ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/4413/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г.,

за участі секретаря судового засідання Корпусенка А.О.

за участю представників:

ПАТ "Дельта Банк" - Свистунова А.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1496), який діє на підставі довіреності від 29.01.2018; Державної іпотечної установи - Тодосієнка В.М. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4841), який діє на підставі довіреності від 27.12.2017 № 8494/15/1; Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Башарова В.Є. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1649/10), який діє на підставі ордеру № 320754

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В.

на рішення господарського суду міста Києва від 12.09.2017

(колегія суддів: Смирнова Ю.М. - головуючий, Головатюк Л.Д., Літвінова М.Є.)

та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.02.2018

(колегія суддів: Ткаченко Б.О. - головуючий, Мартюк А.І., Зеленін В.О.)

у справі

за позовом Державної іпотечної установи

до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання права на припинення зобов'язання та визнання припиненим зобов'язання, -

ВСТАНОВИВ:

1. Державна іпотечна установа (далі в тексті - Позивач) звернулася до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі в тексті - Відповідач/Банк) про:

1.1. визнання права на припинення зобов'язання перед відповідачем щодо сплати відсоткового доходу за п'ятий та шостий відсотковий періоди за облігаціями серій «A3», «B3», «C3» згідно Проспекту емісії облігацій серії «Z2», «A3», «B3», «C3», «D3» Державної іпотечної установи 2013 року зарахуванням зустрічних однорідних вимог на підставі п.8 ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

1.2. визнання припиненим зобов'язання перед відповідачем щодо сплати відсоткового доходу за п'ятий та шостий відсоткові періоди за облігаціями серій «A3», «B3», «C3» згідно Проспекту емісії облігацій серії «Z2», «A3», «B3», «C3», «D3» Державної іпотечної установи 2013 року (з урахуванням клопотання про виправлення описок, поданого 23.06.2017).

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів попередніх інстанцій прийнятих за наслідками розгляду позову

2. Позовні вимоги мотивовані тим, що Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» є боржником Державної іпотечної установи за Договором банківського рахунку №26/995-070 від 27.02.2013, а Державна іпотечна установа є боржником Банку по виплаті відсоткового доходу за п'ятий та шостий відсоткові періоди за облігаціями серій «A3», «B3», «C3» згідно Проспекту емісії облігацій серії «Z2», «A3», «B3», «C3», «D3» Державної іпотечної установи 2013 року. Листами від 29.06.2016 та від 27.12.2016 з посиланням на ст. 601 Цивільного кодексу України та п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Позивач звернувся до Відповідача із заявами про зарахування вищевказаних зустрічних однорідних вимог на загальну суму 161291973,10 грн. Однак, Відповідачем факт припинення зобов'язань Позивача перед Відповідачем щодо сплати відсоткового доходу шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог заперечується.

3. Рішенням господарського суду міста Києва від 12.09.2017 позов задоволено частково; визнано припиненим зобов'язання Державної іпотечної установи (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 34, ідентифікаційний код 33304730) перед Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» (01133, м.Київ, вул. Щорса, будинок 36-б, ідентифікаційний код 34047020) щодо сплати відсоткового доходу за п'ятий та шостий відсоткові періоди за облігаціями серій «A3», «B3», «C3» згідно Проспекту емісії облігацій серії «Z2», «A3», «B3», «C3», «D3» Державної іпотечної установи 2013 року у розмірі 161291973 (сто шістдесят один мільйон двісті дев'яносто одна тисяча дев'ятсот сімдесят три) грн 10 коп; в іншій частині позову відмовлено.

4. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.02.2018 рішення господарського суду міста Києва від 12.09.2017 у справі № 910/4413/17 залишено без змін.

5. Рішення суду першої та апеляційної інстанції мотивовані наступним:

5.1. Суди встановили, що 26.12.2013 Правлінням Державної іпотечної установи було прийнято рішення про закрите (приватне) розміщення облігацій серії «Z2», «A3», «B3», «C3», «D3».

