ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 904/8714/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, Баранець О.М., Вронська Г.О.

обов'язки секретаря судового засідання за дорученням головуючого у судовій колегії здійснює помічник судді Боднар В.В.

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області

(суддя - Новікова Р.Г.)

від 01.12.2017

та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду

(головуючий - Антонік С.Г., судді: Вечірко І.О., Чимбар Л.О.)

від 26.02.2018

у справі № 904/8714/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк",

Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго"

про стягнення заборгованості за векселем у розмірі 1 000 000, 00 грн, 137 589, 04 грн - відсотків, 555 705, 26 грн - інфляційної складової,

за участю представників учасників справи:

від позивача - Литвин В.П.;

від відповідач-1 - не з'явився;

від відповідача-1 - Ширай К.А.;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України") подало до Господарського суду Дніпропетровської області позов до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" (далі - ПАТ "Акцент-Банк") та Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" (далі - ПАТ "Чернігівобленерго") про стягнення солідарно 1000000 грн заборгованості за векселем, 156 821,92 грн 6% річних та 634 797, 09грн інфляційних збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачами зобов'язань щодо сплати боргу за векселем №74.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2017 у справі №904/8714/17 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" суму заборгованості за векселем у розмірі 1 000 000, 00 грн, 156 821, 92 грн - 6% річних. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.02.2018 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2017 у справі №904/8714/17 залишено без змін.

Господарськими судами встановлено такі обставини:

- ПАТ "НАК "Нафтогаз України" є держателем простого векселя № 74, виданого 04.05.2000 ВАТ "Чернігівобленерго", за яким останній зобов?язався сплатити "Українському кредитному банку" по пред'явленню, але не пізніше 01.01.2015 1 000 000 грн;

- на звороті даного простого векселя міститься проставлений "Українським кредитним банком" бланковий індосамент на пред'явника із застереженням "без обороту на мене". Вказаний індосамент підписаний головою правління та головним бухгалтером "Українського кредитного банку" та скріплений печаткою банку. Підпис голови правління Ляха Ю.І. визнається та не оспорюється банком;

- між Українським кредитним банком (далі - банк) та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (далі - підприємство) 24.04.2000 було укладено договір №Т-102/042000, відповідно до пункту 1.1 якого сторони здійснюють обмін рівноцінних паперів, а саме векселів, зазначених в статті 2 цього договору, на умовах, визначених цим договором;

- відповідно до пункту 2.1 договору №Т-102/042000 від 24.04.2000 банк зобов'язується передати підприємству у власність векселі, перелік яких вказаний у додатку №1, який є невід'ємною частиною цього договору, загальною номінальною вартістю 66715946,15 грн. Векселі передаються підприємству з бланковим індосаментом протягом десяти банківських днів з моменту підписання цього договору;

- пунктом 2.4 договору №Т-102/042000 від 24.04.2000 визначено, що підприємство зобов'язується прийняти від банку у власність векселі, вказані у додатку №1 до цього договору;

- вказаний договір не визнаний недійсним в судовому порядку;

- на виконання умов договору Українським кредитним банком було передано, а НАК "Нафтогаз України" прийнято вексель №74 (номінальною вартістю 1000000,00 грн, дата випуску 04.05.2000, із зобов'язанням заплатити проти цього векселя Українському кредитному банку чи його наказу суму у розмірі 1000000,00 грн, за пред'явленням, але не раніше 01.01.2015 в м. Чернігів), про що свідчить акт від 04.05.2000 приймання-передачі векселів до договору;

- таким чином, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" стало законним держателем простого векселя №74 від 04.05.2000 номінальною вартістю 1000000,00 грн з датою пред'явлення векселя "по пред'явленню, але не раніше 01.01.2015";

- з матеріалів справи вбачається, що відбулась зміна організаційно-правової форми відповідача-2 з Відкритого акціонерного товариства енергопостачальна компанія "Чернігівобленерго" на Публічне акціонерне товариство "Чернігівобленерго".При цьому, ідентифікаційний код юридичної особи залишився незмінним;

