ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 906/775/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

О.О. Мамалуй - головуючий, Л.В. Стратієнко, І.В. Ткач

за участю секретаря судового засідання - Н.С. Руденко,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Лабрадорит"

на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 18.12.2017р.

у складі колегії суддів: М.Г. Петухов - головуючий, А.В. Маціщук, А.В. Гудак

та на рішення господарського суду Житомирської області від 06.11.2017р.

суддя: О.М. Тимошенко

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Лабрадорит"

до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирській області

за участю прокуратури Житомирської області

про стягнення 1 839 013,52 грн.

за участю представників:

позивача: Мороз А.С.,

відповідача: Нечипоренко І.П.,

третьої особи: не з'явилися,

прокуратури: Попенко О.С.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

ТОВ "Лабрадорит" звернулося до господарського суду з позовом до Держави України в особі Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про стягнення, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, 1 647 566 грн., з яких: 211 000 грн. збитків, 781 333 грн. збитків, завданих внаслідок інфляційного обезцінення коштів, 655 233 грн. упущеної вигоди.

Позов обґрунтований з посиланням на норми, зокрема ст. ст. 661 1173, 1174 ЦК України та тим, що позивачем на прилюдних торгах придбане майно, однак в подальшому торги визнано недійсними по причині порушення вимог закону органом Державної виконавчої служби, що стало підставою для витребування майна у позивача на користь власника. Кошти, які сплачені позивачем на торгах, йому не повернуті. Збитки, які завдані позивачу, складаються із суми сплачених за майно коштів, збитків від інфляції та збитків у зв'язку з упущеною вигодою, яка полягає в неотриманих позивачем прибутках від ймовірного зберігання коштів на банківських рахунках.

2. Короткий зміст рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття

Рішенням господарського суду Житомирської області від 06.11.2017р. у справі №906/775/17, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.12.2017р., було відмовлено в задоволені позову .

Судові рішення мотивовані відсутністю підстав застосовувати ст. 661 ЦК України, оскільки відповідач був обізнаний про існування обставин, які в подальшому можуть призвести до витребування у нього придбаного на торгах майна.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із судовими рішеннями у даній справі, ТОВ "Лабрадорит" звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

На думку скаржника, обставини, на які посилаються суди, є безпідставними, оскільки позивачу не було відомо про особливості продажу майна та застосування до нього мораторію, адже позивач не був стороною виконавчого провадження.

Скаржник стверджує про те, що листи, які покладені судами в основу прийнятих рішень, є недостовірними та підробними.

У скарзі зазначається, що судами не було враховано особливостей проведення прилюдних торгів як правочину купівлі-продажу, який був укладений на виконання судового рішення, що відповідно виключає застосування до нього наслідків недійсності правочину, визначених ст. 216 ЦК України.

Також скаржник вважає помилковими висновки господарських судів попередніх інстанцій про можливість застосування реституції з 04.11.2011р., оскільки лише рішення про витребування майна є підставою для скасування державної реєстрації такого майна за попереднім власником, а тому починаючи з 08.09.2014р. у позивача настали правові підстави для пред'явлення даної вимоги про відшкодування збитків.

4. Позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області не погоджується з її доводами, вважає їх безпідставними та необґрунтованими.

На думку відповідача, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що позивач знав про існування обставин, які в подальшому можуть призвести до витребування у нього придбаного на торгах майна, а тому заявлений на підставі ст. 661 ЦК України позов не підлягає задоволенню.

Заступник прокурора Житомирської області у відзиві на касаційну скаргу також вважає її безпідставною та зазначає, що ст. 661 ЦК України не може бути застосована в даному випадку, оскільки скасування рішення суду на виконання якого здійснювався продаж майна, як підстава вилучення майна, виникла після продажу товару.

5. Обставини справи, встановлені господарськими судами попередніх інстанцій

Рішенням господарського суду міста Києва від 21.06.2004р. у справі №26/142 стягнуто з ЗАТ "Спіка" на користь АКБ "Росток банк" 7 850 703, 75 грн. заборгованості за кредитними договорами шляхом звернення стягнення на заставлене майно - адміністративно-побутовий корпус, будівлю складу хлібокомбінату, цех для обробки граніту, булочно-модульну споруду для пилорами та модуль 102х24, що знаходиться в с. Потіївка Радомишльського району Житомирської області, а також гірниче устаткування і обладнання щебіньзаводу. На примусове виконання даного рішення видано наказ від 02.07.2004р.

