського кодексу України та Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність».

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами зі ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується, що у межах договору №1204-1-2017 від 28.11.2017р. контрагентами було погоджено організацію перевезення за заявкою №1204-1 від 28.11.2017р.

Відповідно до умов вказаної заявки Фізична особа-підприємець Шевченко Сергій Анатолійович зобов'язався організувати перевезення на замовлення відповідача за маршрутом: Франція - Україна, дата завантаження: 30.11.2017р., вартість перевезення - 2500 євро, безготівковий розрахунок по курсу НБУ на день розвантаження протягом 10-12 днів з моменту отримання оригіналів документів.

При цьому, для здійснення означеного перевезення Фізична особа-підприємець Шевченко Сергій Анатолійович залучив транспортний засіб підприємства «Navigator Cargo», з яким були підписані контракт №07/2017UA від 10.07.2017р. та заявка на транспортні послуги №2811 від 28.11.2017р.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору №1204-1-2017 від 28.11.2017р. та заявки №1204-1 від 28.11.2017р. Фізичною особою - підприємцем Шевченком Сергієм Анатолійовичем було організовано здійснення відповідного перевезення, за наслідками якого складено міжнародну товарно-транспортну накладну (СМR) №876047, що скріплена печаткою вантажовідправника, перевізника - підприємства «Navigator Cargo» та вантажооодержувача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ - Україна».

08.12.2017р. між Фізичною особою-підприємцем Шевченком Сергієм Анатолійовичем та підприємством «Navigator Cargo» було підписано акт №14 приймання - передачі наданих згідно контракту №07/2017UA від 10.07.2017р. послуг на суму 2 359,21 євро.

Крім цього, 08.12.2017р. між Фізичною особою-підприємцем Шевченком Сергієм Анатолійовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агентство з підбору автомобілів «Консалт-Авто» підписано та скріплено печатками акт №Ш-00000317 здачі-прийняття робіт (надання послуг), який підтверджує надання третьою особою та прийняття відповідачем транспорно-експедиційних послуг з виконання перевезення за маршрутом Франція - України на суму 79 907,25 грн. без зауважень та заперечень.

Відповідачем обставин належного виконання Фізичною особою-підприємцем Шевченком Сергієм Анатолійовичем своїх обов'язків в частині організації виконання перевезення за заявкою №1204-1 від 28.11.2017р. не спростовано.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище, судом встановлено, що Фізичною особою - підприємцем Шевченком Сергієм Анатолійовичем було виконано свої зобов'язання за договором №1204-1-2017 від 28.11.2017р. в частині організації перевезення за заявкою №1204-1 від 28.11.2017р.

Розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату (ст.931 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Умовами п.5.2 договору №1204-1-2017 від 28.11.2017р. між контрагентами погоджено, що експедитор 1 оплачує послуги експедитора 2 на підставі погодженої сторонами заявки, згідно з виставленим рахунком.

Як вказувалося вище, у заявці №1204-1 від 28.11.2017р. Фізичною особою-підприємцем Шевченком Сергієм Анатолійовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агентство з підбору автомобілів «Консалт-Авто» були визначені умови оплати за послуги, а саме: вартість послуг на суму 2500 євро, безготівковий розрахунок по курсу НБУ на день розвантаження протягом 10-12 днів з моменту отримання оригіналів документів

Відповідно до ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 524 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно зі ст.533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни Національним банком України курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Аналогічну позицію наведено у постанові від 06.03.2018р. Верховного Суду по справі №910/8866/17.

Як свідчать матеріали справи, 08.12.2017р. відповідачу було виставлено рахунок-фактуру №Ш-00000336 на суму 79 907,25 грн. (2500 євро по курсу НБУ на день розвантаження 08.12.2017р.). Судом встановлено, що з урахуванням умов договору №1204-1-2017 від 28.11.2017р. та заявки №1204-1 від 28.11.2017р. було вірно визначено еквівалент суми оплати в національній валюті України.

Також умовами вказаної заявки визначено, що оригінали документів (СМR) для оплати необхідно відправити Новою Поштою з доставкою в офіс за адресою: 03056, м.Київ, Соломянський р-н., вул. Польова 21, офіс 114.

Наразі, про направлення 12.12.2017р. пакету документів Товариству з обмеженою відповідальністю «Агентство з підбору автомобілів «Консалт-Авто» свідчить представлена до матеріалів справи експрес накладна №8101 Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта».

Наявним в матеріалах справи витягом з офіційного сайту Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень підтверджується, що кореспонденція, яка була направлена на адресу відповідача, вручена останньому 14.12.2017р.

Отже, за умовами заявки №1204-1 від 28.11.2017р. відповідач повинен був оплатити надані Фізичною особою-підприємцем Шевченком Сергієм Анатолійовичем послуги в строк до 26.12.2017р.

Відповідно до виписок банку з рахунку Фізичної особи-підприємця Шевченка Сергія Анатолійовича вбачається, що відповідачем було сплачено 11.01.2018р. - 7 000 грн., 24.01.2018р. - 10 000 грн., 09.02.2018р. - 7000 грн., що загалом становить 24 000 грн.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене, з огляду на наявні в матеріалах справи документи, враховуючи умови договору договором №1204-1-2017 від 28.11.2017р. та заявки №1204-1 від 28.11.2017р. щодо порядку та строків внесення оплати за послуги експедирування залишок заборгованості відповідача складає 55 907,25 грн.

