ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.06.2018 м. Івано-ФранківськСправа № 909/266/18
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Булки В.І., секретар судового засідання Бабенецька А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства

"Страхова компанія "АХА Страхування",

вул. Іллінська, 8, м. Київ, 04070;

адреса для листування: вул. Гетьмана, 27, м.Київ,03056),

до відповідача: Приватного акціонерного товариства

Страхова компанія "Галицька" ,

вул. Василіянок, буд. 22, м. Івано-Франківськ, 76018

про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування в сумі 17 119,08грн.,

за участю:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

встановив: до Господарського суду Івано-Франківської області звернулось Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Галицька" про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування в сумі 17 119,08грн.

Представник позивача в засідання суду не з'явився, причин неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце проведення засідання суду, що підтверджується ухвалою повідомленням про судове засідання від 22.05.18 (вих.№4489/18 від 25.05.18) та повідомленням про вручення поштових відправлень (вх.8201/18 від 05.06.18).

Представник відповідача в засідання суду не з'явився, причин неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце проведення засідання суду, що підтверджується ухвалою повідомленням про судове засідання від 22.05.18 (вих.№4490/18 від 25.05.18).

Як вбачається з позовної заяви, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те що, 25.08.17 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено автомобіль "Opel; Astra H" державний реєстраційний номер НОМЕР_1, у зв'язку з чим Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" виплачено страхове відшкодування в сумі 17 119,08грн. Позовні вимоги обґрунтовані ст. 27 Закону України "Про страхування", стст.12,22 Закону України "Про ОСЦПВ", приписами стст.993, 1191 Цивільного кодексу України, стст.4,162,171 Господарського процесуального кодексу України.

До суду від відповідача поступив відзив на позовну заяву (вх.№7511/18 від 14.05.18), в якому вказано, що позовні вимоги визнає частково в розмірі 10 596,18грн. При цьому зазначає, що відповідно до висновку №4424 експертного автотоварознавчого дослідження щодо визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Opel Astra H", 2008р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1, складений 18.10.17 судовим експертом ОСОБА_1 на замовлення ПрАТ «СК «АХА Страхування», відповідно до якого встановлено, що в результаті пошкодження "Opel; Astra H" при ДТП, вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових (69%), складає 10 596,18грн.

Судом взято до уваги приписи ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку. Судом встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті і суд розглядає справу за відсутності такого учасника, у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті, спір належить вирішити за матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства судом встановлено наступне.

Між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" та ОСОБА_2 (страхувальник) 27.06.17 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, Цивільної відповідальності власників наземного транспорту та від нещасного випадку на транспорті №228517ак7юб.

Згідно договору Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" взяло на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Ореl; Astra Н», д/н НОМЕР_1, його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

25.08.17 сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів

«Ореl; Astra Н», д/н НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2, та «VOLVO S80», д/н НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ "СК "Галицька" згідно полісу ОСЦПВ № АК/2393532.

У результаті даної ДТП пошкоджено застрахований у Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування", транспортний засіб «Ореl; Astra Н», д/н НОМЕР_1, який належить страхувальнику ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Відповідно до умов договору, на підставі страхового акту № 1.003.17.0016512/АХА2236476 р. та ряду документів розраховано та виплачено ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 17 119,08грн. (згідно платіжного доручення №383937 від 30.10.17).

Позивач в позовній заяві зазначає, про виконання своїх зобов'язань перед страхувальником згідно умов договору.

Відповідно до Постанови суду Малиновського районного суду міста ОСОБА_1, зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху України, водієм автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_3

В позовній заяві позивач зазначає, що згідно ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Позивач вважає, що до нього перейшло право регресної вимоги до ОСОБА_3 Але оскільки цивільна правова відповідальність останнього була застрахована, то відповідач, на виконання вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинен надати ОСОБА_3 страховий захист та відшкодувати завдані ним в результаті ДТП збитки.

Відповідно до лімітів полісу № АК/2393532 ліміт за шкоду завдану майну в результаті ДТП становить 100 000,00грн.

В силу ст. 12 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до умов полісу ОСЦПВ № АК/2393532 розмір франшизи становить 0 грн., відповідачу слід сплатити 17 119,08 грн. До позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків на суму 17 119,08грн.

Позивач 22.01.18 направив відповідачу претензію (вих.№ЕЛ_4674) з проханням виплатити страхове відшкодування в розмірі 17 119,08грн.

Однак, відповідачем страхове відшкодування не сплачено.

Беручи до уваги викладене вище судом взято до уваги наступне. В силу ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

В силу ч.1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом сплати страхувальниками страхових платежів.

Згідно з ч.2 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування може здійснюватися на основі договору між страхувальником і страховиком (добровільне страхування) або на основі закону (обов'язкове страхування).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 Цивільного кодексу України, ст.354 Цивільного кодексу України).

