ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2018 р. Справа № 922/1425/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. , суддя Пелипенко Н.М.
секретар судового засідання Кохан Ю.В.
за участю представників:
позивача Литвиненко А.А., дов. ДН№027100 від 15.05.2018 (копія у справі), Грушевського Ю.С., наказ №22-ДП від 30.07.2015 (копія у справі)
1-й відповідача Настусенко Д.Д., дов.№08-11/3954/2-17 (у справі)
2-й відповідач не з`явився
третьої особи Вельма І.О., дов.№220/383/д від 22.11.2017 (у справі)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Східного управління капітального будівництва Міністерства оборони України (вх. №593Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 05.03.2018 у справі №922/1425/17 (суддя Байбак О.І., повний текст рішення складено 12.03.2018)
за позовом Східного управління капітального будівництва Міністерства оборони України, м. Харків
за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Міністерство оборони України, м. Київ
до Харківської міської ради, м. Харків
Акціонерного товариства закритого типу Гея , м. Харків
про визнання недійсним рішення -

ВСТАНОВИЛА:
Східне управління капітального будівництва Міністерства оборони України звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Харківської міської ради, в якій просить суд визнати недійсним п.10 та підпункти 10.1-10.3 додатку №1 до рішення 19 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 27.02.2008 №25/08 з урахуванням внесених змін відповідно до п.8 додатку №1 до рішення сесії 21 Харківської міської ради 5 скликання від 16.04.2008 №81/08.
Рішенням господарського суду Харківської області від 05.03.2018 по справі №922/1425/17 в задоволенні позову відмовлено із застосуванням позовної давності.
Не погодившись з даним рішенням місцевого господарського суду, позивач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм чинного законодавства, просить рішення господарського суду Харківської області від 05.03.2018 по справі №922/1425/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на неправомірність дій керівництва Східного управління капітального будівництва Міністерства оборони України щодо відмови від державного акту на право постійного користування земельною ділянкою №7205 Серія ЯЯ№306115 по вул. Полтавський Шлях, 186 (ріг вул. Єлізарова), що стало підставою для винесення оскаржуваного рішення, що було визнано судом першої інстанції, та у зв`язку із чим його небажанням ініціювати питання оскарження даного рішення, тривале перебування позивача у стані припинення (період з 2010 по 2015 року), що свідчить про те, що позовна давність позивачем пропущена не була, а має рахуватися з моменту отримання офіційної відповіді від Управління Держгеокадастру у м. Харків щодо скасування державного акту на право постійного користування, тобто від 06.04.2017.
Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 04.04.2018 у справі № 922/1425/17 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача та надано учасникам справи строк до 19.04.2018 для надання відзиву на апеляційну скаргу та доказів надсилання (надання) копії цього відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Представник 2-го відповідача АТЗТ «Гея» 12.04.2018 направив до Харківського апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому не погоджується з доводами, викладеними в апеляційній скарзі, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому, 2-й відповідач посилається на те, що на його думку, відсутні підстави для визнання недійсним п.10 та підпункти 10.1-10.3 додатку №1 до рішення 19 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 27.02.2008 №25/08 з урахуванням внесених змін відповідно до п.8 додатку №1 до рішення сесії 21 Харківської міської ради 5 скликання від 16.04.2008 №81/08. Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою (ЯЯ№306115, зареєстрований за №7205 від 30.06.2005) площею 0,3182 га, розташованої в м. Харкові по вул. Полтавський шлях, 186, було скасовано, а відповідна земельна ділянка у відповідності до норм чинного законодавства була передана у користування АТЗТ «Гея». Крім того, 2-й відповідач погоджується із висновком суду першої інстанції щодо застосування позовної давності в даному випадку, оскільки у Східного УКБ МО України відсутнє законне право на оскарження рішення Харківської міської ради 5 скликання від 27.02.2008 №25/08 з урахуванням внесених змін відповідно до п.8 додатку №1 до рішення сесії 21 Харківської міської ради 5 скликання від 16.04.2008 №81/08 у зв`язку зі спливом строку позовної давності.