- відповідно до пункту 6 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №118 від 22.01.1996 (із змінами та доповненнями), ідентифікаційний код зберігається за суб'єктом, якому він присвоєний, протягом усього періоду його існування і є єдиним. У разі перетворення юридичної особи, крім центральних органів виконавчої влади, за правонаступником зберігається її ідентифікаційний код. Таким чином, Публічне акціонерне товариство "Чернігівобленерго" (ідентифікаційний код 22815333) є належним відповідачем;

- відповідно пункту 1.1 статуту Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", товариство є правонаступником Закритого акціонерного товариства "Український кредитний банк", який є правонаступником прав та обов'язків "Українського кредитного банку", який є правонаступником прав та обов'язків "Київського приватного банку "Київприватбанк", створеного рішенням установчих зборів та зареєстрованого Національним банком України 30.10.1992 за №127. Таким чином, ПАТ "Акцент-Банк" (ідентифікаційний код 14360080) є належним відповідачем;

- матеріалами справи підтверджується направлення ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на адресу ПАТ "Чернігівобленерго" листа №26-1154/1.2-15 від 17.02.2015, в якому позивач просить сплатити до 12год.00хв. 18.02.2015 прості векселі згідно переліку, в тому числі простий вексель №74 від 04.05.2000. Направлення вказаного листа на адресу відповідача-2 підтверджується фіскальним чеком підприємства зв'язку №088 від 18.02.2015 та описом вкладення у цінний лист з відміткою підприємства зв'язку;

- ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 18.02.2015 направив ПАТ "Чернігівобленерго" телеграму №49/1.2-15 з вимогою оплатити 18.02.2015 простий вексель №74. Зазначена телеграма не вручена останньому, у зв'язку з відмовою від прийому, про що свідчить повідомлення поштової організації;

- в цей же день, 18.02.2015 ПАТ "НАК "Нафтогаз України" з метою пред'явлення до платежу простого векселя №74, відрядило до ПАТ "Чернігівобленерго" начальника сектору департаменту реалізації газу Симонова О.В., заступника начальника відділу юридичного департаменту Паца В.О. та головного фахівця департаменту економічної, промислової, інформаційної безпеки та управління ризиками Каверіна О.В. Факт направлення працівників позивача на адресу відповідача-2, для пред'явлення до платежу простого векселя №74, підтверджується посвідченнями про відрядження №1-144, №1-145 та №1-142;

- згідно Акту від 18.02.2015 про відмову у допуску повноважених осіб на підприємство для пред'явлення векселів до платежу, представники позивача прибули об 11год. 30год. 18.02.2015 за адресою ПАТ "Чернігівобленерго" з метою пред'явлення до платежу від імені ПАТ "НАК "Нафтогаз України" оригіналів векселів, зокрема №74, однак їх не було допущено на підприємство особами, які назвалися головою правління, головним бухгалтером, начальником юридичного відділу та начальником охорони, що позбавило їх можливості надати для огляду керівнику ПАТ "Чернігівобленерго" оригіналів векселів та підписання акту пред'явлення векселів до оплати;

- приватним нотаріусом Борисовою Т.А. 19.02.2015 телеграфом ПАТ "Чернігівобленерго" була направлена пропозиція про оплату векселів в тому числі і векселя № 74 і у зв?язку з відмовою відповідача-2 здійснити оплату було здійснено протест векселя в неплатежі проти ПАТ "Чернігівобленерго";

- рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28.02.2017 по справі 751/2084/15-ц, залишеним в силі судом апеляційної інстанції, визнаний недійсним протест в неплатежі;

- в матеріалах справи наявний лист ПАТ "Чернігівобленерго" вих.№28/918 від 19.02.2015, який адресований приватному нотаріусу Борисовій Т.А. про те, що векселі, у тому числі №74, не були пред'явлені до оплати;

