ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2018 р. Справа № 914/15/18

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Плотніцького Б.Д.

суддів Кравчук Н.М.

Малех І.Б.

секретар судового засідання: Совинська С.В.

за участю представників

від позивача: Паращич Л.В. (довіреність б/н від 02.01.2018);

від відповідача: не з'явились;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Навзаєм", б/н від 05.03.2018 (вх. № ЛАГС 01-05/795/18 від 07.03.2018)

на рішення Господарського суду Львівської області від 12.02.2018 (повний текст рішення виготовлено 16.02.2018)

у справі №914/15/18, суддя Кітаєва С.Б.,

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікнабуд", м.Новояворівськ, Яворівського району, Львівської області,

до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю "Навзаєм", м.Львів,

про стягнення заборгованості. Ціна позову: 139579,30 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вікнабуд" звернулось до Господарського суду Львівської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Навзаєм" 139579,30 грн. заборгованості за поставлений товар.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 12.02.2018 у справі №914/15/18 (суддя Кітаєва С.Б.) позов задоволено повністю. З Товариства з обмеженою відповідальністю "Навзаєм" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікнабуд" стягнуто 139579,30 грн. заборгованості та 2093,69 грн. судового збору.

Рішення суду мотивоване положеннями ст.ст. 11, 15, 205, 509, 526, 599 Цивільного кодексу України, ст.ст. 174, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 8, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

При цьому, місцевий господарський суд виходив з того, що долучені позивачем до матеріалів справи копії видаткових накладних (оригінали яких судом оглянуто в судовому засіданні) містять усі обов'язкові реквізити та підтверджують факт передачі позивачем відповідачу товару на загальну суму 139579,30 грн., яку відповідачем сплачено не було. Відповідач не спростував доводів позовної заяви, хоча йому було створено усі можливості для надання заперечень.

Не погоджуючись з даним рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Навзаєм» оскаржило його в апеляційному порядку, звернувшись до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, б/н від 05.03.2018 (вх. № ЛАГС 01-05/795/18 від 07.03.2018), в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 12.02.2018 у справі №914/15/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує недоведеністю позивачем факту поставки товару Товариству з обмеженою відповідальністю «Навзаєм», посилаючись при цьому на приписи Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996 №99.

Скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 263 ГПК України, відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, б/н від 15.03.2018 (вх. № ЛАГС 0104/1901/18 від 19.03.2018), в якому спростовує доводи скаржника та просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржене рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

При цьому, відповідач зазначає, що суб'єкти господарювання не зобов'язані оформляти довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей на кожну окрему поставку, оскільки Інструкція про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996 №99, втратила чинність з 01.01.2015.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.03.2018 справу №914/15/18 передано на розгляд колегії суддів: Плотніцькому Б.Д. (головуючий суддя), Малех І.Б., Кордюк Г.Т.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 12.03.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Навзаєм».

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 26.03.2018 розгляд апеляційної скарги призначено на 11.04.2018.

У зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді члена-колегії Кордюк Г.Т., розгляд вищевказаної справи 11.04.2018 не відбувся.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 18.04.2018 розгляд апеляційної скарги призначено на 02.05.2018.

У зв'язку з перебування у відпустці судді-члена колегії суддів Кордюк Г.Т., на підставі розпорядження керівника апарату суду №132 від 02.05.2018 проведено автоматичну заміну судді-члена складу колегії суддів, замість судді Кордюк Г.Т. введено суддю Кравчук Н.М.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 02.05.2018 розгляд апеляційної скарги відкладено на 30.05.2018.

У дане судове засідання з'явилась представник позивача.

Відповідач (скаржник) участі представника у судове засідання повторно не забезпечив, причин неявки суду не повідомив, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи наведене, судова колегія дійшла до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутності представника скаржника.

В судовому засіданні представник позивача підтримала свої доводи та заперечення, викладені у відзиві на апеляційну скаргу та просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржене рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що рішення Господарського суду Львівської області від 12.02.2018 у справі №914/15/18 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 18.07.2017 по 14.11.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТзОВ) «Вікнабуд» здійснило поставку товару (товарного бетону, цементно-піщаного розчину, бордюрів, бруківки, піддонів) Товариству з обмеженою відповідальністю (далі - ТзОВ) «Навзаєм» на загальну суму 139579,30 грн. на підставі наступних видаткових накладних: №1842 від 18.07.2017 на суму 24726 грн., №1887 від 20.07.2017 на суму 27080 грн., №1908 від 21.07.2017 на суму 1110 грн., №1909 від 21.07.2017 на суму 693 грн., №2009 від 26.07.2017 на суму 1288,80 грн., №2144 від 04.08.2017 на суму 1135 грн., №2241 від 10.08.2017 на суму 1135 грн., №2256 від 11.08.2017 на суму 1135 грн., №2294 від 15.08.2017 на суму 2837,50 грн., №2327 від 16.08.2017 на суму 2270 грн., №2328 від 16.08.2017 на суму 1702,50 грн., №2312 від 17.08.2017 на суму 12846 грн., №2355 від 17.08.2017 на суму 1702,50 грн., №2380 від 18.08.2017 на суму 1702,50 грн., №2406 від 21.08.2017 на суму 1135 грн., №2750 від 18.09.2017 на суму 2837,50 грн., №2770 від 19.09.2017 на суму 1702,50 грн., №2844 від 25.09.2017 на суму 3495 грн., №2918 від 29.09.2017 на суму 3525 грн., №2934 від 02.10.2017 на суму 1762,50 грн., №2950 від 03.10.2017 на суму 2350 грн., №2951 від 03.10.2017 на суму 1306 грн., №2987 від 04.10.2017 на суму 2350 грн., №2988 від 04.10.2017 на суму 653 грн., №2989 від 04.10.2017 на суму 2511 грн., №3046 від 05.10.2017 на суму 3490 грн., №3047 від 05.10.2017 на суму 653 грн., №3050 від 06.10.2017 на суму 3141 грн., №3051 від 06.10.2017 на суму 1215 грн., №3052 від 06.10.2017 на суму 1822,50 грн., №3079 від 09.10.2017 на суму 698 грн., №3091 від 10.10.2017 на суму 2792 грн., №3118 від 11.10.2017 на суму 1674 грн., №3119 від 11.10.2017 на суму 1674 грн., №3135 від 12.10.2017 на суму 372,50 грн., №3188 від 18.10.2017 на суму 1975,50 грн., №3239 від 24.10.2017 на суму 1249 грн., №3295 від 27.10.2017 на суму 1702 грн., №3297 від 27.10.2017 на суму 678 грн., №3296 від 27.10.2017 на суму 1356 грн., №3301 від 30.10.2017 на суму 1396 грн., №3309 від 30.10.2017 на суму 1356 грн., №3267 від 01.11.2017 на суму 2034 грн., №3475 від 13.11.2017 на суму 3607,50 грн., №3495 від 14.11.2017 на суму 1702 грн.