Харківська міська рада також надала відзив на апеляційну скаргу, в якому погоджується із рішенням господарського суду Харківської області від 05.03.2018, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Так, 1-й відповідач зазначає, що спірна земельна ділянка передавалася в постійне користування не для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військовонавчальних закладів, а для будівництва об`єктів соціально-культурного призначення, житла для військовослужбовців та членів їх сімей, що суперечить вимогам діючого законодавства. Так, в матеріалах справи відсутні докази того, що до 2004 року до прийняття рішення Харківської міської ради стосовно спірної земельної ділянки, ця ділянка взагалі належала до земель оборони. Також, Харківська міська рада зазначає, що зазначений позов не підлягає задоволенню з огляду на те, що оскаржуване рішення, як ненормативний акт було реалізовано АТЗТ «Гея» шляхом укладення договору оренди, а тому вичерпало свою дію, що робить неможливим задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування. Щодо строку позовної давності, то 1-й відповідач погоджується, що в даному випадку позивач звернувся до суду за захистом своїх прав після спливу встановленого законом строку позовної давності.
Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 23.04.2018 справу № 922/1425/17 призначено до розгляду на 15.05.2018 о 12:00 год.
30.05.2018 на адресу Харківського апеляційного господарського суду надійшли пояснення представника Міністерства оборони України, в яких сторона по справі погоджується із висновками, викладеними в апеляційній скарзі позивача, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 05.03.2018 по справі №922/1425/17 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. При цьому, третя особа по справі зазначає, що враховуючи те, що Міністерство оборони України не надавало погодження на припинення права користування земельною ділянкою площею 0,3182 га по вул. Полтавський шлях, 186 (ріг вул. Єлізарова), а Кабінетом Міністрів України не приймалося рішення про припинення права користування цією земельною ділянкою, то оскаржуване рішення Харківської міської ради є незаконним, протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Щодо позовної давності, то неправомірність дій керівництва Східного УКБ МО України у період винесення оскаржуваних рішень, тривалий період перебування Східного УКБ МО України у стані припинення, а також те, що фактично керівництво Східного УКБ МО України дізналося про порушення своїх прав та існування оскаржуваного рішення Харківської міської ради лише 06.04.2017 із відповіді Управління Держгеокадастру у м. Харкові, то позовна давність позивачем пропущена з поважних причин та незалежних від нього обставин, через що підлягає поновленню.
Заслухавши в судовому засіданні доповідь судді-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи в обґрунтування апеляційної скарги, в межах вимог, передбачених ст. 269 ГПК України, заслухавши в судовому засіданні представників сторони, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, 17.09.2004 між Східним УКБ МО України, як замовником, та ТОВ «Градо», як пайовиком, було укладено договір №7 про будівництво житла для військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей шляхом пайової участі, з метою будівництва житлового багатоповерхового комплексу на земельній ділянці площею 0,3 га по вул. Полтавський шлях, 186. В даному договорі сторони визначились, що після введення «об`єкту» в експлуатацію замовник отримує квартири, загальна площа яких становить 15% від загальної площі квартир в «об`єкті» (п. 3.1).
30.06.2005 Східне управління капітального будівництва Міністерства оборони України отримало Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою №7205 серія ЯЯ№306115 по вул. Полтавський Шлях, 186 (ріг вул. Єлізарова) з цільовим призначенням (використання) земельної ділянки: будівництво та експлуатація 12-ти поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями на 1-му та 2-му поверхах, чому передувало прийняття Харківською міською радою рішення XXV сесії IV скликання від 06.10.2004 №147/04.
11.08.2005 між Східним УКБ МО України, АТЗТ «Гея» та ТОВ «Градо» був укладений договір уступки вимоги (цесії) №61, за умовами якого ТОВ «Градо» передає АТЗТ «Гея» право вимоги, яке належало ТОВ «Градо» і приймає на себе функції замовника (Східного УКБ МО України) та стає кредитором за договором №7 про будівництво житла для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей шляхом пайової участі сторін від 17.09.2004.
