КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2018 р. Справа№ 911/2740/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Тищенко О.В.

секретар судового засідання Каніковський А.О.

за участю представників:

від позивача-1: не з'явився

від позивача-2: не з'явився

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: Білошук О.Т.

від третьої особи-1: не з'явився

від третьої особи-2: не з'явився

від прокуратури: Батюк О.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пантера ЛТД"

на рішення господарського суду Київської області

від 12.12.2017 (повний текст рішення складено 14.12.2017)

у справі №911/2740/17 (головуючий суддя Щоткін О.В., судді Бацуца В.М., Янюк О.С.)

за позовом заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі:

1) Національного наукового центру "Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України"

2) Державного підприємства "Дослідне господарство "Чабани" Національного наукового центру "Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України"

до 1) Головного управління Держгеокадастру у Київській області

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Пантера ЛТД"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:

1) ОСОБА_4

2) ОСОБА_5

про визнання недійсним наказу та витребування земельних ділянок

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Київської області звернувся до господарського суду Київської області з позовом в інтересах держави в особі Національного наукового центру "Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України" (позивач-1) та Державного підприємства "Дослідне господарство "Чабани" Національного наукового центру "Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України" (позивач-2) до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (відповідач-1) та товариства з обмеженою відповідальністю "Пантера ЛТД" (відповідач-2), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання недійсним наказу Головного управління Держземагентства у Київській області від 21.02.2014 №КИ/:02:001/00013584 "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" та витребування на користь держави в особі державного підприємства "Дослідне господарство "Чабани" () з незаконного володіння ТОВ "Пантера ЛТД" () земельні ділянки: площею 0,5761 га з кадастровим номером НОМЕР_1; площею 1,1048 га з кадастровим номером НОМЕР_2; площею 0,3 га з кадастровим номером НОМЕР_3 загальною вартістю 63329,68 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, прокурор посилається на те, що наказ Головного управління Держземагенства від 21.02.2014 "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" видано з перевищенням повноважень, у зв'язку з чим має бути скасований, а передані на підставі вказаного наказу у власність ТОВ "Пантера ЛТД" земельні ділянки підлягають поверненню на користь держави в особі в особі ДП "Дослідне господарство "Чабани".

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.12.2017 позов задоволено повністю. Вирішено визнати недійсним наказ Головного управління Держземагентства у Київській області від 21.02.2014 № КИ/:02:001/00013584 "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність"; витребувати на користь держави в особі державного підприємства "Дослідне господарство "Чабани" () з незаконного володіння ТОВ "Пантера ЛТД" () земельні ділянки: площею 0,5761 га з кадастровим номером НОМЕР_1; площею 1,1048 га з кадастровим номером НОМЕР_2; площею 0,3 га з кадастровим номером НОМЕР_3 загальною вартістю 63329,68 грн. Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Київській області (03115, м. Київ, вул. Серпова, 3/14, ) на користь прокуратури Київської області (м. Київ, бул. Лесі Українки, 27/2) - 1600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору за наступними реквізитами: отримувач - прокуратура Київської області; код ЄДРПОУ - 02909996; банк отримувача - Держказначейська служба України м. Київ; МФО - 820172; рахунок отримувача - 5641. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пантера ЛТД" (01042, м. Київ, вул. Івана Кудрі, 18/2, кв. 13, код ЄДРПОУ 350 59351) на користь прокуратури Київської області (м. Київ, бул. Лесі Українки, 27/2) - 1600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору за наступними реквізитами: отримувач - прокуратура Київської області; код ЄДРПОУ - 02909996; банк отримувача - Держказначейська служба України м. Київ; МФО - 820172; рахунок отримувача - 5641.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАНТЕРА ЛТД" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 12.12.2017 у справі №911/2740/17 та прийняти нове, яким у позові відмовити.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм процесуального та матеріального права. При цьому скаржник, зазначив, що всупереч приписів ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 131-1 Конституції України, якою передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом, позивачем не обґрунтовано наявність підстав для представництва в суді Державного підприємства "Дослідне господарство "Чабани" Національного наукового центру "Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України". Також, на думку скаржника, даний спір повинен розглядатися в порядку адміністративного провадження. Крім того, відповідач-2 вказує, що судом проігноровано доводи стосовно порушення вимог законодавства Києво-Святошинською районною державною адміністрацією під час видачі розпорядження №549 від 19.12.2003 про передачу в постійне користування земельної ділянки площею 330,92 га Державному підприємству "Дослідне господарство "Чабани"; судом зроблено невірний висновок про те, що відповідач-2 незаконно володіє земельними ділянками площею 0.5761 га з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 1,1048 га з кадастровим номером НОМЕР_2 та площею 0,32 га з кадастровим номером НОМЕР_3.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Пантера ЛТД", призначено розгляд апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу прокуратура просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування рішення суду є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства.