5.2. Також в оскаржуваних рішеннях судами було зроблено висновок, що у Державної іпотечної установи є зобов'язання перед Банком щодо виплати відсоткового доходу з відсоткових іменних облігацій згідно Проспекту емісії облігацій серії «Z2», «A3», «B3», «C3», «D3» Державної іпотечної установи 2013 року за п'ятий та шостий відсоткові періоди у загальному розмірі 161 291 973,10 грн.

5.3. Разом з тим, 27.02.2013 між ПАТ «Дельта Банк» та Державною іпотечною установою (далі - Клієнт) було укладено договір банківського рахунку № 26/995-070 (далі - Договір банківського рахунку).

5.4. На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», за яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Кадирова Владислава Володимировича уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк».

5.5. На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 року № 181 «Про початок ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», яким розпочато процедуру ліквідації Банку з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно та призначено уповноважену особу Фонду, якій делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Дельта Банк», визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, статтями 37, 38, 47-51 вказаного Закону, провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В. на два роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

5.6. Листом № 7804/15/2 від 28.10.2015 Позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» із заявою про визнання його кредиторських вимог на загальну суму 3 494 213 767,20 грн., з яких 3 493 239 101,16 грн заборгованості за Договором банківського рахунку № 26/995-070 від 27.02.2013.

5.7. 11.01.2016 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про затвердження Реєстру вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк».

5.8. Із витягу з Переліку (Реєстру) вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк», затвердженого Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 11.01.2016 (з урахуванням змін № 1, затверджених рішенням № 291 Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 03.03.2016) встановлено, що вимоги Позивача акцептовані на загальну суму 3 332 921 190,01 грн. та включені до сьомої черги погашення.

5.9. Листом № 3076/15/3 від 29.06.2016 Позивач звернувся до Відповідача із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме: вимог Державної іпотечної установи до ПАТ «Дельта Банк» за Договором банківського рахунку № 26/995-070 від 27.02.2013 на суму 80 645 986,55 грн. та вимог ПАТ «Дельта Банк» до Державної іпотечної установи про сплату відсоткового доходу за п'ятий відсотковий період за облігаціями серій «A3», «B3», «C3» у розмірі 80 645 986,55 грн згідно Проспекту емісії.

5.10. Листом № 6564/15/3 від 27.12.2016 Позивач звернувся до Відповідача із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог Державної іпотечної установи до ПАТ «Дельта Банк» за Договором банківського рахунку № 26/995-070 від 27.02.2013 на суму 80 645 986,55 грн та вимог ПАТ «Дельта Банк» до Державної іпотечної установи про сплату відсоткового доходу за шостий відсотковий період за облігаціями серій «A3», «B3», «C3» у розмірі 80 645 986,55 грн згідно Проспекту емісії.

5.11. Відповідач повідомив Позивача про відсутність правових підстав для задоволення звернення Державної іпотечної установи щодо зарахування зустрічних однорідних вимог в період після затвердження ліквідаційної маси, оскільки це може призвести до порушення прав інших кредиторів Банку. Представник Відповідача, у судовому засіданні апеляційної інстанції, підтримав відмову у зарахуванні зустрічних однорідних вимог.

5.12. З матеріалів справи суди встановили, що на момент звернення Позивача до Відповідача із заявами про зарахування зустрічних однорідних вимог (листи № 3076/15/3 від 29.06.2016 та № 6564/15/3 від 27.12.2016) Позивач був кредитором Банку за Договором банківського рахунку № 26/995-070 від 27.02.2013 (вимоги на суму 3 332 921 190,01 грн акцептовані та включені до реєстру).

5.13. При цьому, грошові кошти за ним спрямовувались на погашення зобов'язань Позивача за емітованими ним борговими цінними паперами (облігаціями серії серій «A3», «B3», «C3» згідно Проспекту емісії облігацій серії «Z2», «A3», «B3», «C3», «D3» Державної іпотечної установи 2013 року) та на дату початку процедури виведення Фондом Банку з ринку кошти перебували на поточному рахунку Позивача.

5.14. Договірне списання з цього рахунку передбачено умовами даного Договору (п.п. 5.1 - 5.3 Договору).

