РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2018Справа № 910/16890/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Баланс";

до Публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк";

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (третя особа 1);

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіті Фінанс" (третя особа 2);

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

ОСОБА_2 (третя особа 3);

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (третя особа 4);

про зобов'язання вчинити дії.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Дюбко С.П.

Представники:

Від позивача: Зінченко О. В., представник, довіреність № б/н від 05.01.2018 р.;

Від відповідача: не з'явилися;

Від третьої особи 1: Ковалик В.В., представник, довіреність № б/н від 29.01.2018 р.;

Від третьої особи 2: не з'явилися;

Від третьої особи 3: не з'явилися.

Від третьої особи 4: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить зобов'язати відповідача звернутися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сибіги С. Е., задля забезпечення вилучення записів про іпотеку та заборону з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та визнати іпотечний договір №49.8/01/І364/06 від 17.11.2006 року припиненим, а також 3 200,00 грн. витрат по сплаті судового збору з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2017 року порушено провадження у справі № 910/16890/17, розгляд справи призначено на 02.11.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2017 року слухання справи відкладено до 28.11.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2017 року до участі у справі залучено третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (третя особа 1), Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіті Фінінас" (третя особа 2) та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача фізичну особу ОСОБА_2 (третя особа 3), слухання справи відкладено до 12.12.2017 року.

Через відділ діловодства суду 12.12.2018 р. від третьої особи 3 надійшла заява про визнання позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2017 року слухання справи призначено на 25.01.2018 року.

Через відділ діловодства суду 18.12.2018 р. від третьої особи 2 надійшла заява про визнання позовних вимог.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року N2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року N2147VІІІ, чинної з 15.12.2017 року передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст.12 ГПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року N2147VІІІ, чинної з 15.12.2017 року загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2018 року ухвалено розгляд справи №910/17375/16 здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.02.2018 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.02.2018 року залучено до участі у справі третьою особою, не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.03.2018 закрито підготовче засідання та призначено справу № 910/16890/17 до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 03.05.2018 оголошено перерву у справі до 10.05.2018.

Під час розгляду спору по суті 10.05.2018 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник третьої особи 1 у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у своїх письмових поясненнях по суті справи.

Відповідач та треті особи 2-4 у судове засідання 10.05.2018 не з'явилися, хоча про час, день та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

З огляду на наведене та з урахуванням того, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ

Між ВАТ «Кредитпромбанк» (кредитор) та ОСОБА_2 (позичальник) 17.11.2006 року укладено кредитний договір № 49.4.6/01/06-Z про надання кредиту на купівлю нежилого приміщення в сумі 250 000,00 доларів США строком до 16.11.2031р. (надалі - кредитний договір).

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 17.11.2006 між ВАТ «Кредитпромбанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (іпотекодавець) укладено іпотечний договір № 49.8/01/1364/06, посвідчений приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Сибігою С.Е. і зареєстрований в реєстрі за № 1451.

26.06.2013 між ПАТ «Кредитпромбанк» (продавець) та ПАТ «Дельта Банк» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого права вимоги за Кредитним договором перейшло до ПАТ «Дельта Банк».

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 №150 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДЕЛЬТА БАНК», до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у AT «ДЕЛЬТА БАНК», згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у AT «ДЕЛЬТА БАНК»

26 червня 2017 року було проведено електронні торги щодо продажу активу (майна): право вимоги за кредитним договором №49.4.6/01/06-Z від 17 листопада 2006 року.

За результатами електронних торгів, які були проведені 26.06.2017, право вимоги за вищевказаним кредитом було продане ТОВ «Сіті Фінанс».

11.07.2017 між ПАТ «Дельта Банк» (продавець) та ТОВ «Сіті Фінанс» (покупець) укладено договір відступлення прав вимоги № 20/К, відповідно до якого права вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «Сіті Фінанс».

21.07.2017 між ТОВ «СІТІ ФІНАНС» та ТОВ «БІЗНЕС БАЛАНС» було укладено Договір № 57 про відступлення права вимоги, за яким ТОВ «Бізнес Баланс» став новим кредитором.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач просить визнати іпотечний договір № 49.8/01/1364/06 припиненим, оскільки на його думку договір іпотеки, як похідний договір, не може існувати без основного зобов'язання (кредитного договору).

Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З метою захисту законних прав та інтересів фізичних та юридичних осіб при укладанні різноманітних правочинів та договорів законодавство передбачає ряд способів, які сприяють виконанню зобов'язань - способи або види забезпечення виконання зобов'язань.

Нормами статті 546 Цивільного кодексу України, визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Іпотека в силу ст. 575 ЦК України є окремим видом застави нерухомого майна.

Відповідно до ст. 576 ЦК України, предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ. цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" № 898-1V від 05.06.2003 визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі:

-припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору;

-реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону;

-набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;

-визнання іпотечного договору недійсним;

-знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

-Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не

припиняється;

-з інших підстав, передбачених цим Законом.

Згідно із ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин припинення іпотеки за іпотечним договором №49.8/01/1364/06 від 17.11.2006 року встановлених ст. 17 Закону України "Про іпотеку", нормами ЦК України або інших законодавчих актів.

Також обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що відповідач є заставодержателем за іпотечним договором № 49.8/01/1364/06 від 17 листопада 2006 року, однак, не є кредитором за кредитним договором № 49.4.6/01/06-Z від 17 листопада 2006 року, а тому, враховуючи те, що відповідач не передав правонаступнику це право, за останнім закріплюється зобов'язання звернутися до приватного нотаріуса за для забезпечення вилучення записів про іпотеку та заборону з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ст. 514 ЦКУ, на яку посилається Позивач, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги від 26 червня 2013 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» і публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», права вимоги за кредитним договором №49.4.6/01/06-Z від 17.11.2006 року перейшли до ПАТ «Дельта Банк».

У відповідності до додатку №1 до договору про відступлення прав вимоги №57 від 21.07.2017 року, укладеного між ТОВ «СІТІ ФІНАНС» та ТОВ «БІЗНЕС БАЛАНС» , до нового кредитора перейшло право вимоги лише по кредитному договору №49.4.6/01/06-Z від 17.11.2006 року та договору поруки, однак жодних прав за іпотечним договором №49.8/01/1364/06 від 17.11.2006 року новому кредитору (ТОВ «Бізнес Баланс») передано не було, а тому, у Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» не має правових підстав звертатись до нотаріуса по питанню вилучення зазначених у позовній заяві записів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно так як ПАТ «Кредитпромбанк» не є кредитором за кредитним договором №49.4.6/01/06-Z від 17.11.2006 року.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 20 Господарського кодексу України.

З урахування вищенаведеного, аналізуючи зміст заявлених позивачем вимог, можна дійти висновку, що позивач під час звернення до суду обрав неналежний спосіб захисту права.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Баланс" до Публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк" не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Враховуючи зібрані докази по справі, пояснення представників сторін та керуючись статтями 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.05.2018.

Суддя О.В. Мандриченко