В письмових поясненнях третя особа ОСОБА_5 просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 12.12.2017 у справі №911/2740/17 та прийняти нове, яким у позові відмовити, посилаючись на те, що судом при розгляді справи було неповно з'ясовано обставини справи, що мають значення для цієї справи (наявність підстав для представництва прокурора, відсутність будь-яких доказів щодо належності земельної ділянки до земельного масиву площею 5 га), не доведено обставин, що мають значення для справи, Які суд визнав встановленими (судом не здійснювалась перевірка належності спірної земельної ділянки до земельного масиву площею 5 га), висновки суду, викладені у рішенні суду не відповідають обставинам справи (входження спріної земельної ділянки до земельного масиву площею 5 га).

14.05.2018 через канцелярію суду від відповідача-2, на виконання ухвали суду від 24.04.2018, надійшли додаткові пояснення щодо виникнення права власності у Державного підприємства "Дослідне господарство "Чабани" Національного наукового центру "Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України" та Громадської організації "Центральний спортивний клуб автомобілістів" з посиланням на докази, у т.ч. рішення, розпорядження виконавчого органу.

16.05.2018 через канцелярію суду від прокуратури, на виконання ухвали суду від 24.04.2018, надійшли письмові обґрунтування правових підстав пред'явлення позову в інтересах Національного наукового центру "Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України" та Державного підприємства "Дослідне господарство "Чабани" Національного наукового центру "Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України".

21.05.2018 через канцелярію суду від прокуратури, на виконання ухвали суду від 24.04.2018, надійшли письмові пояснення стосовно цільового призначення спірної земельної ділянки (рішення органу виконавчої влади, тощо), перебування спірної земельної ділянки у складі земельної ділянки, яка була предметом спору у справі №911/2892/13.

29.05.2018 через канцелярію суду від відповідача-2 надійшла заява, в якій останній зазначає про те, що подані прокуратурою письмові пояснення з додатками не підлягають розгляду, посилаючись на порушення прокуратурою норм Господарського процесуального кодексу України.

Надані прокуратурою через канцелярію суду 07.06.2018 копії документів не приймаються судом до уваги, оскільки прокурором не наведено обставин щодо неможливості надання вказаних документів суду першої інстанції, крім того вказані копії належним чином не засвідчені.

В судове засідання апеляційної інстанції представники позивача-1, позивача-2, відповідача-1,третьої особи-1, третьої особи-2 не з'явились.

Оскільки явка представників учасників справи у судове засідання не була визнана судом обов'язковою, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення учасників справи про місце, дату та час судового розгляду, апеляційний суд визнав можливим розглядати апеляційну скаргу у відсутність представників позивача-1, позивача-2, відповідача-1,третьої особи-1, третьої особи-2.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача-2, прокуратури, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Наказом Головного управління Держземагентства у Київській області від 21.02.2014 №КИ/:02:001/00013584 затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_4 на території Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району площею 1,9809 га з кадастровим номером НОМЕР_4.

Як зазначено в позовній заяві, ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 15.07.2014 №2701 відчужила вказану земельну ділянку на користь ОСОБА_5, який у свою чергу на підставі договору купівлі-продажу від 19.06.2015 відчужив її Товариству з обмеженою відповідальністю "Пантера ЛТД".

В подальшому, Товариство з обмеженою відповідальністю "Пантера ЛТД" на підставі заяви від 23.06.2015 здійснила поділ земельної ділянки площею 1,9809 га з кадастровим номером НОМЕР_4, внаслідок чого утворилися дві ділянки: площею 1,6809 га з кадастровим номером НОМЕР_5 та площею 0,3 га з кадастровим номером НОМЕР_3.

Також, на підставі заяви від 20.06.2017 ТОВ "Пантера ЛТД" здійснило поділ земельної ділянки площею 1,6809 га з кадастровим номером НОМЕР_5, як наслідок утворилися дві земельні ділянки: площею 0,5761 га з кадастровим номером НОМЕР_1 та площею 1,1048 га з кадастровим номером НОМЕР_2.

