ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 917/1734/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, Баранець О.М., Вронська Г.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

матеріали касаційної скарги Національного авіаційного університету в особі Кременчуцького льотного коледжу Національного Авіаційного Університету

на рішення Господарського суду Полтавської області

(суддя - Киричук О.А.)

від 07.11.2017

та постанову Харківського апеляційного господарського суду

(головуючий - Сіверін В.І., судді: Терещенко О.І., Слободін М.М.)

від 12.12.2017

у справі № 917/1734/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго"

до Національного авіаційного університету в особі Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету

про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго" (далі - ПАТ "Полтаваобленерго") звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до Національного авіаційного університету в особі Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету про стягнення 103 046, 98 грн пені, 76 511, 90 грн інфляційних нарахувань, 22 277, 32 грн 3% річних за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 101 від 03.11.2014, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Позовні вимоги мотивовані простроченням відповідачем грошових зобов'язань за договором.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 07.11.2017, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.12.2017, позов задоволено повністю. Суд стягнув з Національного авіаційного університету в особі Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету на користь ПАТ "Полтаваобленерго" 103 046, 98 грн пені, 76 511, 90 грн інфляційних нарахувань, 22 277, 32 грн 3% річних.

Господарськими судами встановлено такі обставини:

- між ПАТ "Полтаваобленерго" в особі Кременчуцької філії (теплопостачальна організація) та Національним Авіаційним Університетом в особі Кременчуцького льотного коледжу Національного Авіаційного Університету (споживач) 03.11.2014 було укладено договір № 101 про постачання теплової енергії в гарячій воді;

- відповідно до пункту 1 зазначеного договору теплопостачальна організація зобов'язується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки і на умовах, передбачених цим договором та додатками до нього;

- додатком № 2 до договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 101 встановлено фактичні обсяги теплового навантаження та теплопостачання і орієнтовна вартість теплової енергії відпущеної споживачу за поточний рік відповідно до тарифів діючих на момент укладання договору, а п. З додатку № 3 до договору встановлено тариф на момент укладення договору, можливість його зміни і повідомлення про це споживача;

- розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються відповідно до п. 23 "Правил користування тепловою енергією", затверджених постановою КМУ № 1198 від 03.10.2007 (далі - Правила), п. 2.2.2. договору та додатку № 4 "Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію" до договору;

- згідно з п. 2 додатку № 4 до договору споживач, який має прилади обліку, щомісяця самостійно знімає показники до 25 числа календарного місяця (розрахункового періоду), оформлює "Відомість про фактичні покази розрахункових приладів обліку" та надає їх теплопостачальній організації для здійснення розрахунку, оформлення рахунку та "Акта про обсяги спожитої споживачем теплової енергії". Сума нарахувань визначається як множення кількості фактично спожитої згідно з приладом обліку теплової енергії на затверджений тариф за 1 Гкал. Наявність приладу обліку на об'єкті споживача підтверджується додатком № 1 до договору;

- пунктом 1 додатку № 4 до договору передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує теплопостачальній організації прогнозовану вартість теплової енергії за вказаними в додатку № 2 Гкал (гігакалорії), передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми "заборгованості" на початок місяця. Сплату рахунків теплопостачальної організації, виписаних на виконання даного договору, споживач зобов'язаний проводити не пізніше 7 (семи) календарних днів з моменту їх надсилання (надання).

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, зазначив про доведеність порушення відповідачем умов договору, вірність нарахуванням позивачем штрафних санкцій, а також про відсутність спливу позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки, штрафу, пені (1 рік).

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Полтавської області від 07.11.2017 та постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.12.2017, Національний авіаційний університет в особі Кременчуцького льотного коледжу Національного Авіаційного Університету подав касаційну скаргу, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою Верховного Суду від 10.01.2018 касаційну скаргу Національного авіаційного університету в особі Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету на рішення Господарського суду Полтавської області від 07.11.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 у справі № 917/1734/17 Господарського суду Полтавської області було повернуто заявникові без розгляду на підставі п.17.5 п.п.17 п.1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції з 15.12.2017) у зв'язку з тим, що касаційна скарга була подана з порушенням порядку статті 109 Господарського процесуального кодексу України в редакції до 15.12.2017, безпосередньо до Касаційного господарського суду.