Частково задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій виходили з того, що ПАТ "Чернігівобленерго" не надано доказів виконання своїх зобов'язань за спірним векселем, не спростовано належного пред'явлення векселя до платежу. До індосаменту векселя №74 включено застереження "без обороту на мене", тобто індосант звільнив себе від відповідальності за платіж за векселем. Новий векселедержатель погодився прийняти вексель за наявності такого застереження. Отже, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог відносно ПАТ "Акцент Банк". Спірні правовідносини сторін врегульовано вексельним законодавством, яким не передбачено стягнення інфляційних витрат та 3% річних у разі прострочення виконання вексельного зобов'язання.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2017 та постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.02.2018 у справі № 904/8714/17, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначені судові рішення в частині відмови у стягненні інфляційних, прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Узагальнені доводи касаційної скарги:

- зобов'язання за спірним векселем є грошовим, тому на вимогу кредитора застосування ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин є обов'язковим та законним в Україні;

- не можливо застосовувати до спірних правовідносин правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 03.10.2011 у справі №45/211, оскільки обставини справи не є подібними до обставин даної справи.

Ухвалою Верховного Суду від 02.04.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.02.2018 у справі №904/8714/17. Призначено до розгляду касаційну скаргу на 15.05.2018. Надано учасникам справи строк для подання відзивів на касаційну скаргу, який не перевищує 15 днів з дня вручення цієї ухвали.

У відзиві на касаційну скаргу ПАТ "Чернігівобленерго" просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

У заперечення на касаційну скаргу ПАТ "Акцент-Банк" просить відмовити у її задоволенні.

Верховний Суд, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з огляду на таке.

Закон України "Про обіг векселів в Україні" від 05.04.2001 № 2374-III визначає особливості обігу векселів в Україні, який полягає у видачі переказних та простих векселів, здійсненні операцій з векселями та виконанні вексельних зобов'язань у господарській діяльності, відповідно до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі (далі-Уніфікований закон), з урахуванням застережень, обумовлених додатком II до цієї Конвенції, та відповідно до Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів.

Відповідно до ст.77 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, до простих векселів (далі Уніфікований закон) застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, а саме положення щодо: індосаменту (статті 11 - 20); строку платежу (статті 33 - 37); платежу (статті 38 - 42); права регресу у разі неплатежу (статті 43 - 50, 52 - 54); платежу у порядку посередництва (статті 55, 59 - 63); копій (статті 67 і 68); змін (стаття 69); позовної давності (статті 70 і 71); неробочих днів, обчислення строків і заборони пільгових строків (статті 72, 73 і 74).

До простого векселя також застосовуються такі положення: положення, які стосуються переказного векселя, який підлягає оплаті за адресою третьої особи або у місцевості, іншій, ніж місце проживання трасата (статті 4 і 27); застереження про відсотки (стаття 5); розбіжності щодо суми, яка підлягає оплаті (стаття 6); наслідки підпису відповідно до умов, зазначених у статті 7; наслідки підпису особи, яка діє без повноважень або з перевищенням своїх повноважень (стаття 8); і положення, які стосуються бланкового переказного векселя (стаття 10).

До простого векселя також застосовуються такі положення: положення щодо забезпечення авалем (статті 30 - 32); у випадку, передбаченому в останньому абзаці статті 31, якщо в авалі не зазначено, за кого він даний, вважається, що він даний за векселедавця простого векселя.

Згідно ч.1 ст.16 Уніфікованого закону, власник переказного векселя вважається його законним держателем, якщо його право на вексель базується на безперервному ряді індосаментів, навіть якщо останній індосамент є бланковим.

Частиною 1 статті 11, статтею13 Уніфікованого закону встановлено, що будь-який переказний вексель, навіть виданий без прямого застереження про наказ, може бути переданий шляхом індосаменту.