5.15. Судами було встановлено, що з матеріалів справи вбачається, що після початку процедури виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку, відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та заяв Державної іпотечної установи від 29.10.2015 та 29.12.2015 було здійснено зустрічне зарахування однорідних вимог між ПАТ «Дельта Банк» та Державною іпотечною установою на суму 161 291 973,10 грн., внаслідок якого припинено зобов'язання Державної іпотечної установи перед Банком щодо виплати відсоткового доходу за облігаціями серій «А3», «В3», «С3» згідно Проспекту емісії облігацій серії «Z2», «A3», «B3», «C3», «D3» Державної іпотечної установи 2013 року за третій та четвертий відсоткові періоди. Даний факт визнано Банком, про що повідомлено Позивача листами № 2416 від 25.11.2015 та № 109 від 12.01.2016.

5.16. Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів суду апеляційної інстанції погодилася з висновком суду першої інстанції про припинення зустрічних однорідних вимог за Договором банківського рахунку та зобов'язаннями Державної іпотечної установи перед ПАТ «Дельта Банк» щодо сплати відсоткового доходу за п'ятий та шостий відсоткові періоди за облігаціями серій «A3», «B3», «C3» згідно Проспекту емісії облігацій серії «Z2», «A3», «B3», «C3», «D3» Державної іпотечної установи 2013 року у загальному розмірі 161 291 973,10 грн.

5.17. Щодо позовних вимог про визнання права Державної іпотечної установи на припинення відповідних зобов'язань перед Відповідачем зарахуванням зустрічних однорідних вимог на підставі п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суди дійшли до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги в частині визнання права на припинення зобов'язання.

6. Рішення судів першої та апеляційної інстанції мотивовані положеннями статей 15, 16, 598, 601, 602 ЦК України, статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи яка подала касаційну скаргу

7. Від Відповідача до Верховного Суду надійшла касаційна скарга у якій Відповідач просить суд скасувати рішення господарського суду міста Києва від 12.09.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.02.2018 у справі № 910/4413/17 в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення про відмову повністю у задоволенні позову Державної іпотечної установи до ПАТ "Дельта Банк".

8. В обґрунтування підстав для скасування оскаржуваних судових рішень та прийняття судом касаційної інстанції нового рішення про відмову у задоволенні позову Відповідач у своїй касаційній скарзі наводить наступні доводи:

8.1. Зарахування зустрічних однорідних вимог суперечить приписам Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, яке затверджене рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 № 2.

8.2. Суди попередніх інстанцій неправильно застосували абзац другий пункту 8 частини другої статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

9. До Верховного Суду від Державної іпотечної установи надійшов відзив на касаційну скаргу і заперечення у яких Позивач просить суд касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

10. Також від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли пояснення щодо касаційної скарги у яких Третя особа просить касаційну скаргу задовольнити у повному обсязі.

Позиція Верховного Суду

11. Ухвалою Верховного Суду від 04.04.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.02.2018 у справі №910/4413/17; призначено до розгляду касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. на 31 травня 2018 року у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду.

12. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Верховного Суду вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувані судові рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

13. Відповідно ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

14. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

15. Щодо доводу касаційної скарги проте, що зарахування зустрічних однорідних вимог суперечить приписам Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, яке затверджене рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 № 2, колегія суддів зазначає наступне.

16. Зазначений довід Відповідача зводяться до того, що після затвердження ліквідаційної маси неплатоспроможного банку зарахування зустрічних однорідних вимог є неможливим, оскільки це суперечить приписам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положення «Про виведення неплатоспроможного банку з ринку», затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 № 2 (далі - Положення).

17. Разом з тим, відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено можливість здійснення зарахування зустрічних вимог за зобов'язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, в процедурі ліквідації останнього за наявності певних спеціальних умов, необхідних для здійснення такого зарахування.