В рахунок виконання зазначеного договору цесії АТЗТ «Гея» компенсувало ТОВ «Градо» уступлене право вимоги шляхом перерахування грошової компенсації у розмірі 1210300,00 грн за раніше передані Міністерству оборони України квартири та витрати, пов`язані з передпроектною підготовкою будівництва.
29.12.2006 між Східним УКБ МО України та АТЗТ «Гея» підписано додаткову угоду до договору цесії та до договору №7 від 17.09.2004, в якій АТЗТ «Гея» достроково передає Міністерству оборони України квартири у м. Чугуєві по вул. Харківській, 132 (додаток 7), на виконання рішень Міністра оборони України № 6607/3 від 30.11.2006 та № 13917/з від 29.12.2006, в зв`язку з чим між сторонами 01.11.2007 підписано відповідний акт прийому передачі квартир у кількості 19 штук загальною площею 1242,2 кв.м.
17.12.2007 на ім`я начальника Східного УКБ МО України направлено лист Директора Департаменту будівництва МО України щодо повного виконання АТЗТ «Гея» умов договору цесії та надання згоди на передачу будівельного майданчика по вул. Полтавський шлях, 186 у м. Харкові та розібраного об`єкту незавершеного будівництва АТЗТ «Гея», в наслідок чого 21.12.2007 між позивачем та 2-м відповідачем був підписаний відповідний акт прийому-передачі будівельного майданчика площею 0,3182 га з об`єктом незавершеного будівництва (розібраним) по вул. Полтавський шлях, 186.
28.12.2007 начальник Східного УКБ МО України Лиманський С.А. направив на адресу Харківського міського голови лист №652, яким просив скасувати державний акт на право постійного користування земельною ділянкою 0,3182 га по вул. Полтавський Шлях, 186 (ріг вул. Єлізарова) виданий Східному УКБ МО України 30.06.2005 р., зареєстрований за №7205 та надати вказану земельну ділянку АТЗТ «Гея» для подальшого будівництва, в зв`язку з повним виконанням АТЗТ «Гея» своїх зобов`язань за договором уступки вимоги (цесії) № 61 до договору № 7.
Рішенням господарського суду Харківської області від 14.02.2008 по справі №55/12-08 за АТЗТ «Гея» було визнано право власності на об`єкт незавершеного будівництва, який знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 186 (ріг вул. Єлізарова), на земельній ділянці площею 0,3182 га.
Пунктом 10 та п. п. 10.1-10.-3 додатку №1 до рішення 19 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 27.02.2008 №25/08 з урахуванням внесених змін відповідно до п.8 додатку №1 до рішення сесії 21 Харківської міської ради 5 скликання від 16.04.2008 №81/08 вирішено надати АТЗТ «Гея» в оренду земельну ділянку по вул. Полтавський шлях, 186 (ріг вул. Єлізарова), загальною площею 0,3182 га для завершення будівництва житлової будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями до 31.12.2010 (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації) в межах Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 30.06.2005 №7205; перевести земельну ділянку по вул. Полтавський шлях, 186 (ріг вул. Єлізарова), загальною площею 0,3182 га з земель оборони до земель житлової та громадської забудови; припинити Східному УКБ МО України право користування земельною ділянкою по вул. Полтавський шлях, 186 (ріг вул. Єлізарова) за його добровільною відмовою.
Звертаючись до господарського суду за захистом своїх порушених прав, позивач зазначив, що таке рішення Харківської міської ради прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки припинення Східному УКБ МО України права користування земельною ділянкою по вул. Полтавський шлях, 186 (ріг вул. Єлізарова) відбувалося без згоди Міністра оборони України, а тодішній начальник Східного УКБ МО України Лиманський С.А., направляючи на адресу Харківського міського голови лист від 28.12.2007 №652 про скасування державного акту, діяв з перевищенням своїх повноважень.
