КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"05" червня 2018 р. м.Київ Справа№ 927/718/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Чорної Л.В.

Разіної Т.І.

Учасники справи не викликались.

Розглянувши заяву представника арбітражного керуючого Штельманчука М.С. про відвід судді подану під час розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „РОСТОК-ТРЕЙД"

на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 22.11.2017

у справі № 927/718/17 (суддя Фесюра М.В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю „РОСТОК-ТРЕЙД"

до Товариства з обмеженою відповідальністю „АРАТТА-АГРО"

про порушення справи про банкрутство.

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судової колегії Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Остапенко О.М., суддів: Сотнікова С.В., Верховця А.А. перебуває справа №927/718/17 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю „РОСТОК-ТРЕЙД" до Товариства з обмеженою відповідальністю „АРАТТА-АГРО" про порушення справи про банкрутство, апеляційне провадження у якій відкрито за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю „РОСТОК-ТРЕЙД" на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 22.11.2017.

31.05.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів представником арбітражного керуючого Штельманчука М.С. подано заяву про відвід судді Київського апеляційного господарського суду Верховця В.В. від розгляду справи №927/718/17.

Враховуючи, що колегія суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Остапенко О.М., суддів: Сотнікова С.В., Верховця А.А. дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу, ухвалою суду від 31.05.2018 зупинено провадження та матеріали справи №927/718/17 передано для здійснення визначення складу суду в порядку, встановленому ст.32 ГПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2018 заяву представника арбітражного керуючого Штельманчука М.С. про відвід судді Верховця А.А. передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Яковлєв М.Л., судді: Разіна Т.І., Чорна Л.В.

Колегія суддів, розглянувши заяву про відвід судді не знайшла підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява №7577/02) від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (ІІ) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24.02.1993, Series A N 255, пп. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Проте між суб'єктивною та об'єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об'єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об'єктивний критерій), а й може бути пов'язана з питанням його або її особистих переконань (суб'єктивний критерій) ( рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб'єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об'єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п. 32, Reports 1996-III). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення від 26.10.1984 у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series A, №86). Насамкінець, концепції незалежності та об'єктивної безсторонності тісно пов'язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява №65411/01, п. 62, ECHR 2006-XIII).

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Статтею 39 ГПК України встановлено, що:

- питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі;

- питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість;

- якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Стаття 35 ГПК України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме:

- суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді;

- суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу;

- до складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя;

- незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Подана представником арбітражного керуючого Штельманчука М.С. заява про відвід судді Верховця А.А. мотивована тим, що ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.08.2017 у даній справі, прийняту за участю судді Верховця А.А., було відмовлено у прийнятті апеляційної скарги ТОВ „АРАТТА-АГРО" на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 28.07.2017. Крім того, постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.10.2017 у даній справі, прийняту також за участю судді Верховця А.А., було відмовлено у задоволенні апеляційної скарги ТОВ „АРАТТА-АГРО" на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 21.08.2017.

Наведене, на думку заявника, свідчить про те, що суддя Верховець А.А. може мати певну сформовану правову позицію по даній справі, що суперечить правовій позиції ТОВ „АРАТТА-АГРО" в межах даної справи.

З огляду на що, на думку заявника, викликає сумнів в неупередженості та об'єктивності судді Верховця А.А. при перегляді судового рішення.

В той же час, суд апеляційної інстанції зазначає, що законодавцем (ст.38 ГПК України) передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Натомість відвід заявником було заявлено 31.05.2018, тоді як судове засідання в якому було оголошено перерву відбулося 19.04.2018 та за участю заявника, тобто через тривалий проміжок часу ніж це встановлено положеннями ст.38 ГПК України.

Більше того, в силу положень ч.4 ст.35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. В той же час, вказані в заяві доводи щодо неупередженості судді Верховця А.А. фактично зводяться до незгоди з прийнятими раніше за участю вказаного судді судовим рішеннями. Крім того, матеріали справи не містять доказів скасування зазначених судових рішеннь.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяви представника арбітражного керуючого Штельманчука М.С. про відвід судді Верховця А.А.

Керуючись ст. ст. 35-39, 234, 235 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.Відмовити представнику арбітражного керуючого Штельманчука М.С. в задоволенні заяви про відвід судді Верховця А.А. від розгляду справи №927/718/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Л.В. Чорна

Т.І. Разіна