ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.06.2018р. Справа №905/1639/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІПІ Інжинірінг», м.Київ

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод»,

м.Маріуполь

про стягнення заборгованості в сумі 311046,94 грн.

Головуючий суддя Г.В. Левшина

Суддя В.І. Матюхін

Суддя Г.Є. Курило

При секретарі судового засідання Хохуля М.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2-по дов.

від відповідача: ОСОБА_3-по дов.

В судовому засіданні брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІПІ Інжинірінг», м.Київ, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод», м.Маріуполь, про стягнення заборгованості в сумі 311046,94 грн., у тому числі основний борг в сумі 300857,14 грн., три проценти річних в сумі 2336,66 грн. та інфляція в сумі 7853,14 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором на виконання послуг №16000406 від 01.05.2016р., акти приймання виконаних послуг, рахунки на оплату.

06.09.2017р. Приватне акціонерне товариство "Єнакієвський металургійний завод", м.Маріуполь звернулось до господарського суду Донецької області із зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІПІ Інжиніринг", м.Київ про визнання недійсним договору про виконання робіт.

Ухвалою від 11.09.2017р. вімовлено у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 акціонерного товариства "Єнакієвський металургійний завод", м.Маріуполь.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 15.09.2017р. заперечив проти задоволення позивних вимог, посилаючись на захоплення виробничих потужності, майна та первинної документації підприємства, що унеможливлює доступ та надання відповідачем підтверджуючої документації щодо проведених з позивачем господарських операцій, розрахунків. Також, у своїх запереченнях, як на підставу для відмови у задоволенні позову, відповідач зазначає, що акти здачі-приймання виконаних робіт підписані неуповноваженими особами, не містять обовязкових даних, які визначені законом та договором для надання їм юридичної сили і доказовості.

Крім того, за твердженням відповідача, відсутність доказів пред'явлення рахунків на оплату виконаних робіт, свідчать про недотримання вимог п.5.3 договору та, як наслідок, відсутність підстав для задоволення позову.

Законом України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів (Розділи 1-3) внесено зміни, зокрема, до Господарського процесуального кодексу України, які набрали чинності 15.12.2017р.

Згідно п.9 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою від 12.04.2018р. призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Відповідно ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

01.05.2016р. між сторонами був підписаний договір про виконання робіт №16000406, за умовами якого виконавець (позивач) зобов'язується по завданню замовника (відповідач) виконати роботи по обслуговуванню конвеєрного тракту транспортування вугілля, прибирання технічних приміщень та прилеглої території ділянки ПУТ замовника, а замовник зобов'язується сплатити виконану роботу.

Відповідно до розділу 2 договору роботи виконуються у строк з 01.05.2016 р. по 31.12.2017 р.

Вартість робіт по даному договору визначається у національній валюті України і становить 108000,00 грн., у тому числі НДС 18000,00 грн. за один календарний місяць (п.3.1 договору).

Приймання-передача виконаних робіт оформлюється актом приймання-передачі виконаних робіт, який підписується уповноваженими представниками сторін та скріпляється печатками сторін (п.4.1 договору).

Даний договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2017р. (п.9.1 договору).

На виконання договору позивачем були виконані роботи, що підтверджується актами приймання робіт №48 від 31.12.2016р. на суму 108000,00 грн., №10 від 31.01.2017р. на суму 108000,00 грн., №24 від 22.02.2017р. на суму 84857,14 грн., на суму 300857,14 грн., які були прийняті представником відповідача без заперечень, що підтверджується підписами уповноважених представників відповідача на актах приймання робіт.

При цьому, суд відхиляє посилання відповідача на невідповідність вказаних актів вимогам закону з огляду на наступне.

Відповідно до чинного законодавства права і обовязки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції оформлюються первинними документами відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за № 168/70, визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов'язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, згідно якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складається документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції (у натуральному та/або у вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 2.5 пункту 2 згаданого Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

За висновками суду, представлені позивачем акти приймання робіт №48 від 31.12.2016р. на суму 108000,00 грн., №10 від 31.01.2017р. на суму 108000,00 грн., №24 від 22.02.2017р. на суму 84857,14 грн. містять всі необхідні та обовязкові для первинних документів реквізити.