19 серпня 2004 р. відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню наказу господарського суду №26/142 від 02.07.2004р. про стягнення з ЗАТ "Спіка" заборгованості шляхом звернення стягнення на заставлене майно.

13 січня 2005р. відділом державної виконавчої служби Житомирського обласного управління юстиції та спеціалізованим державним підприємством "Укрспец'юст" в особі Житомирської філії СДП "Укрспец'юст" укладені договори №5060001 та №5060002 на реалізацію арештованого майна на прилюдних торгах.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.02.2005р. порушено провадження у справі №23/167-б про банкрутство ЗАТ "Спіка" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів ЗАТ "Спіка" відповідно до ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

11 березня 2005 р. відбулися торги з реалізації будівель модульного типу та пилорами, що підтверджено протоколами від 11.03.2005р. №5060001/363 та №5060002/364, переможцем яких визнано ТОВ "Лабрадорит".

Відділом державної виконавчої служби Житомирського обласного управління юстиції 12.04.2005р. складено акти про проведення прилюдних торгів з реалізації будівлі модульного типу площею 2496 кв.м та будівлі пилорами площею 117,5 кв.м, що розташовані за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, с. Потіївка, вул. Радгоспна, 8.

Приватним нотаріусом Радомишльського району нотаріального округу Житомирської області на підставі названих документів видано свідоцтво від 15.04.2005р. за №485, яким підтверджено право власності на майно: будівлю пилорами і будівлю модульного типу, придбане ТОВ "Лабрадорит" з прилюдних торгів.

18 квітня 2005р. бюро технічної інвентаризації зареєструвало за ТОВ "Лабрадорит" будівлю модульного типу та будівлю пилорами, що розташовані за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, с. Потіївка, вул. Радгоспна, 8, що підтверджено витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно.

27 січня 2006р. господарським судом міста Києва видано наказ про поворот виконання рішення суду у справі №26/142 (у ході нового розгляду даної справи присвоєно № 26/142-22/296), яким зобов'язано акціонерний комерційний банк "Росток банк" повернути закритому акціонерному товариству "Спіка" заставлене майно, на яке було звернено стягнення рішенням місцевого господарського суду у справі №26/142.

21 червня 2006р. ухвалою господарського суду міста Києва провадження у справі №23/167-б про визнання ЗАТ "Спіка" банкрутом припинено у зв'язку з відсутністю у останнього боргу перед АКБ "Росток банк".

Рішенням господарського суду Житомирської області від 18.01.2011р. у справі №2/870-НМ, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 04.04.2011р., та які залишені без змін у зазначеній частині постановою Вищого господарського суду України від 29.06.2011р., визнано недійсними прилюдні торги від 11.03.2005р., проведені Житомирською філією "Укрспец'юст" з продажу належних на праві власності ЗАТ "Спіка" будівлі модульного типу та будівлі пилорами, що розташовані за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, с. Потіївка, вул. Радгоспна, 8.

У постанові Вищого господарського суду України від 29.06.2011р. у справі №2/870-НМ зазначено, що підставою для визнання торгів недійсними є те, що торги були проведені після введення ухвалою господарського суду м. Києва від 07.02.2005р. у справі №23/167-б про банкрутство ЗАТ "Спіка" мораторію на задоволення вимог кредиторів боржника. Такі дії суперечать ч. 4 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження". Разом з тим, у цій же постанові суд зазначив, що оскільки на момент проведення прилюдних торгів 11.03.2005р. рішення суду, на примусове виконання якого відбулись прилюдні торги, було чинним, то колегія суддів вважає за необхідне виключити з мотивувальних частин оскаржуваних судових рішень посилання, як на самостійну підставу для задоволення позовної вимоги про визнання недійсним прилюдних торгів від 11.03.2005 р.

