ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2018 року Справа № 923/286/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. при секретарі Горголь О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного підприємства "Ватерпас", м.Херсон

до: Комунального підприємства "Херсонське бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради, м.Херсон

про визнання права власності

за участю представників сторін:

від позивача: уповноважений представник ОСОБА_1;

від відповідача: уповноважений представник: ОСОБА_2

17.04.2018 року до Господарського суду Херсонської області надійшла позовна заява від 16.04.2018 року від Приватного підприємства "Ватерпас" (позивач) до Комунального підприємства "Херсонське бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради (відповідач), в якій позивач просить визнати за Приватним підприємством "Ватерпас" право власності на вантажно-розвантажувальний майданчик загальною площею 1353,0 кв.м., балансовою вартістю 147 245,00 грн., який розташований за адресою: м.Херсон, пр.200 років Херсону, 3-а та складається з майданчику для паркування вантажних та легкових автомобілів та зобов'язати Комунальне підприємство "Херсонське бюро технічної інвентаризації" Херсонської обласної ради здійснити державну реєстрацію права власності на вантажно-розвантажувальний майданчик загальною площею 1353,0 кв.м., балансовою вартістю 147 245,00 грн., який розташований за адресою: м.Херсон, пр.200 років Херсону, 3-а та складається з майданчику для паркування вантажних та легкових автомобілів за Приватним підприємством "Ватерпас" на підставі ст. 344 ЦК України, ст.ст. 75, 162-164, 236 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 18.04.2018 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 02.05.2018 р. 11 червня 2018 року розпочато розгляд справи по суті.

29 травня 2018 року було закрито підготовче провадження відповідно до ухвали суду від 29.05.2018 р. (а.с.66).

11 червня 2018 року позивачем надано в судовому засіданні клопотання про долучення доказів.

Суд залишає без розгляду вищевказане клопотання, оскільки відповідно до ч.2 ст.118 ГПК України клопотання подано після закінчення процесуального строку. Суд також звертає увагу позивача, що ним не обґрунтовано поважності причин неподання відповідного доказу в підготовчому провадженні.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, заслухавши представників, які прибули в судове засідання, суд

в с т а н о в и в:

Позивач посилається в позовній заяві на Постанову господарського суду Херсонської області по справі № 14/331- АП-07 від 11.09.2007 р., якою визнано право власності за Приватним підприємством «Ватерпас» на вантажно-розвантажувальний майданчик загальною площею 1307 кв.м. балансовою вартістю 147245,00 грн., який розташований за адресою: м.Херсон, пр. 200 років Херсона, 3-а та складається з майданчику паркування вантажних та легкових автомобілів. Позивач стверджує, що вказаний факт підтверджується: дозволом на виконання будівельних робіт №14/04 від 28.01.03 р.; витягом з протоколу № 16 від 22.09.04 р.; довідками про вартість виконаних підрядних робіт; актами приймання виконаних підрядних робіт; погодженим планом благоустрою прилеглої території. Зазначає, що відповідачем зазначені факти не оскаржувалися.

Матеріалами справи підтверджується, шо на підставі вищевказаного рішення суду за позивачем було зареєстровано право власності на вантажно- розвантажувальний майданчик, загальною площею 1353,00 кв.м., балансовою вартістю 21657,00 грн., що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 23.11.2007 р. (а.с.17).

Постановою господарського суду Херсонської області по справі № 14/331-АП-07 від 03.01.2008 р. Постанову суду від 11.09.2007 року скасовано. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2008 року по справі №14/331-АП-07 скасовано Постанову господарського суду Херсонської області від 11.09.2007 р. та Постанову господарського суду Херсонської області від 03.01.2008 року, провадження у справі ухвалено закрити.

Посилаючись на приписи ст.344 ЦК України позивач вважає, що вищевказане майно може бути обєктом набувальної давності, володіння ним з боку Позивача було добросовісним, відкритим та безперервним з 2004 року, створеним за власні кошти.

Відповідно до ч.1, 4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Отже, задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст.334 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

Діючим законодавством визначено ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю. Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна.

На думку суду, вищевказане відповідними доказами позивачем не доведено (що він не знав і не міг знати про те, що володіє чужою річчю).

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України - юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Із чіткого змісту наведених норм права та відповідно до усталеної судової практики - право на позов в особи виникає лише тоді, коли її право, свобода чи інтерес або порушені, або невизнані, або оспорюються.

Верховний Суд України у постанові від 18 травня 2016 р. у справі № 6-658цс15 висловив наступну правову позицію: «Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні».

Суд звертає увагу позивача, що ним не зазначено, яке його право порушено; на підтвердження своєї позиції не надано жодного доказу порушення відповідачем його права.

Суд наголошує, що відповідно до ч.4 ст.74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи.

Позивачем не доведено відповідними доказами, що право, свобода чи інтерес позивача порушено зазначеними у позові діями відповідача.

Враховуючи викладене, правових підстав для задоволення позову немає.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, відмовляє у задоволенні позовних вимог.

У звязку із відмовою у задоволенні позову судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на позивача.

На підставі вищевикладених норм права, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241, п.п. 17.5 п. 17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

1.Відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 12.06.2018 р.

Суддя В.В.Литвинова