ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.06.2018 р. Справа № 914/688/18

Господарський суд Львівської області у складі

Головуючого судді Фартушка Т.Б. при секретарі судового засідання Кірі О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «ДУО», м.Київ

до Відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Домен-Друк», Львівська область, м.Львів,

про: стягнення боргу

ціна позову: 339161,12 грн.

Представники:

Позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність від 12.03.2018р. б/н);

Відповідача: ОСОБА_2 представник (довіреність від 01.09.2017р. б/н).

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Львівської області розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «ДУО» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Домен-Друк» про стягнення 215550,41 грн. суми основного боргу, 6245,54 грн. трьох відсотків річних, 24011,24 грн. інфляційних втрат, 35966,60 курсової різниці за поставлений, але не оплачений товар, 57387,33 грн. пені; ціна позову 339161,12 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.04.2018р. суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 22.05.2018р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 22.05.2018р. підготовче засідання відкладено на 05.06.2018р.

Відповідно до ст.222 ГПК України, фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу «Оберіг».

Процесуальні права та обовязки Учасників справи, відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України, як підтвердили представники Учасників справи в судовому засіданні, їм відомі, в порядку ст.205 ГПК України клопотання від Учасників справи про розяснення прав та обовязків до суду не надходили.

Заяв про відвід судді чи секретаря судового засідання не надходило та не заявлялось.

Представник Позивача в судове засідання зявилась, подала заяву (вх. №20086/18), у якій просить суд закрити провадження у справі у звязку із відмовою Позивача від позову з підстав того, що Відповідачем після відкриття провадження в повному обсязі сплачено основну суму боргу та узгоджену сторонами суму штрафних санкцій, а відтак, станом на 04.06.2018р. відсутній предмет спору у справі, в судовому засіданні надав усні пояснення, аналогічні викладеним у заяві, просить суд прийняти відмову Позивача від позову та закрити провадження у справі. Вказану заяву оглянуто судом та долучено до матеріалів справи.

Представник Відповідача в судове засідання з'явилась, подану Позивачем заяву підтримала, в судовому засіданні підтвердила сплату на користь Позивача суми основного боргу та штрафних санкцій, стягнення яких є предметом спору у даній справі, надала усні пояснення по суті спору.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобовязує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.9 ст.81 ГПК України у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Згідно ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Враховуючи те, що норми статті 81 Господарського процесуального кодексу України щодо обовязку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом Учасників справи подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

За результатами дослідження наявних в матеріалах справи доказів суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з огляду на наступне.

16.04.2018р. Позивач звернувся до Господарського суду Львівської області із позовом до Відповідача про стягнення 215550,41 грн. суми основного боргу, 6245,54 грн. трьох відсотків річних, 24011,24 грн. інфляційних втрат, 35966,60 курсової різниці за поставлений, але не оплачений товар, 57387,33 грн. пені; ціна позову 339161,12 грн.

Підставою позовних вимог зазначає неналежне виконання Відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань з оплати поставленої за Договором поставки від 12.01.2015р. №12-01/15 продукції.

05.06.2018р. Позивачем подано до суду заяву (вх. №200086/18), у якій просить суд закрити провадження у справі у звязку із відмовою Позивача від позову з підстав того, що Відповідачем після відкриття провадження в повному обсязі сплачено основну суму боргу та узгоджену сторонами суму штрафних санкцій, а відтак, станом на 04.06.2018р. відсутній предмет спору у справі.

У відповідності з пунктами 1, 3 частини першої статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства зокрема є свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 183 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Приписами п.4 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

В судовому засіданні представникам Учасників справи розяснено наслідки закриття провадження у справі, зокрема те, що, згідно ч.3. ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Враховуючи вищенаведене, оглянувши і дослідивши матеріли справи та подані докази, заслухавши пояснення Учасників справи, суд дійшов висновків про те, що предмет спору у справі припинив існування після відкриття провадження у справі, Позивач відмовляється від позову, така відмова не порушує прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб, а відтак, відмову Позивача від позову слід прийняти, а провадження у справі закрити на підставі п.4 ч.1 ст.231 ГПК України у звязку із відмовою позивача від позову.

Щодо судових витрат суд зазначає.

Нормою ч.4 ст.231 ГПК України визначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Приписами частини другої вказаної статті встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюються у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Нормою статті 7 Закону України «Про Державний Бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1762 гривень.

Як доказ сплати судових витрат Позивач подав Платіжне доручення від 04.04.2018р. №875 про сплату судового збору за подання позовної заяви до господарського суду в розмірі 5088,00 грн.

Позивачем при поданні позовної заяви до господарського суду надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, згідно якого Позивач очікує понести у звязку із розглядом справи судові витрати в розмірі 5088,00 грн. у вигляді сплаченого за подання до господарського суду позовної заяви судового збору та 7000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Проте, належних, достатніх та допустимих доказів в підтвердження факту здійснення інших судових витрат окрім сплаченого за подання позовної заяви до господарського суду судового збору в розмірі 5088,00 грн. станом на час судового засідання Позивачем суду не заявлено та не подано, в матеріалах справи такі докази відсутні.

При поданні позовної заяви до суду Позивачем заявлено позовні вимоги майнового характеру на загальну суму 339161,12 грн., а відтак, сума судового збору за подання такої позовної заяви до суду становить 5087,42 грн. (339161,12 х 1,5%).

Відповідач наданих чинним законодавством правом на відшкодування документально підтверджених судових витрат не скористався.

Згідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Пунктом 1 ч.1 вказаної статті передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до ч.2 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

З підстав наведеного, беручи до уваги наслідки розгляду спору суд зазначає, що сплачений Позивачем за подання позовної заяви до суду судовий збір в розмірі 5087,42 грн. слід залишити за Позивачем з підстав того, що закриття провадження у справі відбувається у звязку із відмовою Позивача від позову.

В той же час, поверненню Позивачу з Державного Бюджету України на підставі п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» підлягає 0,56 грн. судового збору у звязку із внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено Законом, проте, станом на час проведення судового засідання клопотання про таке повернення Позивачем суду не заявлено та не подано.

З підстав відсутності клопотання Позивача про повернення 0,56 грн. судового збору у звязку із внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено Законом суд зазначає про відсутність правових підстав для такого повернення. Проте, вказане не позбавляє Позивача права на звернення до суду із відповідним клопотанням в майбутньому.

Враховуючи вищенаведене, керуючись п. 4 ч. 3 ст.129 Конституції України, ст.ст.4, 13, 27, 42, 43, 46, 183, 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 1, 11, 15, 16 Цивільного кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Закрити провадження у справі.

2. Ухвала набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.235 ГПК України.

3. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 11.06.2018р.

Суддя Фартушок Т. Б.