У зв'язку з неоплатою відповідачем вартості отриманого за вказаними видатковими накладними товару, 7 грудня 2017 ТзОВ «Вікнабуд» на юридичну та фактичну адресу ТзОВ «Навзаєм» направило претензію з вимогою в семиденний строк провести оплату за товар у розмірі 139579,30 грн. Однак, ТзОВ «Навзаєм» відповіді на претензію не надіслало, заборгованості не погасило, що і слугувало підставою для звернення ТзОВ «Вікнабуд» до суду з позовом про стягнення з ТзОВ «Навзаєм» 139579,30 грн. заборгованості.

Приймаючи оскаржуване рішення зі спору у даній справі, місцевий господарський суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, правочини можуть бути двосторонніми.

Відповідно до ч.1,2 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України зобовязання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 193 ГК України передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони.

В силу ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Отже, для вирішення питання про виникнення у покупця обов'язку оплатити вартість товару необхідно належними та допустимими доказами підтвердити факт здійснення господарської операції з передачі товару або товаророзпорядчого документу на товар. До таких доказів, в силу вимог чинного законодавства, належать первинні документи.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон), яким визначені правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/70 (далі - Положення) визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до ст.9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2.4. Положення первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції до первинних документів можуть бути включені, зокрема, такі додаткові реквізити, як дані про документ, що засвідчує особу-одержувача.

Відповідно до п.2.5 Положення документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

З наведених вище положень вбачається, що одним з обов'язкових реквізитів первинних документів є особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. При цьому, колегія суддів зазначає, що вживання розділового сполучника «або» для з'єднання однорідних членів речення створює альтернативний перелік. Якщо такий перелік передбачає умови для настання певного правового наслідку, це означає, що наслідок настає за наявності хоча б однієї з перелічених умов.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано суду копії видаткових накладних за період з 18.07.2017 по 14.11.2017 на загальну суму 139579,30 грн., які містять усі передбачені Законом та Положенням обов'язкові реквізити, в тому числі і підпис особи, що отримала товар, скріплений відтиском печатки ТзОВ «Навзаєм».

В матеріалах справи відсутні заперечення відповідача проти автентичності відтиску його печатки на видаткових накладних або документи, які б свідчили про втрату зазначеної печатки, її підробку чи інше незаконне використання третіми особами всупереч волі ТзОВ «Навзаєм».

Відсутність на видаткових накладних такого реквізиту, як "інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції", не спростовує сам факт отримання відповідачем товару, оскільки особистий підпис особи, яка прийняла товар, скріплений відтиском печатки ТзОВ «Навзаєм» на первинних документах, свідчить про участь товариства, як юридичної особи, у здійсненні господарської операції (прийнятті товару).

Вказані видаткові накладні є первинними документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", які фіксують факт здійснення господарської операції та є підставою виникнення у відповідача обов'язку здійснити розрахунок за отриманий товар.

Відсутність же довіреності за наявності первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з передачі товару, не може заперечувати таку господарську операцію (позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 29.04.2015 у справі №903/679/14).

Відповідно до положень частин 1 та 3 статей 74, 76 - 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на наведене вище, колегія суддів вважає належним чином підтвердженим факт прийняття відповідачем від позивача товару на загальну суму 139579,30 грн.

Оскільки, відповідачем не подано суду доказів оплати отриманого товару, позовні вимоги про стягнення основного боргу у сумі 139579,30 грн. підлягають задоволенню.

Скаржником не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість вимог, заявлених у апеляційній скарзі.

Посилання скаржника на приписи Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996 №99, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки вказана інструкція втратила чинність на підставі Наказу Міністерства фінансів України N 987 від 30.09.2014.

За таких обставин, апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що рішення Господарського суду Львівської області від 12.02.2018 у справі № 914/15/18 прийняте із дотриманням норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, а тому підстав для його зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 240, 269, 275, 276, 281, 282, 283, 284 ГПК України, - Львівський апеляційний господарський суд ,

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 12.02.2018 у справі №914/15/18 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Навзаєм" - без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений та підписаний 04.06.2018

Головуючий суддя Б.Д. Плотніцький

Суддя Н.М. Кравчук

Суддя І.Б. Малех