РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.05.2018 р.Справа № 910/1777/18

За позовом Фізичної особи - підприємця Матвійчука Ігоря Володимировича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасні оздоблювальні

технології"

про стягнення 92 729,96 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Матвійчук Ігор Володимирович звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасні оздоблювальні технології" про стягнення 92 729,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем Договору поставки № 32 від 01.08.2016 р.

Ухвалою суду від 26.02.2018 р. позовну заяву Фізичної особи-підприємця Матвійчука Ігоря Володимировича залишено без руху, зобов'язано позивача усунути недоліки позовної заяви.

14.03.2018 р. від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ від 15.03.2018р., справу передано для розгляду судді Зеленіній Н.І.

Ухвалою від 23.03.2018 р. відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

30.03.2018 р. та 05.04.2018 р. до суду надійшли поштові повернення № 83 та № 291, якими відповідачу направлялись ухвала суду від 23.03.2018 р., вказані відправлення були повернуті на адресу суду.

Відтак, відповідач про розгляд даної справи повідомлений належним чином.

Дослідивши наявні в справі матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

01.08.2016 р. між Фізичною особою - підприємцем Матвійчуком Ігорем Володимировичем (надалі - позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сучасні оздоблювальні технології" (надалі - відповідач, Покупець) укладено Договір поставки № 32 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1., 1.2 Договору, Постачальник зобов'язується виготовити та встановити металеві ворота з автоматикою, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити готовий виріб (надалі - Обладнання, Товар або Продукція) і провести монтаж зазначеного обладнання (надалі - роботи) на об'єкті Покупця, за адресою: м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 18. Постачальник зобов'язується поставити, та передати у власність Покупця Обладнання в найменуванні, комплектації, кількості та ціні відповідно до Додатку № 1 (Технічне завдання - специфікація) та умов даного Договору.

Судом встановлено, що за своєю правовою природою Договір поставки №32 від 01.08.2016 р. є договором підряду, а відтак спірні правовідносини регулюються главою 61 Цивільного кодексу України.

Пунктом 2 Договору передбачено, що загальна сума даного Договору становить 76 250,00 грн. без ПДВ. Розрахунки між сторонами здійснюються в наступному порядку: 10 000,00 грн. - попередня оплата, 66 250,00 грн. остаточний розрахунок за цим Договором доплата не пізніше 15.08.2016 р.

Сторони в п. 3.2 та п. 3.4 Договору погодили, що Продавець зобов'язується поставити та встановити обладнання до 20.08.2016 р. за умови отримання оплати з розділом 2.2.1 Договору. Обладнання переходить у власність Замовника з моменту здійснення попередньої оплати відповідно до п. 2.2.1 Договору.

Згідно з п. 7.1 Договору, цей Договір вступає в дію з дня підписання його обома Сторонами і втрачає свою чинність після повного виконання Сторонами договірних зобов'язань.

Зобов'язанням, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Звертаючись до господарського суду міста Києва позивач зазначає, що Договір №32 від 01.08.2016 р. виконав належним чином, на підтвердження чого надає Акт від 15.08.2018 р. Проте відповідач зобов'язання за договором в повному обсязі не виконав, здійснивши часткову оплату. Таким чином,заборгованість відповідача за Договором становить 66 250,00 грн.

У заявленому позові, крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача також 26 479,96 грн. пені, нарахованої за період з 16.08.2016 р. по 25.05.2017 р.

Відповідно до п.4.3 Договору, у разі несвоєчасного або неналежного виконання грошового зобов'язання по оплаті, Замовник сплачує Виконавцю за вимогою останнього пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочу платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, пеня, за порушення зобов'язань за Договором має нараховуватись у період з 16.08.2016 р. по 16.02.2017 р. (183 дні) . Згідно розрахунку суду, сума пені становить 9 598,03 грн.

Відповідачем відзиву на позовну заяву, контррозрахунку суми позовних вимог та будь-яких заперечень по суті позовних вимог не надано, доводів позивача у встановленому законом порядку не спростовано.

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача 66 250,00 грн. заборгованості та 9 598,03 грн. пені доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи і не спростовані належним чином і у встановленому законом порядку відповідачем та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасні оздоблювальні технології" (04114, м. Київ, вул. Полупанова, 16; ) на користь Фізичної особи - підприємця Матвійчука Ігоря Володимировича (10100, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 66 250 (шістдесят шість тисяч двісті п'ятдесят) грн..00 коп. заборгованості, 9 598(дев'ять тисяч п'ятсот дев'яносто вісім) грн. 03 коп. пені та 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01.06.2018 р.

Суддя Н.І.Зеленіна