Статтею 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, в тому числі, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Зі ст.513 цього ж Кодексу вбачається, що правочин стосовно заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 Цивільного кодексу України).

Статтею 516 Цивільного кодексу України визначено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

З матеріалів справи вбачається, що 28.02.2018р. між Фізичною особою-підприємцем Шевченком Сергієм Анатолійовичем (первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем Петрашем Володимиром Вікентійовичем (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до п.1.1 якого первісний кредитор передає належне йому право вимоги за договором №1204-1-2017 від 28.11.2017р. та заявкою на транспортно-експедиційні послуги №1204-1 від 28.11.2017р. (далі основні договори), які були укладені первісним кредитором з Товариством обмеженою відповідальністю «Агенство з підбору автомобілів «Консалт-Авто», яке є боржником за вказаними основними договорами, а новий кредитор приймає право вимоги до боржника, що належить первісному кредитору за основними договорами станом на 28.02.2018р. у сумі 55 907,25 грн.

З цього договору слідує, що новий кредитор займає місце первісного кредитора в правах та зобов'язаннях, основних та додаткових, що виникли з основного договору в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього договору (п.1.2 договору від 28.02.2018р.).

За умовами п.1.3 договору новий кредитор приймає на себе всі грошові зобов'язання, що виникли у первісного кредитора перед третіми особами у зв'язку з виконанням основних договорів.

Пунктом 2.1 означеного правочину передбачено, що розмір плати за даним договором визначається як різниця грошової вимоги до боржника за основними договорами (основне зобов'язання) без урахування 3% річних та інфляційних витрат (які новий кредитор має право нарахувати боржнику самостійно за весь період прострочення виконання) та грошового зобов'язання перед третіми особами, які виникли у первісного кредитора у зв'язку з виконанням основних договорів. За передане право вимоги до боржника за основним договором новий кредитор сплачує первісному кредитору суму у розмірі 4 500,25 грн.

Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором (п.5.1 договору від 28.11.2018р.).

Як вбачається з матеріалів справи, 05.03.2018р. позивач надіслав відповідачу повідомлення про уступку права вимоги на підставі договору від 28.02.2018р. та вимогу про оплату заборгованості за договором №1204-1-2017 від 28.11.2017р. та заявкою на транспортно-експедиційні послуги №1204-1 від 28.11.2017р.

За твердженнями позивача, відповіді на вказану претензію відповідач не представив, на вимогу позивача грошові кошти не оплатив, у зв'язку з чим позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з відповідним позовом.

Як вказувалось вище, відповідач відзив на позов не надав, доказів, які надані позивачем та його тверджень не спростував, зокрема, не надав до матеріалів справи будь-яких належних та допустимих доказів погашення спірної заборгованості в розмірі 55 907,25 грн.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем у визначеному Господарським процесуальним кодексом України порядку, не спростовано факту порушення взятих на себе грошових зобов'язань, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення суми боргу в розмірі 55 907,25 грн., підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення інфляційних витрат в сумі 447,26 грн. за квітень 2018р. та 3% річних в розмірі 280,30 грн. за період з 27.03.2018р. по 26.05.2018р., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст.610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст.625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки матеріалами справи підтверджується факт прострочення виконання відповідачем зобов'язання зі сплати за надані Фізичною особою-підприємцем Шевченком Сергієм Анатолійовичем послуги за договором №1204-1-2017 від 28.11.2017р. та заявкою на транспортно-експедиційні послуги №1204-1 від 28.11.2017р., то у позивача виникло право на нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Після проведення перевірки наведених заявником розрахунків, суд дійшов висновку, що останні є арифметично вірними, а позовні вимоги про стягнення 3% річних в сумі 280,30 грн. та інфляційних втрат на суму 447,26 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Петраша Володимира Вікентійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство з підбору автомобілів «Консалт-Авто» підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про задоволення позовних вимог, судовий збір за розгляд даної справи в розмірі 1 762 грн. покладається на відповідача.

Щодо клопотання позивача про повернення частини судового збору, пропорційно зменшення розміру позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як встановлено судом, при зверненні до суду з розглядуваним позовом позивачем було сплачено судовий збір на суму 1 762 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.10031197.44.1 від 03.04.2018р. Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк». Тобто, позивачем було сплачено мінімальну суму судового збору, передбаченого ст.4 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до господарського суду з позовом майнового характеру.

Враховуючи висновки суду про задоволення позовних вимог в повному обсязі та покладення на відповідача судового збору на суму 1 762 грн., приймаючи до уваги, що в межах розглядуваної справи сплаті підлягає судовий збір за мінімальною ставкою, у суду відсутні підстави для задоволення клопотання заявника про повернення судового збору з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Петраша Володимира Вікентійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство з підбору автомобілів «Консалт-Авто» про стягнення 56 634,81 грн..

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство з підбору автомобілів «Консалт-Авто» (03056, м.Київ, Солом'янський район, вулиця Польова, будинок 21, офіс 114, ідентифікаційний код 34805514) на користь Фізичної особи-підприємця Петраша Володимира Вікентійовича (49000, АДРЕСА_1) суму основного боргу у сумі 55 907,25 грн., 3% річних у розмірі 280,30 грн., інфляційні втрати на суму 447,26 грн. та судовий збір у розмірі 1 762 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з п.17.5 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 05.06.2018р.

Суддя М.О.Любченко