Господарський суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог в оскаржуваному рішенні, виходив з того, що матеріалами справи підтверджується порушення права позивача та перевищення повноважень тодішнім начальником Східного УКБ МО України Лиманським С.А. своїх повноважень, однак, 2-м відповідачем було надано до суду заяву (вх. №23800 від 25.07.2017) про застосування до спірних правовідносин позовної давності.
Колегія суддів апеляційного господарського суду, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду скасуванню з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції правильно було встановлено наступне.
Пунктом 1 ст. 92 Земельного кодексу України передбачено, що право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.
Статтею 20 Земельного кодексу України (станом на час надання державного акту) передбачено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.
Згідно зі ст. 77 Земельного кодексу України(станом на час надання державного акту) землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати у державній та комунальній власності. Навколо військових та інших оборонних об`єктів у разі необхідності створюються захисні, охоронні та інші зони з особливими умовами користування. Порядок використання земель оборони встановлюється.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про використання земель оборони»(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України (далі - військові частини).
Як вірно було зазначено судом першої інстанції, ані станом на момент видачі державного акту Східному УКБ МО України, ані станом на момент його скасування нормами діючого законодавства України не було передбачено, що землі оборони можуть використовуватися для будівництва об`єктів соціально-культурного призначення, житла для військовослужбовців та членів їхніх сімей.
Відповідні зміни до законодавства були внесені лише Законом №800-VI від 25.12.2008, яким доповнено ст. 4 ЗУ «Про використання земель оборони» нормою відповідного змісту.
Також, слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази того, що до моменту видачі Східному УКБ МО України державного акту, землі, які зазначені в цьому державному акті, належали до земель оборони.
Згідно з виданим позивачу державним актом цільове призначення (використання) земельної ділянки: будівництво та експлуатація 12-ти поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями на 1-му та 2-му поверхах. А спірними рішеннями Харківської міської ради було, в т.ч. вирішено перевести земельну ділянку по вул. Полтавський шлях, 186 (ріг вул. Єлізарова), загальною площею 0,3182 га з земель оборони до земель житлової та громадської забудови.
Проте, статтями 83-84 Земельного кодексу України передбачено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. У державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відповідно до закону. До земель державної власності, які не можуть передаватись у комунальну власність, зокрема належать землі оборони.
Статтею 3 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України» (станом на момент прийняття спірних рішень Харківської міської ради) встановлено, що військове майно, в тому числі і земельні ділянки, закріплюються за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління; з моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною воно набуває статусу військового майна, яке повинно використовуватись лише за його цільовим та функціональним призначенням.
Частинами 1-2 ст. 6 зазначеного Закону (станом на момент прийняття спірних рішень Харківської міської ради) також передбачено, що відчуження військового майна здійснюється Міністерством оборони України через уповноважені Кабінетом Міністрів України підприємства та організації, визначені ним за результатами тендеру, після його списання, за винятком майна, визначеного частиною другою цієї статті. Рішення про відчуження військового майна, що є придатним для подальшого використання, але не знаходить застосування у повсякденній діяльності військ, надлишкового майна, а також цілісних майнових комплексів та іншого нерухомого майна приймає Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства оборони України.
Поряд з цим, пунктами 44-45 Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями, затвердженого Наказом Міністра оборони України 22.12.1997 № 483, за відсутністю потреби або по закінченню терміну користування землі, надані для потреб Збройних Сил України, підлягають передачі місцевим органам влади згідно з статтею 27 Земельного кодексу України. Передача земель місцевим органам влади проводиться за згодою Міністра оборони України або за його дорученням начальником розквартирування військ та капітального будівництва - начальником Головного, управління розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України.
Згідно зі ст. ст. 1, 10 Закону України "Про оборону України "Міністерство оборони України є Центральним органом виконавчої влади і військового управління в системі Збройних Сил України, які створені для озброєного захисту суверенітету, незалежності та територіальної цілісності України.
Пунктами 1-2 статті 49 Земельного кодексу України(в редакції станом на час винесення спірних рішень) передбачено, що земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.