18. Згідно п. 4.30 Положення у разі необхідності Фонд в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог, зокрема, на підставі клопотання Фонду в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) про зменшення вимог кредитора(ів) в результаті зарахування зустрічних однорідних вимог, передбачених статтею 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

19. Враховуючи наведене, колегія суддів підтримує позицію судів попередніх інстанцій проте, що як п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», так і п. 4.30 Положення, надають можливість зарахування зустрічних однорідних вимог на стадії ліквідації, а внесення відповідних змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів, не ставиться в залежність від стану формування ліквідаційної маси неплатоспроможного банку.

20. За таких обставин, колегією суддів визнається необґрунтованим довід касаційної скарги проте, що зарахування зустрічних однорідних вимог суперечить приписам Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, яке затверджене рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 № 2.

21. Щодо доводу касаційної скарги проте, що, суди попередніх інстанцій неправильно застосували абзац другий пункту 8 частини другої статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", колегія суддів зазначає наступне.

22. Відповідно до приписів пункту 8 частини другої статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін. Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов'язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов'язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що: за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку; кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком. Зазначені операції у будь-якому разі заборонені за договорами, укладеними з пов'язаними з банком особами.

23. Згідно з ст. ст. 202, 203 ГК України зобов'язання припиняється, зокрема зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування.

24. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

25. Статтею 601 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

26. За ч. 1 ст. 601 ЦК України вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв'язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов'язань по передачі родових речей, зокрема, грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

27. Грошові вимоги мають презюмуватися як однорідні у силу однорідності грошей як предмету виконання зобов'язань.

28. Отже, вимога про сплату грошей за загальним правилом є однорідною із іншою вимогою про сплату грошей. Адже гроші як предмет задоволення майнової вимоги мають ознаку замінності, абсолютної еквівалентності та інші властивості, що дозволяють проводити обмін та інші грошові операції (аналогічний висновок про застосування норм права викладений у постанові Верховного суду від 16.05.2018 у справі № 910/13547/17).

29. Беручи до уваги те, що зобов'язання Позивача перед Відповідачем є грошовим (сплата відсоткового доходу за п'ятий та шостий відсоткові періоди за облігаціями серій «A3», «B3», «C3» згідно Проспекту емісії облігацій серії «Z2», «A3», «B3», «C3», «D3» Державної іпотечної установи 2013 року у розмірі 161291973 (сто шістдесят один мільйон двісті дев'яносто одна тисяча дев'ятсот сімдесят три) грн 10 коп), а також беручи до уваги наявність грошового зобов'язання Відповідача перед Позивачем (на момент звернення Позивача до Відповідача із заявами про зарахування зустрічних однорідних вимог (листи № 3076/15/3 від 29.06.2016 та № 6564/15/3 від 27.12.2016) Позивач був кредитором Банку за Договором банківського рахунку № 26/995-070 від 27.02.2013 (вимоги на суму 3 332 921 190,01 грн. акцептовані та включені до реєстру)), враховуючи, що на момент звернення до суду із позовом строк виконання вищезазначених грошових зобов'язань є таким, що настав, колегія суддів погоджується з позицією судів попередніх інстанцій проте, що в силу ст. 601 Цивільного кодексу України та п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зобов'язання Державної іпотечної установи перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» щодо сплати відсоткового доходу за п'ятий та шостий відсоткові періоди за облігаціями серій «A3», «B3», «C3» згідно Проспекту емісії облігацій серії «Z2», «A3», «B3», «C3», «D3» Державної іпотечної установи 2013 року у загальному розмірі 161291973,10 грн припинилися зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

30. За таких обставин, визнається необґрунтованим довід касаційної скарги проте, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували абзац другий пункту 8 частини другої статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

31. Відповідно до приписів ст. 309 ГПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

32. Переглядаючи в касаційному порядку рішення господарського суду міста Києва від 12.09.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.02.2018 у справі № 910/4413/17, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла до висновку, що зазначені рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

33. Враховуючи викладене, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла до висновку, що касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

34. Оскільки, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, судові витрати у вигляді судового збору покладаються на Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк".

Керуючись ст.ст. 240, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. на рішення господарського суду міста Києва від 12.09.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.02.2018 у справі № 910/4413/17 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 12.09.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.02.2018 у справі № 910/4413/17залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.В. Білоус

Н.Г. Ткаченко