донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

31.05.2018 справа №913/18/18

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача): суддів: справу розглянуто в порядку письмового провадження без виклику учасників справи Стойка О.В., Радіонової О.О., Чернота Л.Ф.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит", м.Сєвєродонецьк Луганської області

на рішення господарського суду Луганської області
від01.03.2018р.(повний текст підписано 02.03.2018р.)
у справі№913/18/18 (суддя Яресько Б.В.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Восточний регіон", м. Запоріжжя
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит", м.Сєвєродонецьк Луганської області
простягнення 101 903 грн 92 коп.

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Восточний регіон" (далі - Позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит" (далі - Відповідач) про стягнення суми основного боргу у розмірі 89086 грн 46 коп., 3% річних у розмірі 1859 грн. 83 коп., інфляційних втрат у розмірі 6503 грн 31 коп. та пені у розмірі 4454 грн. 32 коп.

Рішенням господарського суду Луганської області від 01.03.2018 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Восточний регіон" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит" - задоволені у повному обсязі.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права України, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, у якості підстав для скасування рішення суду апелянт зазначає безпідставну відмову у задоволенні клопотання Відповідача про залишення позовної заяви без розгляду та неврахування судом факту наявності третейського застереження, викладеного в п.7.5 Договору поставки №1796-СА від 10.10.2016р., відповідно до якого всі спори, що виникають між сторонами у зв'язку з виконанням договору або стосуються його зміни, припинення, недійсності підлягають розгляду та вирішуються в третейському суді ("ad hoc").

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 02.04.2018 у справі № 913/18/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит", м. Сєвєродонецьк Луганської області на рішення господарського суду Луганської області від 01.03.2018р. у справі №913/18/18 та встановлено строк учасникам справи по 20.04.2018р. включно надати до Донецького апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи.

Через канцелярію суду 16.04.2018р. від Відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи постанови Верховного суду від 15.03.18 у справі 913/608/17, як позитивну практику з розгляду справ в яких застосовуються правила третейського розгляду.

Відзиву на апеляційну скаргу від Позивача не надійшло.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції, Позивач заперечував проти колопотання Відповідача про залишення позову без розгляду (а.с. 88-89).

Після проведення підготовчих дій в порядку ст.267 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 25.04.2018р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит", м. Сєвєродонецьк Луганської області на рішення господарського суду Луганської області від 01.03.2018р. призначено до розгляду без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в світлі ч.10 ст.270 цього Кодексу, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без виклику учасників справи. Інших клопотань з цього приводу не надходило.

Враховуючи положення ч.ч.13, 14 ст.8 ГПК України фіксація розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) не здійснюється, оскільки судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи, встановлені наступні обставини:

- укладення 10.10.2016р. між сторонами Договору поставки № 1796-СА, за умовами якого Позивач зобов'язався поставити у власність відповідача продукцію, а останній прийняти та оплатити її відповідно до умов договору.

- підписання сторонами 10.10.2016р., 01.02.2017р., 20.12.2016р. специфікацій до Договору поставки № 1796-СА від 10.10.2016р. в яких сторонами узгоджено найменування, кількість, ціна товару, строки поставки та умови його оплати;

-передання Позивачем та прийняття Відповідачем поставленого товару на суму 89086,46грн. за видатковою накладною №1 від 04.02.2017р.;

-невиконання Відповідачем зобов'язання з оплати оплаченого товару на суму 89086,46грн.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилався на неналежне виконання Відповідачем своїх зобов'язань за Договору поставки № 1796-СА від 10.10.2016р. в частині повної та своєчасної оплати вартості отриманого товару за видатковою накладною №1 від 04.02.2017р. За твердженням позивача, таке порушення умов Договору є підставою для стягнення суми основного боргу, нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат на суму заборгованості.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з мотивів доведеності факту не внесення Відповідачем оплати за поставлений товар у розмірі 89 086,46грн., що є підставою для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Колегія суддів погоджується з такими висновками господарського суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що доводи останньої зводяться до безпідставної відмови у задоволені клопотання про залишення без розгляду та неврахування судом факту наявності третейського застереження, викладеного у п.7.5 Договору поставки № 1796-СА від 10.10.2016р., відповідно до якого всі спори, що виникають між сторонами у зв'язку з виконанням договору або стосуються його зміни, припинення, недійсності підлягають розгляду та вирішуються в третейському суді для розгляду конкретного спору ("ad hoc"). Інших доводів щодо незгоди з прийнятим судовим рішенням по суті спору - Відповідач не наводив.