Статтею 141 Земельного кодексу(в редакції станом на час винесення спірних рішень) передбачено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Рішення Харківської міської ради про переведення земельної ділянки 0,3182 га по вул. Полтавський Шлях, 186 (ріг вул. Єлізарова) в м. Харкові з земель оборони до земель житлової та громадської забудови та про скасування державного акту на право постійного користування зазначеною земельною ділянкою виданого Східному УКБ МО України 30.06.2005, зареєстрованого за №7205, були винесені на підставі листа начальника Східного УКБ МО України Лиманського С.А. до Харківського міського голови від 28.12.2007 № 652, в якому він просив скасувати зазначений державний акт та надати вказану земельну ділянку АТЗТ «Гея» для подальшого будівництва.
В той же час, слід зазначити, що матеріали справи не містять та відповідачами суду не надано будь-яких доказів того, що таке звернення Лиманського С.А. до Харківського міського голови було здійснене за дорученням Міністра оборони України або доказів того, що останній надавав свою згоду на скасування державного акту та надання земельної ділянки, визначену в цьому акті, АТЗТ «Гея» для подальшого будівництва.
Таким чином, начальник Східного УКБ МО України Лиманський С.А., надсилаючи Харківському міському голові вищевказаного листа, діяв з перевищенням власних повноважень.
Отже, суд першої інстанції зробив правильні висновки щодо доводів відповідачів про те, що Східне УКБ МО України перш ніж відмовитися від державного акту отримало від АТЗТ «Гея» у власність 21 квартиру в м. Чугуєві, оскільки така передача мала місце на підставі умов укладених між сторонами договорів уступки вимоги (цесії) №61 від 11.08.2005 та договору про будівництво житла для військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей шляхом пайової участі №7 від 17.09.2004 (у урахуванням змін, внесених додатковими угодами до цих договорів), при цьому умовами зазначених договорів не передбачено, що отримавши квартири позивач має відмовитися від державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, і що така відмова узгоджена з Міністерством оборони України.
З огляду на вищенаведене, місцевим господарським судом вірно було визначено, що спірні п. 10 та п.п. 10.1-10.-3 додатку №1 рішення Харківської міської ради 5 скликання від 27.02.2008 №25/08 з урахуванням внесених змін відповідно до п.8 додатку №1 до рішення сесії 21 Харківської міської ради 5 скликання від 16.04.2008 №81/08 були прийняті без врахування фактичних обставин щодо наявності у начальника Східного УКБ МО України Лиманського С.А. відповідних повноважень на звернення з заявою про скасування державного акту та відмову від земельної ділянки із чим погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.
В той же час, колегія не може погодитись із висновком суду першої інстанції щодо порушення позивачем позовної давності з огляду на наступне.
Так, як вже було зазначено, лист начальника Східного УКБ МО України Лиманського С.А. до Харківського міського голови від 28.12.2007 № 652 було підписано із перевищенням повноважень. Отже, ОСОБА_1 вчинив неправомірні дії та не доводив до відома Міністерства оборони України інформацію про дану відмову.
Відповідно до Положення про Східне УКБ МО України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 17.06.2003 №22, із змінами і доповненнями, виконавчим органом позивача є начальник, який здійснює керівництво діяльністю позивача, несе персональну відповідальність за виконання покладених на управління завдань. Таким чином, ОСОБА_1 самостійно прийняв рішення щодо відмови від державного акту, і відповідно до Положення про Східне УКБ МО України інші співробітники даної юридичної особи не мали можливості чи повноважень отримати від начальника інформацію про надану відмови, вплинути на її підписання чи відмови від її підписання, а також після проведення такої відмови, дізнатися про неї та про її наслідки.
16.12.2010 засновником позивача Міністерством оборони України було прийнято рішення про припинення діяльності позивача, була розпочата процедура ліквідації. Рішення про відміну рішення щодо припинення юридичної особи було прийнято 11.08.2015.
