РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.06.2018Справа № 910/22557/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Колоннейд Україна", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз", м. Київ

про стягнення 19 928,80 грн., -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Колоннейд Україна" (позивач) звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз" (відповідач) суми страхового відшкодування в розмірі 19 928,80 грн., посилаючись на те, що в силу приписів статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України, у межах фактичних витрат у позивача виникло право вимоги до відповідача.

Відповідач у встановлений судом строк письмового відзиву на позовну заяву до матеріалів справи не надав, явку свого представника в судові засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2017р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, розгляд призначено на 06.02.2018р.

02.01.2018р. до суду від М(Т)СБУ надійшла відповідь з додатком на вимогу ухвали суду від 14.12.2017р.

Судове засідання 06.02.2018р. не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Морозова С.М. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2018р. у зв'язку з набранням чинності нової редакції Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.03.2018р.

В підготовчому засіданні 15.03.2018р. судом оголошено перерву до 05.04.2018р.

Підготовче засідання 05.04.2018р. не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Морозова С.М. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2018р. у зв'язку з виходом судді Морозова С.М. з лікарняного продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та призначено підготовче засідання на 15.05.2018р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2018р. закрито підготовче провадження призначено справу до судового розгляду по суті на 29.05.2018р.

В судове засідання 29.05.2018р. представники сторін не з'явились, про причини неявки суд не повідомили та їх не явка не перешкоджає вирішенню даного спору.

Приймаючи до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи та у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подав, справа підлягає розгляду за наявними у ній матеріалами.

Згідно ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

За приписами ч. ч. 4, 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.02.2015р. між позивачем (страховик) та Войцехович Н.Г. (страхувальник) було укладено Договір страхування автотранспорту, цивільної відповідальності водія та пасажирів від нещасних випадків №СAS0027183 (надалі - Договір страхування) зі строком дії з 19.02.2015р. до 18.02.2016р., відповідно до якого позивач прийняв на себе обов'язок по страхуванню автомобіля "Форд", реєстраційний номер АІ 1721 СР (надалі також - застрахований автомобіль).

08.08.2015р. о 16 год. 30 хв. по пров. Урожайний в м. Ніжин, Чернігівської області, водій Яровенко М.А., керуючи автомобілем "БАЗ", реєстраційний номер СВ 4369 ВС, рухаючись заднім ходом, скоїв зіткнення з автомобілем "Форд", реєстраційний номер АІ 1721 СР, що стояв припаркований позаду, що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів.

Постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 17.09.2015р. у справі №733/1682/15-п Яровенка М.А. за здійснення вказаного ДТП було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

17.08.2015р. страхувальник звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку по страхуванню автомобіля та відповідальності автовласників.

Відповідно до наданого позивачем Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу № 116-08-15 від 12.08.2015р. вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля ""Форд", реєстраційний номер АІ 1721 СР станом на дату оцінки (Ез = 0,0000) складає 21 172,38 грн.

Згідно наявного у матеріалах справи рахунку СТО (ТОВ «Віді-Край Моторз») №КМдС-0007047 від 14.08.2015р. вартість ремонту застрахованого позивачем автомобіля становить 20 878,80 грн.

Відповідно до складеного позивачем Страхового акту № від 06.10.2015р., розмір страхового відшкодування, який підлягає до виплати страхувальнику, становить 19 928,80 грн.

З урахуванням проведеного звіту та рахунку СТО, позивач на виконання умов Договору страхування виплатив своєму страхувальнику страхове відшкодування в сумі 19 928,80 грн., перерахувавши його на рахунок ТОВ «Віді-Край Моторз», що підтверджується доданою до матеріалів справи копією платіжного доручення № 000039697 від 08.10.2015р. на вказану суму.

Позивачем було направлено на адресу відповідача регресну вимогу вих. № R/L19623 від 25.03.2016р. на суму 19 928,80 грн., яка отримана відповідачем 01.04.2015р. та залишена останнім без відповіді та задоволення.

У зв'язку з тим, що відповідач не здійснив виплату позивачу суми страхового відшкодування, останній звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 19 928,80 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 (далі - Методика) відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів, а вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу відповідно до п. 2.3 Методики - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісних транспортних засобів.

Як встановлено судом, позивачем з урахуванням Звіту № 116-08-15 від 12.08.2015р. та рахунку СТО №КМдС-0007047 від 14.08.2015р., на підставі складеного ним Страхового акту № від 06.10.2015р. було виплачено своєму страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 19 928,80 грн.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, до позивача перейшло право вимоги, згідно зі ст. ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування" та п. 22.1. ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в межах суми виплаченого страхового відшкодування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 та від 23.09.2015 у справі № 3-303гс15.

Так, частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина фізичної особи Яровенка М.А. встановлена у судовому порядку, а відповідно до наявного в матеріалах справи інформації з єдиної централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України цивільно-правова відповідальність винної в ДТП особи, яка керувала автомобілем "БАЗ", реєстраційний номер СВ 4369 ВС, станом на дату ДТП, була застрахована у відповідача на підставі страхового полісу №АЕ/4425263, отже останній є особою, відповідальною за спричинену у ДТП шкоду.

Згідно ст. 12.1. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до Полісу №АЕ/4425263 ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну становить 50 000,00 грн., а розмір франшизи - 500,00 грн., а отже, з відповідача має бути стягнуто 19 428,80 грн. (виплачена позивачем своєму страхувальнику сума страхового відшкодування в межах вартості ремонту пошкодженого автомобіля (коефіцієнт фізичного зносу Ез = 0,0000) за мінусом передбаченої полісом №АЕ/4425263 франшизи у розмірі 500,00 грн.

Розмір шкоди, завданої власнику застрахованого позивачем автомобілю доведений суду належними засобами доказування.

За приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог щодо стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 19 428,80 грн., в свою чергу позивачем не доведено суду наявності підстав для стягнення з відповідача страхового відшкодування понад названу суму.

Враховуючи все вищенаведене, суд дійшов висновку, що заявлені в справі №910/22557/17 позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума страхового відшкодування в розмірі 19 428,80 грн.

Судовий збір у розмірі 1 559,86 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз" (ідентифікаційний код 33552636, адреса: 04128, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, буд. 18-В, офіс 4) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Колоннейд Україна" (ідентифікаційний код 25395057, адреса: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8) 19 428,80 грн. (дев'ятнадцять тисяч чотириста двадцять вісім гривень 80 коп.) суми страхового відшкодування та 1 559,86 грн. (одну тисячу п'ятсот п'ятдесят дев'ять гривень 86 коп.) судового збору.

3. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

4. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 08.06.2018р.

Суддя С.М. Морозов