У справі №4/5007/37/12 за позовом ЗАТ "Спіка" до ТОВ "Лабрадорит" про витребування майна з чужого незаконного володіння суд касаційної інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для витребування спірного майна від ТОВ "Лабрадорит" на користь ЗАТ "Спіка". Такий висновок суд обґрунтував тим, що майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, яке в подальшому було скасоване, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею, тому висновок про витребування майна є правомірним та таким, що узгоджується з приписами ст. 388 ЦК України. Визнання недійсними публічних торгів, які проведені у порядку, встановленому для виконання судового рішення, є самостійною підставою для витребування майна його власником у набувача такого майна у відповідності до ч. 1 ст. 388 ЦК України.

6. Норми права та мотиви, з яких виходить суд касаційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно зі ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

За положеннями ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що майно, яке було придбане позивачем у даній справі, було вилучено в нього за наслідками розгляду справи №4/5007/37/12.

Підставою вилучення вказаного майна є визнання недійсними торгів, які в порушення ч. 4 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" були проведені після введення ухвалою господарського суду м. Києва від 07.02.2005 р. у справі №23/167-б про банкрутство ЗАТ "Спіка" мораторію на задоволення вимог кредиторів боржника.

Відмовляючи в задоволенні даного позову про стягнення з держави в особі Головного територіального управління юстиції у Житомирській області збитків, господарські суди попередніх інстанцій виходили з того, що ТОВ "Лабрадорит" знало про існування обставин, які можуть призвести до вилучення майна придбаного на торгах, котрі відбулися 11.03.2005 р.

Верховний Суд звертає увагу, що підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Верховний Суд констатує, що незаконність торгів встановлена судом, у справі №2/870-НМ і ця незаконність є фактом, який не знаходиться в причинному зв'язку з обізнаністю чи не обізнаністю ТОВ "Лабрадорит" про наявність мораторію, оскільки своїми діями (участю в торгах) позивач не міг сприяти протизаконності цих торгів.

Вказуючи, що прилюдні торги є правочином і ТОВ "Лабрадорит" набув право на витребування у продавця коштів в розмірі 211 000 грн. на підставі ст. 216 ЦК України, які були сплачені за придбане на торгах майно, суди попередніх інстанцій не встановили правової природи позовних вимог у цій справі, не врахували наявність/відсутність порушеного права та інтересу позивача збоку держави і дійшли передчасного висновку про відсутність підстав для їх захисту.

Крім того судами не досліджено наявності/відсутності підстав для застосування у даній справі ст. ст. 1173, 1174 ЦК України, на які посилається позивач у позовній заяві.

Передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Колегія суддів звертає увагу, що за п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Європейський Суд з прав людини у справі "Устименко проти України" констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006р. вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, процедура розгляду справи судами повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції та положенням законодавства України та має бути збалансована з реальністю правового захисту та ефективністю рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Згідно ч. 1 ст. 4-7 ГПК України в редакції, яка діяла на момент прийняття рішення, судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України в редакції, яка діяла на момент прийняття рішення, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За положеннями ст. 86 ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017р., суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Порушення господарськими судами наведених норм призвело до передчасних висновків, а тому рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

7. Висновки суду касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги та дії, які повинен виконати суд першої інстанції при новому розгляді

Виходячи з вищевикладеного, з дотриманням передбачених ГПК України меж перегляду судових рішень, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представників учасників справи та перевіривши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги.

При новому розгляді справи суду слід ретельно дослідити доводи позивача, дати оцінку наданим у справі доказам, дослідити характер і суть спірних правовідносин, встановити правову природу позовних вимог та з урахуванням встановлених обставин встановити наявність/відсутність підстав для захисту порушеного права та інтересу позивача.

Оскільки справа підлягає передачі на новий розгляд до місцевого суду, то відповідно до вимог ч. 14 ст. 129 ГПК України суд касаційної інстанції не здійснює розподіл судового збору.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 310, 314, 315, 316 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ "Лабрадорит" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Житомирської області від 06.11.2017р. та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 18.12.2017р. у справі №906/775/17 скасувати.

Справу №906/775/17 передати на новий розгляд до господарського суду Житомирської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Суддя Л. В. Стратієнко

Суддя І. В. Ткач