Після відміни рішення щодо припинення Східного УКБ МО України 11.08.2015 керівником даної юридичної особи став Грушевський Ю.С. Приступивши до керівництва установи позивача, Грушевський Ю.С. виявив відсутність оригіналу державного акту на право постійного користування земельною ділянкою №7205 серія ЯЯ№306115 по вул. Полтавський Шлях, 186 (ріг вул. Єлізарова).
Про факт відмови від права постійного користування не було відомо ані Грушевському Ю.С. як керівнику позивача, ані Міністерству оборони України як засновнику позивача. Про дану обставину свідчить той факт, що 10.11.2016 Міністерством оборони України була видана довіреність на ім`я Грушевського Ю.С., якою він уповноважувався здійснити заходи із впорядкування речових прав на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 (копія довіреності надана позивачем до матеріалів справи).
Через відсутність у нового керівництва позивача інформації про діяльність його правопопередників, через тривале перебування юридичної особи у стані припинення, правовий статус спірної земельної ділянки не встановлювався.
Про існування оскаржуваного рішення позивачу стало відомо лише після початку процедури проведення державної реєстрації права постійного користування через втрату державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, виданого до 01.01.2013, відповідно до п. 53 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127.
Так, Східним УКБ МО України було надіслано заяву від 20.01.2017 до Управління Держгеокадастру у м. Харків з проханням надати належним чином посвідчену копію втраченого державного акту, на яку останній дав відповідь у вигляді листа де зазначено, що Державний акт анульовано 06.06.2008 згідно рішень 19 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 27.02.2008 № 25/08 та 21 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 16.04.2008 № 81/08 (лист Управління Держгеокадастру у м. Харків Харківської області від 06.04.2017 №19-20.08-3-1300/20-17).
Отже, враховуючи неправомірність дій ОСОБА_1 щодо відмови від права постійного користування земельною ділянкою, що було визнано судом першої інстанції, відсутність інформації про відмову від права постійного користування у Міністерства оборони України як у засновника позивача, у зв`язку із тривалим перебуванням позивача у стані припинення (період із 2010 по 2015 року), суд апеляційної інстанції вважає, що позовна давність позивачем пропущена не була, а має рахуватися з моменту отримання офіційної відповіді від Управління Держгеокадастру у м. Харків щодо скасування державного акту на право постійного користування, тобто від 06.04.2017.
Таким чином, висновки, наведені в рішенні господарського суду першої інстанції в частині застосування до спірних правовідносин позовної давності не відповідають вимогам законодавства та фактичним обставинам справи, а мотиви заявника скарги, з яких вони оспорюється, є підставою для його скасування.
З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства та фактичним обставинам справи в частині встановлення порушення права позивача та факту незаконності винесення оскаржуваних рішень Харківської міської ради, однак висновки суду першої інстанції щодо застосування до спірних правовідносин позовної давності є невірними, судова колегія Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення господарського суду Харківської області від 05.03.2018 по справі № 922/1425/17.
Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 2 ч.1 ст. 275, п.1 ч.1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, в редакції закону від 03.10.2017, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Східного управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України задовольнити.
Рішення господарського суду Харківської області від 05.03.2018 по справі № 922/1425/17 скасувати.
Позов задовольнити.
Визнати недійсними п. 10 та підпункти 10.1-10-3 додатку № 1 до рішення 19 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 27.02.2008 № 25/08з урахування внесених змін відповідно до п. 8 додатку № 1 до рішення 21 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 16.04.2008 № 81/08.
Стягнути з Харківської міської ради (61200, м.Харків, майдан Конституції, 7, ) на користь Східного управління капітального будівництва Міністерства оборони України (61045, м.Харків вул. Клочківська, 228, ) 2000,00 грн за подання позовної заяви та апеляційної скарги.
Стягнути з А «Гея» (61010, м.Харків, вул. Гордієнківська, 23, ) на користь Східного управління капітального будівництва Міністерства оборони України (61045, м.Харків вул. Клочківська, 228, ) 2000,00 грн за подання позовної заяви та апеляційної скарги.
Доручити господарському суду Харківської області видати відповідні накази.
Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 05.06.2018.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Пелипенко Н.М.