Усунувши обставини, що стали підставою для повернення касаційної скарги, Національний авіаційний університет в особі Кременчуцького льотного коледжу Національного Авіаційного Університету повторно подав касаційну скаргу на рішення Господарського суду Полтавської області від 07.11.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 у справі №917/1734/17.

ПАТ "Полтаваобленерго" було подано заперечення проти відкриття касаційного провадження, мотивовані тим, що незнання чинного законодавства України не є поважною причиною для поновлення строку на касаційне провадження.

Скаржником було заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивовано тим, що вперше подану касаційну скаргу повернуто Верховним Судом на підставі підпункту 17.5 пункту 17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України, разом з тим, усунувши зазначений недолік, скаржник просив суд визначити поважними причини пропуску процесуального строку на касаційне оскарження.

Виходячи з положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо забезпечення права скаржника на доступ до суду та пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України про забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках, колегія суддів Касаційного господарського суду визнала наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження поважними. Як наслідок у Верховного Суду були відсутніми правові підстави для задоволення заперечень ПАТ "Полтаваобленерго" проти відкриття касаційного провадження.

Узагальнені доводи касаційної скарги:

- суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки тій обставині, що позовні заява ПАТ "Полтаваобленерго" до того як була прийнята судом першої інстанції до провадження, двічі поверталась позивачу без розгляду;

- місцевий господарський суд необґрунтовано відмовив відповідачеві в задоволенні його клопотання про залучення до участі у справі третьої особи - Міністерства освіти і науки України, оскільки фінансування Кременчуцького льотного коледжу здійснюється через головного розпорядника коштів - Міністерство освіти і науки України;

- судами попередніх інстанцій не було застосовано до спірних правовідносин норм Бюджетного кодексу України. Після надходження бюджетних коштів скаржник своєчасно виконував свої зобов'язання з оплати наданих послуг. При цьому скаржник докладав усіх зусиль, щоб своєчасно сплачувати надані позивачем послуги, про що свідчать відповідні листи, які направлялись ним Міністерству освіти і науки України про виділення коштів для оплати комунальних послуг;

- технічний договір № 101 від 03.11.2014 є нікчемним, оскільки укладений з філією - Кременчуцьким льотним коледжем НАУ, а не Національним Авіаційним Університетом;

- Національний Авіаційний Університет як державна установа щорічно в інтересах Кременчуцького льотного коледжу НАУ укладав договори на постачання теплової енергії в гарячій воді з ПАТ "Полтаваобленерго". Такі договори було укладено на 2015, 2016, 2017 роки. Положення цих договорів не містять строків оплати за спожиту теплову енергію та умови щодо відповідальності у вигляді пені;

- суди попередніх інстанцій відповідно до положень статті 233 Господарського кодексу України, пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України проігнорували наявні підстави для зменшення пені.

Ухвалою Верховного Суду від 26.03.2018 відкрито касаційне провадження та прийнято до розгляду касаційну скаргу Національного авіаційного університету в особі Кременчуцького льотного коледжу Національного Авіаційного Університету на рішення Господарського суду Полтавської області від 07.11.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 у справі №917/1734/17 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Надано ПАТ "Полтаваобленерго" строк для подання відзиву на касаційну скаргу, який не перевищує 15 днів з дня вручення цієї ухвали.

У відзиві на касаційну скаргу ПАТ "Полтаваобленерго" просило відмовити в її задоволенні, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Верховний Суд, переглядаючи у касаційному порядку оскаржувані судові рішення, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого:

- чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються;

- чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин;

- яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Господарським судам слід виходити з того, що рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом. При цьому необхідно мати на увазі, що наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог норм процесуального права щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Таким чином, господарські суди зобов'язані надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, які містяться в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до визначень, наведених у статті 1 Закону України "Про теплопостачання", теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

При цьому згідно з положеннями пункту 4 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198 (далі - Правила), користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією.

Споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору (пункт 3 Правил).