Індосамент повинен бути написаний на переказному векселі або на приєднаному до нього аркуші (алонжі). Він повинен бути підписаний індосантом.

Індосамент може не містити найменування особи, на користь якої він вчинений, або може складатися лише з одного підпису індосанта (бланковий індосамент). В останньому випадку для того, щоб мати чинність, індосамент повинен бути написаний на звороті переказного векселя або на приєднаному до нього аркуші (алонжі).

Статтею 15 Уніфікованого закону передбачено, що індосант відповідає за акцепт і за платіж, якщо не обумовлено протилежне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач є законним векселедержателем, а ПАТ "Акцент Банк", на підставі включення до індосаменту застереження "без обороту на мене" є звільненим від відповідальності за платіж за векселем і відповідає лише за дійсність переданої за векселем вимоги, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог відносно ПАТ "Акцент Банк".

Відповідно до ст. 34 Уніфікованого закону, переказний вексель строком за пред'явленням підлягає оплаті при його пред'явленні. Він повинен бути пред'явлений для платежу протягом одного року від дати його складання. Трасант може скоротити цей строк або обумовити більш тривалий строк. Ці строки можуть бути скорочені індосантами.

Трасант може встановити, що переказний вексель зі строком платежу за пред'явленням не може бути пред'явленим для платежу раніше визначеної дати. У цьому разі строк для пред'явлення починається від зазначеної дати.

Судами попередніх судових інстанцій визначено, що уніфікований закон не містить терміну, що слід розуміти під "пред?явленням", тому під пред'явленням слід розуміти будь-які дії векселедержателя направленні на доведення до відома векселедавця про особу векселедержателя та вимогу платежу, і що векселедержатель та його вимога стали відомі векселедавцю або могли бути стати відомі за умови належної та відповідної чинному законодавству поведінки векселедержателя.

В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 08.06.2007 № 5 "Про деякі питання практики розгляду спорів, пов?язаних з обігом векселів" зазначено, що Вексель має пред'являтися до платежу у визначеному в ньому місці, а якщо останнє не було прямо визначено, - за місцем знаходження платника (акцептанта) переказного векселя або за місцем складання простого векселя (статті 2, 76 Уніфікованого закону).

Вексельні зобов'язання прямих боржників - векселедавця простого та акцептанта переказного векселя - можуть бути виконані належним чином тільки за умови його пред'явлення до платежу у визначеному шляхом зазначення населеного пункту або конкретної адреси місці.

Вимога про платіж, пред'явлена не в місці, визначеному у векселі за викладеними вище правилами, не є пред'явленою належними чином. Отже, протест у неплатежі, вчинений без вказівки про пред'явлення векселя до платежу у визначеному в ньому місці, не може вважатися належним доказом відсутності платежу і бути підставою для задоволення регресних вексельних вимог.

Прямий боржник за векселем зобов'язаний довести обґрунтованість своїх заперечень стосовно того, що векселедержатель не пред'явив йому оригінал векселя або не надав можливості перевірити наявність у встановленому місці та у визначений строк у особи, що пред'явила вимогу, оригіналу векселя і прав власності на зазначений цінний папір. Векселедержатель може спростувати ці заперечення шляхом надання будь-яких не заборонених законом доказів (статті 57 - 59 Цивільного процесуального кодексу України, статті 32, 34 Господарського процесуального кодексу України, у тому числі актів нотаріуса про протест векселя чи про посвідчення факту його пред'явлення до платежу, а також документів, виданих боржником.

Господарськими судами встановлено, що приватним нотаріусом за місцем знаходження ПАТ "Чернігівобленерго" було направлено пропозицію про оплату векселів, у тому числі і векселя №74, у зв'язку з відмовою оплати здійснено протест векселя в неплатежі проти ПАТ "Чернігівобленерго".

Водночас, ПАТ "Чернігівобленерго" направляв лист приватному нотаріусу про те, що векселі, у тому числі і вексель №74, не були пред'явлені до сплати.