Дослідивши умови укладеного Договору поставки, колегія суддів зазначає, що дійсно у п.п. 7.5 - 7.15 Договору наявне третейське застереження, яке відповідає вимогам ст.12 Закону України "Про третейські суди". Однак, наявність такої угоди та клопотання Відповідача, поданого в процесі розгляду справи лише однієї із сторін третейської угоди/застереження про припинення судового провадження, порушеного з ініціативи іншої сторони у державному суді, не може вважатися належними і достатніми підставами, які унеможливлюють вирішення справи господарським судом з огляду на наступне.

Дійсно, ч.6 ст.55 Конституції України надає кожному право самостійно визначатися із обранням не заборонених законом засобів захисту своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань. Захист майнових прав суб'єкту господарювання у розглядуваних господарських правовідносинах, зважаючи на наявність та зміст третейського застереження, можливий, серед іншого, і в третейському суді, протее Відповідач не управнений нав'язувати Позивачеві саме такий спосіб захисту, враховуючи, що:

-частина 3 ст.124 Конституції України поширює юрисдикцію господарських судів на відповідні юридичні спори незалежно від наявності/відсутності між сторонами цих спорів третейської угоди - укладання/існування такої угоди не зумовлює відповідного вилучення спору із сфери юрисдикції державного суду;

-частина 1 ст.16 ЦК України гарантує право кожного учасника цивільних відносин на судовий захист, а ст.20 цього Кодексу визначає, що особа здійснює право на захист на свій розсуд, тобто - в даному випадку за вибором позивача;

- частина 3 ст.1 ГПК України та ч.1 ст.8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакціях, що діяли на момент винесення переглядуваного рішення), встановлювали недійсність угоди про відмову від права на звернення до господарського суду та заборону позбавлення будь-кого від права на розгляд його справи у суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законодавством відповідно. Відтак, тлумачення скаржником наявності третейського застереження як причини, обов'язковим наслідком якої є розгляд відповідного спору лише третейським судом та неможливість його вирішення у господарському суді, є несумісною ані із вказаними нормами, ані зі змістом ст.5 Закону України "Про третейські суди", що визначають передачу спору на вирішення третейського суду саме як право сторін.

Таким чином, необхідною, але недостатньою умовою реалізації права на захист у третейському суді є укладання відповідної третейської угоди, проте, сама реалізація опосередковується зверненням позивача до третейського суду або передачею сторонами спору в межах порушеної, але не вирішеної державним судом справи, на розгляд третейському суду, що безпосередньо і закріплено ст.5 Закону України "Про третейські суди" - в обох випадках визначальним є вибір особи, чиї права порушені, способу їх захисту/відновлення.

При цьому, суд апеляційної інстанції також враховує, що Позивач, звертаючись до Відповідача з претензією від 22.06.2017р. (а.с. 57-60), зазначав про те, що у разі відмови або неможливості сплати заборгованості, ця претензія є вимогою про третейський розгляд справи та просив надати інформацію про місцезнаходження третейського суду та кандидатуру третейського судді.

В свою чергу, в матеріалах справи відсутня відповідь Відповідача з цього приводу, що розуміється як ухилення від формування суду "ad hoc", демонструючи нехтування до виконання третейського застереження. Будь -яких доказів зворотнього Відповідачем не надано, відповідних доводів не наведено.

За таких обставин, враховуючи приписи чинного законодавства, а також наявні в матеріалах справи заперечення Позивача проти розгляду справи третейським судом, третейське застереження не могло бути виконане у частині формування суду "ad hoc", що виключає скасування прийнятого законного та обгрунтованого рішення суду першої інстанції.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання Відповідача про залишення позову без розгляду з мотивів відсутності волі обох сторін на формування третейського суду та неможливості позбавлення Позивача конституційного права на звернення до господарського суду за захистом порушенного права.

Також колегія суддів зазначає, що скаржником не обґрунтовано неправомірність застосування місцевим судом правової позиції з аналогічного питання, викладеної в постанові Верховного суду України від 18.10.2017р. у справі №910/8318/16 саме в контексті оцінки запровадженого наявністю третейського застереження альтернативного судовому способу реалізації права на захист своїх прав, який (спосіб) не може тлумачитися як відмова чи обмеження судового способу. Посилання скаржника в аналізі цієї правової позиції у справі №910/8318/16 на обставини відступлення права вимоги первісним кредитором на користь позивача, який не підписував угоди про передачу спору на вирішенні МКАС при ТПП України, не спростовують означених висновків відносно визначального значення обраного особою способу захисту своїх прав та неможливості обмеження використання судового способу.

Таким чином, будь-яких порушень норм процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судовою колегією не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Луганської області від 01.03.2018 у справі № 913/18/18 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит", м. Сєвєродонецьк Луганської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 01.03.2018 у справі № 913/18/18- залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції - покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит", м. Сєвєродонецьк Луганської області.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 31.05.2018р.

Головуючий (суддя-доповідач): О.В. Стойка

Судді: О.О.Радіонова

Л.Ф. Чернота