За змістом положень ч. 1 ст. 355 Господарського кодексу України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються ЦК України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Згідно ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Положення статті 993 Цивільного кодексу України передбачає право страховика вимагати стягнення збитків з особи, винної у заподіянні шкоди страхувальникові. У даному випадку існує основне зобов'язання між страхувальником або вигодонабувачем, з одного боку, і особою, відповідальною за збитки, з іншого. Однак тут відбувається зміна осіб у зобов'язанні шляхом переходу прав кредитора до іншої особі на підставі закону: страховик заміняє собою страхувальника в його вимогах до особи, відповідальної за збитки. Отже, Позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Перехід прав страхувальника до страховика після виплати страхового відшкодування здійснюється на підставі договору, за яким страхувальник передає свої права страховику і приймає на себе зобов'язання сприяти останньому в здійсненні його суброгаційних прав. Страхувальник передає свої права на добровільній основі. При цьому права вимоги передаються в тім же обсязі, в якому вони могли б бути здійснені самим страхувальником. Право вимоги переходить до страховика в межах виплаченої суми страхового відшкодування. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні. Страховику мають бути передані всі документи та докази щодо події. Страхувальник (вигодонабувач) повинен повідомити йому також всі відомості, необхідні для здійснення страховиком можливості права вимоги. Відповідно особа, відповідальна за збитки, може пред'являти страховику будь-які вимоги та заперечення, що він міг би мати проти самого страхувальника. Оскільки, потерпіла особа звернулася за виплатою страхового відшкодування до страховика, який несе відповідальність за договором добровільного страхування наземного транспорту, пов'язаних з експлуатацією наземного транспорту і відповідно, не зверталася до страховика, з яким винуватець, при настанні страхового випадку уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту, позивач повинен був діяти відповідно до вимог діючого законодавства.

В силу ч.2 ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

В силу ст.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів посвідченого полісом №АК/2393532 від 24.12.2016 р. автомобіль НОМЕР_4 застрахований в ПрАТ СК «Галицька», страхувальником згідно даного договору є ОСОБА_3

Порядок виплати страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється спеціальним нормативно-правовим актом, а саме Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і страховик має діяти у спосіб та в порядку визначеному цим Законом.

Страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально (п.33-1 ст. 33-1 Закону № 1961-IV).

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) (пп.34.2 і 34.3 ст. 34 Закону № 1961 -IV).

Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Зокрема відшкодування вартості пошкодженого майна на суму заявлених вимог має бути підтверджено у визначеному законом порядку, а саме відповідно до вимог абзацу десятого ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Належно оцінена шкода в розумінні вищенаведеного Закону визначена аварійним комісаром, оцінювачем або експертом вартість відновлювального ремонту пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу на дату настання страхового випадку підставі Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 10.09.2003 №1440 і Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 р. № 142/5/2092 ( в редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 р. № 1335/5/1159) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.08.2009 р. за № 724/16740 (надалі Методика). Цією Методикою встановлено, що при визначені вартості відновлювального ремонту передбачено складання Звіту або висновку експерта, Протоколу огляду транспортного засобу, калькуляції відновлювального ремонту та фототаблиць пошкодженого транспортного засобу. Згідно з абзацом третім пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості) (п.2.4. Методики).

Вартість матеріального збитку визначається, як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості (п.8.3. Методики).

В силу ст.29 Закону № 1961-IV передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Як вбачається із договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №228517ак7юб від 27.06.17, згідно якого позивач (на підставі рахунку №223 від 10.10.17) здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 17 119,08 грн., власнику автомобіля марки «Ореl; Astra Н», д/н НОМЕР_1 не передбачено зняття коефіцієнта фізичного зносу автомобіля. Таким чином, рахунок №223 від 27.10.17 виданий ФОП ОСОБА_4 не є відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-ІУ оціненою шкодою.

Аналогічна правова позиція щодо виплати страхового відшкодування з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля викладена в постанові Вищого господарського суду України від 29.06.16 у справі №909/1011/15, постанові Верховного Суду України від 23.09.15 у справ №910/22731/14.

З урахуванням викладеного страховик за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зобов'язаний відшкодувати завдані застрахованим транспортним засобом збитки, пов'язані з відновлювальним ремонтом, лише з урахуванням зносу.

Більше того, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №4424 від 18.10.17 щодо визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ореl; Astra Н», д/н НОМЕР_1, вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових (69%), складає 10 596,18грн.

З огляду на вимоги ч.ч.1,3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч. ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Аналізуючи наведені вище правові норми, беручи до уваги конкретні обставини справи суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову: в частині стягнення 10 596,18грн. позов слід задоволити; в частині стягнення 6 522,90грн. - відмовити.

Враховуючи приписи ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 1291 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стст.73-79,86,126,129,130,233,236-238,240,241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька", вул. Василіянок, буд. 22, м. Івано-Франківськ,76018 (ідентифікаційний код 22186790) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування", вул. Іллінська, 8, м.Київ, 04070 (ідентифікаційний код 20474912) 10 596,18грн. страхового відшкодування, 1 090,50грн. судового збору.

Видати наказ.

В решті позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне рішення складено 06.06.2018

Суддя Булка В.І.