ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2018р. Справа №914/541/18

місто Львів

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут», м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівавтокомплентація», м. Львів

про стягнення 40 978, 47 грн. заборгованості

Суддя Н.Мороз

При секретарі М.Бурак

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: н/з

Суть спору:

Позовну заяву подано Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут», м. Львів до Товариства з обмеженою відповідальністю Львівавтокомплентація»», м. Львів про стягнення 40978,47 грн. заборгованості.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.04.2018р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 03.05.2018р.

Ухвалою від 16.04.2018р. виправлено допущену описку в ухвалі про відкриття провадження від 06.04.2018р.

26.04.2018р. в судове засідання представники сторін не з»явились, у зв»язку з чим суд дійшов висновку розгляд справи відкласти та викликати сторони в судове засідання на 22.05.2018р. в порядку ст.120 ГПК України.

В судове засідання 22.05.2018р. представник позивача зявився, через службу діловодства господарського суду подав клопотання, згідно якого повідомив про часткову сплату відповідачем основної заборгованості в розмірі 10000 грн., що підтвердив актом звірки розрахунків. Позовні вимоги підтримав, позов просить задоволити з урахуванням проведеної відповідачем оплати.

22.05.2018р. представник відповідача в судове засідання повторно не зявився, вимог ухвали суду від 06.04.2018р. не виконав, проте подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку з тим, що не отримував від позивача копії позовної заяви з додатками.

В судове засідання 05.06.2018р. представник позивача зявився. Через службу діловодства господарського суду подав додаткові письмові пояснення до позовної заяви. З врахуванням поданих пояснень в судовому засіданні зазначив, що між сторонами відбулась позадоговірна поставка природного газу, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу. Посилання у вказаних актах на договір постачання природного газу є помилковим, оскільки такий договір втратив чинність. Позов просить задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив. На електронну адресу господарського суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи. Проте, суд зазначає, що вказаний документ електронним цифровим підписом не підписано, його оригінал до суду не надходив.

Суд звертає увагу, що згідно п.1.5.17 Інструкції з діловодства в господарських судах, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України №28 від 20.02.2013р., документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв'язку, не належать до офіційних. У разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису та факсограм необхідно надсилати також оригінал документа в паперовій формі.

Враховуючи наведене, надіслане на електронну адресу господарського суду клопотання відповідача про відкладення розгляду справи судом до уваги не приймається.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, створивши у відповідності ст. 13 ГПК України сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, суд встановив:

Згідно ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона зобовязана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Однією з підстав виникнення зобовязань, згідно ст.11 ЦК України, зокрема є договори та інші правочини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач протягом 2017 року здійснив поставку відповідачу природного газу на загальну суму 38 338, 04 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, підписаними та скріпленими печатками сторін (в матеріалах справи). Поставка товару здійснювалась на підставі усних домовленостей, що були досягнуті сторонами. Посилання в актах приймання-передачі природного газу на договір постачання природного газу від 01.01.2016р. №11410ХRA29AN016, як ствердив представник позивача, є помилковим, що підтверджується додатковими письмовими поясненнями, поданими в судовому засіданні 05.06.2018р.

Згідно ст.629 ЦК України, покупець зобов»язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів до нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Однак, свої зобов»язання в частині оплати відповідач виконав частково, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на момент подачі позову до суду становила 38 338, 04 грн.

В процесі розгляду справи, відповідачем сплачено в рахунок погашення боргу 10 000, 00 грн., що підтверджується актом звірки розрахунків станом на 01.05.2018р., підписаним та скріпленим печатками сторін. Відтак, сума основного боргу яка підлягає стягненню з відповідача становить 28 338, 04 грн., в частині стягнення 10 000, 00 грн. провадження у справі слід закрити.

Відповідно до ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до приписів ст.599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 216 ГК України встановлює, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування саме до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених законами та договором. При цьому, у відповідності до ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. Відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобовязання контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Відповідно до ч.2. ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» розяснено, сплата трьох процентів річних від простроченої суми не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому, кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

На підставі вищенаведеного, згідно поданого розрахунку, позивачем за прострочення виконання зобовязання правомірно нараховано відповідачу 3% річних в розмірі 526,15 грн. та інфляційні втрати на суму 2 114, 28 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у звязку з неналежним виконанням своїх зобовязань по оплаті за поставлений природній газ, підтверджена матеріалами справи та становить 28 338, 04 грн. основного боргу, 526,15 грн. 3 % річних та 2 114, 28грн. інфляційних нарахувань. Доказів зворотнього суду не надано.

Згідно ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового засідання, відтак, порушене право підлягає захисту.

З огляду на те, що спір виник з вини відповідача, судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на останнього.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-78, 86, 129, 231, 233, 236-238, 240, 241, 327 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити частково.

2.Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівавтокомплектація», м. Львів, вул. Стрийська, 45 () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут», м. Львів, вул. Золота, буд. 42 () 28338,04 грн. основного боргу, 526,15 грн. 3 % річних, 2114,28 грн. інфляційних нарахувань та 1 762, 00 грн. судового збору.

3. В частині стягнення 10 000, 00 грн. основного боргу провадження по справі закрити.

Рішення складено 06.06.2018р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Мороз Н.В.