При цьому, судом прийнято до уваги ті обставини, що згідно наданої до справи копії банківської виписки за період з 01.05.2016р. по 17.05.2018р. відповідачем здійснювалися на користь позивача за договором №16000406 від 01.05.2016р. оплати за надані послуги.

Заперечення відповідача проти позову щодо відсутності в нього первинної документації у звязку з захопленням майна підприємства суд до уваги не приймає у звязку з тим, що відповідно до статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобовязаннями, а також, враховуючи, ненадання відповідачем до матеріалів справи жодних доказів, які б підтверджували викладені у відзиві обставини.

Таким чином, за висновками суду акти приймання робіт №48 від 31.12.2016р., №10 від 31.01.2017р., №24 від 22.02.2017р. є належними, допустимими та достатніми письмовими доказами приймання виконаних робіт за договором від 01.05.2016р. № 16000406.

При цьому, сам факт виконання робіт позивачем відповідачем не спростований.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п.5.3 договору від 01.05.2016р. №16000406 вартість робіт, виконаних по даному договору, сплачується замовником протягом 60 календарних днів з моменту підписання сторонами актів приймання-передачі виконаних робіт та отримання від виконавця рахунку на оплату (п.5.3 договору).

Судом відхиляються посилання відповідача на те, що відсутність доказів пред'явлення рахунків на оплату виконаних робіт свідчать про недотримання вимог п.5.3 договору та, як наслідок, відсутність підстав для задоволення позову. Так, рахунок є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти. При цьому, суд зазначає, що у договорі на виконання робіт від 01.05.2016р. №16000406 вказані банківські реквізити позивача, а в актах здачі-приймання виконаних робіт визначені суми, які підлягають сплаті. Твердження відповідача щодо неотримання рахунків спростовуються фактом виставлення позивачем, прийняття відповідачем та реєстрацією у податковій інспекції відповідних податкових накладних за спірними господарськими операціями, які оформлюються за першою з подій (виконання робіт або сплати коштів). Тобто, прийнявши від позивача відповідні податкові накладні та оформивши податковий кредит відповідач погодився з фактом виникнення в нього відповідних зобов'язань зі сплати вартості виконаних робіт позивачу.

За висновками суду, свої зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати позивачу грошових коштів в сумі 300857,14 грн. всупереч ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач належним чином не виконав.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та предявлено до стягнення три проценти річних за період з 02.03.2017р. по 30.06.2017р. в розмірі 2336,66 грн., та інфляційні витрати в розмірі 7853,14 грн.

За висновками суду, розрахунок суми трьох процентів річних та інфляційних є арифметично вірним, таким, що відповідає законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

За таких обставин, враховуючи, що позов доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи, виходячи з того, що заперечення відповідача є безпідставними та необґрунтованими, позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 311046,94 грн., у тому числі основний борг в сумі 300857,14 грн., три проценти річних в сумі 2336,66 грн. та інфляція в сумі 7853,14 грн. підлягають задоволенню.

Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 46, 74, 76, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІПІ Інжинірінг», м.Київ до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» про стягнення заборгованості в сумі 311046,94 грн., у тому числі основний борг в сумі 300857,14 грн., три проценти річних в сумі 2336,66 грн. та інфляція в сумі 7853,14 грн., задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» (87504, м.Маріуполь, пр.Ілліча, буд.54, корп.4, р/р 2881 у ПАТ «ПУМБ», МФО 334851, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІПІ Інжинірінг» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 7-А, офіс 8-21, п/р 6 в АТ «ОСОБА_4 Аваль», МФО 380805, ) основний борг в сумі 300857,14 грн., три проценти річних в сумі 2336,66 грн. та інфляцію в сумі 7853,14 грн., всього заборгованість в сумі 311046,94 грн., судовий збір в сумі 4665,70 грн.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

В судовому засіданні 07.06.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 11.06.2018р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Головуючий суддя Г.В. Левшина

Суддя В.І. Матюхін

Суддя Г.Є. Курило