Пунктами 23-28 Правил визначено порядок проведення розрахунків за спожиту теплову енергію, а пунктом 40 Правил передбачено, що споживач теплової енергії зобов'язаний, зокрема вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

З огляду на викладене, чинними нормативно-правовими актами імперативно визначено, що відносини у сфері теплопостачання регулюються договором купівлі-продажу теплової енергії, який укладається між теплопостачальною організацією та фізичною особою, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридичною особою, яка використовує теплову енергію.

Порядок укладення та умови такого договору визначаються відповідно до норм Закону України "Про теплопостачання" та Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198.

З врахуванням викладеного, та виходячи із встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи і доводів відповідача, господарським судам належало надати правову оцінку наявності між сторонами інших договорів, укладених відповідно до вимог Закону України "Про здійснення державних закупівель", які також регулюють спірні правовідносини.

До предмета доказування у даній справі входить встановлення обставини про підставу виникнення правовідносин між сторонами, їх правову природу та відповідне правове регулювання.

Разом з тим, судами попередніх інстанцій не дано належної правової оцінки усім доказам, які містяться в матеріалах справи, а саме:

- спірному договору № 101 про постачання теплової енергії в гарячій воді від 03.11.2014, договорам № 101/8 про закупівлю теплової енергії в гарячій воді від 24.01.2017 та № 101/6 про закупівлю теплової енергії в гарячій воді від 29.12.2014, зокрема не визначено умови таких договорів в частині порядку та строків здійснення оплати за надані послуги/отриманий товар;

- рахункам, зокрема на підставі умов якого саме договору вони виставлялись - спірного договору № 101 чи інших договорів;

- платіжним дорученням та виписці по рахунку ПАТ "Полтаваобленерго", зокрема щодо призначення платежу з посиланням на який саме договір.

Окрім того, судами попередніх інстанцій не перевірено наявність достатнього обсягу цивільної правоздатності у Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету на укладення спірного договору № 101, від імені якого договір підписаний начальником КЛК НАУ ОСОБА_4, що діяв на підставі Статуту і Положення про КЛК та Генеральної довіреності № 06.03/1827 від 15.07.2014.

Так, господарськими судами не дано оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи, а саме: положенню про Кременчуцький льотний коледж Національного авіаційного університету. Також в матеріалах справи відсутня Генеральна довіреність № 06.03/1827 від 15.07.2014, на підставі якої діяв, згідно з преамбулою договору, начальник КЛК НАУ ОСОБА_4

При цьому судам попередніх інстанцій слід врахувати, що якщо керівник відособленого підрозділу юридичної особи мав відповідні повноваження, але у правочині помилково відсутні вказівки на те, що його укладено від імені юридичної особи, то ця обставина не може бути підставою для визнання правочину недійсним. У таких випадках правочин слід вважати вчиненим від імені юридичної особи.

Також судами попередніх інстанцій не враховано, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій (частина 1 статті 233 ГК України). Схоже правило міститься в частині 3 статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Право господарського суду зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання закріплено в пункті 3 частини 1 статті 83 ГПК України, в редакції до 15.12.2017. Як наслідок, господарськими судами не перевірено обставини щодо наявності чи відсутності підстав для зменшення розміру стягуваних санкцій.

Відповідно до положень статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з частиною 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або

2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або

3) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

З врахуванням викладеного, оскільки як місцевий, так і апеляційний господарські суди припустились неправильного застосування приписів Господарського процесуального кодексу України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, а у Верховного Суду відсутня процесуальна можливість з'ясувати дійсні обставини справи, що перешкоджає ухвалити нове рішення у справі, то це відповідно є підставою для скасування рішень судів попередніх інстанцій, та передання справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду господарському суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, прав та обов'язків сторін, і, залежно від встановленого та відповідно до вимог чинного законодавства, вирішити спір.

Керуючись статтями 236, 238, 240, 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Національного авіаційного університету в особі Кременчуцького льотного коледжу Національного Авіаційного Університету задовольнити частково.

2. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 та рішення Господарського суду Полтавської області від 07.11.2017 у справі № 917/1734/17 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду Полтавської області.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий В. Студенець

Судді О. Баранець

Г. Вронська