Також, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" направляло до ПАТ "Чернігівобленерго" лист та телеграму з вимогою оплати веселя. Крім того, представники позивача приїздили до ПАТ "Чернігівобленерго" з метою пред'явлення оригіналів векселів.

Наведене свідчить про те, що ПАТ "НАК "Нафтогаз" вжито достатньо дій з пред'явлення до оплати простого векселя, та ПАТ "Чернігівобленерго" стало відомо про особу векселедержателя та про вимогу сплатити за векселем обумовлену суму. ПАТ "Чернігівобленерго" мало можливість при бажанні ознайомитися з оригіналом векселя, але не здійснило для цього жодних дій.

Згідно ст. 43 Уніфікованого закону, держатель може використати своє право регресу проти індосантів, трасанта та інших зобов'язаних осіб при настанні строку платежу, якщо платіж не був здійснений.

Статтею 48 Уніфікованого закону визначено, що держатель може вимагати від особи, проти якої він використовує своє право регресу:

(1) суму неакцептованого або неоплаченого переказного векселя з відсотками, якщо вони були обумовлені;

(2) відсотки в розмірі шести від дати настання строку платежу;

(3) витрати, пов'язані з протестом і пересиланням повідомлень, а також інші витрати.

Відповідно до п.5 ст.2 Закону України "Про обіг векселів в Україні" відсотки, про які йдеться у пункті 2 статті 48 і пункті 2 статті 49 Уніфікованого закону, на суму векселів, як виданих, так і тих, що підлягають оплаті на території України, нараховуються виходячи з розміру облікової ставки Національного банку України на день подання позову і від дня настання строку платежу (з дня платежу) до дня подання позову відповідно.

Таким чином, є обґрунтованим висновок попередніх судів щодо стягнення з ПАТ "Чернігівобленерго" 6 % у розмірі 156 821,92 грн, нарахованих на підставі п. 2 ст. 48 Уніфікованого закону.

Крім того, судами попередніх інстанцій правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ПАТ "Чернігівобленерго" інфляційних у розмірі 634 797,09 грн з огляду на наступне.

Згідно ст.1 Закону України "Про обіг векселів в Україні", законодавство України про обіг векселів складається із Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі, з урахуванням застережень, обумовлених додатком II до цієї Конвенції, та із Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів, Закону України "Про цінні папери і фондову біржу", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів", цього Закону та інших прийнятих згідно з ними актів законодавства України.

Таким чином, застосування норм Цивільного кодексу України, які регулюють відповідальність за прострочення виконання зобов'язань до правовідносин, пов'язаних із обігом векселів, можливе лише у випадку вказівки на це в актах вексельного законодавства, що зазначені в Законі України "Про обіг векселів в Україні".

Стаття 48 Уніфікованого закону передбачає, які платежі вправі вимагати векселедержатель від особи проти якої заявлена вимога. Даний перелік є вичерпним.

Уніфікованим законом не передбачено покладання на зобов'язану за векселем особу інших платежів, ніж зазначені в Уніфікованому законі, зокрема не передбачено можливості пред'явлення до стягнення збитків від інфляції.

Оскільки спірні правовідносини сторін врегульовано вексельним законодавством, яким не передбачено стягнення інфляційних втрат у разі прострочення виконання вексельного зобов'язання, то положення статті 625 Цивільного кодексу України у даній справі не підлягають застосуванню.

Інші доводи Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" колегією суддів відхиляються, оскільки вони не спростовують висновків судів попередніх інстанцій і за своєю суттю, зводяться до переоцінки доказів, а суд касаційної інстанції в силу положення частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України, не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до частини 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені судами попередніх інстанцій на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів в їх сукупності, висновки судів відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень.

Керуючись статтями 236, 238, 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.02.2018 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2017 у справі №904/8714/17 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий В.Студенець

Судді О.Баранець

Г.Вронська