Прокурор стверджує, що вищезазначений наказ Головного управління Держземагентства у Київській області про відведення у власність земельної ділянки прийнято, а договори купівлі-продажу укладено з порушенням вимог закону, оскільки відведення Головним управлінням Держземагентства у Київській області у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 1,9809 га з кадастровим номером НОМЕР_4 на території Гатненської сільської ради відбулося без їх вилучення у попереднього землекористувача у порядку передбаченому Земельним кодексом України, в зв'язку з чим заступник прокурора Київської області звернувся з позовом в інтересах держави в особі Національного наукового центру "Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України" (позивач-1) та Державного підприємства "Дослідне господарство "Чабани" Національного наукового центру "Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України" (позивач-2) до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (відповідач-1) та товариства з обмеженою відповідальністю "Пантера ЛТД" (відповідач-2) про визнання недійсним наказу Головного управління Держземагентства у Київській області від 21.02.2014 №КИ/:02:001/00013584 "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" та витребування на користь держави в особі державного підприємства "Дослідне господарство "Чабани" з незаконного володіння ТОВ "Пантера ЛТД" земельні ділянки: площею 0,5761 га з кадастровим номером НОМЕР_1; площею 1,1048 га з кадастровим номером НОМЕР_2; площею 0,3 га з кадастровим номером НОМЕР_3 загальною вартістю 63329,68 грн.

Частинами 1, 5 статті 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно п.п. "а", "б" ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою та вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 142 Земельного кодексу України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.

Відповідно до п. 2 ст. 149 Земельного кодексу України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів АРК, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Згідно п. 1.3 Статуту Державного підприємства "Дослідне господарство "Чабани" Національного наукового центру "Інститут землеробства Української академії аграрних наук" (господарство) безпосередньо підпорядковане Національному науковому центру "Інститут землеробства Української академії аграрних наук" (надалі Інститут). Загальне підпорядкування: Українській академії аграрних наук (надалі Академія) як органу по управлінню державним майном, закріпленим за господарством.

У своїй діяльності господарство керується Конституцією України, Законами України "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу", Цивільним та Господарським кодексами України, Статутом Академії та її постановами, наказами і розпорядженнями, Статутом Інституту та цим Статутом (п. 3.3).

Пунктом 3.6 Статуту передбачено, що основою діяльності господарства є державна власність України на основні фонди, інше майно, закріплене Академією за господарством, а також землі Академії, надані господарству згідно з державним актом на право користування.

В пунктах 4.2-4.4 Статуту вказано, що використання земельних ділянок, переданих державою у постійне користування та майна - у безстрокове безплатне користування Академії, здійснюється відповідно до законодавства України, Статуту Академії, Інституту, якому підпорядковане господарство, а також цього Статуту. Порядок володіння, користування земельними ділянками та розпорядження майном, питання, пов'язані з вилученням землі та відчуження майна, погоджуються виключно з Президією Академії.

Земельні ділянки, які надані в постійне користування господарству - для розміщення його об'єктів, здійснення науково - дослідної та господарської діяльності, виробництва оригінального, елітного та репродукційного насіння сільськогосподарських культур і пропаганди ведення товарного сільськогосподарського виробництва, визначених Статутом Академії та цим Статутом, є державною власністю.

Вилучення земельних ділянок господарства може здійснюватися лише за згодою Президії Академії відповідно до Земельного кодексу України.

Майно господарства є державною власністю, закріплене за ним Академією і належить йому на праві господарського відання (п. 4.10. Статуту).

Державне підприємство "ДГ "Чабани" є користувачем земельної ділянки загальною площею 330,92 га для проведення науково-дослідних робіт, згідно державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_6.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, рішення про вилучення спірних земельних ділянок має право приймати відповідний орган державної влади, який в силу вимог ст. ст. 6, 19 Конституції України зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно п. 4.5 Статуту землі дослідних полів Господарства та ділянки з цінними ґрунтами відносяться до особливо цінних земель і їх вилучення для суспільних потреб не допускається, крім випадків, визначених Земельним кодексом України.

Так, положеннями ст. 150 ЗК України передбачено, що землі дослідних полів науково-дослідних установ і навчальних закладів відносяться до особливо цінних земель. Приписами зазначеної статті передбачений особливий порядок вилучення особливо цінних земель, який також не був дотриманий.

Зокрема, статтею 150 Земельного кодексу України визначено, що до особливо цінних земель відносяться у тому числі землі, надані в постійне користування НВАО "Масандра" та підприємствам, що входять до його складу; землі дослідних полів науково-дослідних установ і навчальних закладів.

Припинення права постійного користування земельними ділянками особливо цінних земель, визначених у пунктах "в" і "г" частини першої ст. 150 ЗК України, з підстави добровільної відмови від користування ними або шляхом їх вилучення здійснюється за погодженням з Верховною Радою України.

Задовольняючи позовні вимогти, суд першої інстанції виходив з того, що спірна земельна ділянка, яка була передана на підставі наказу Головного управління Держземагенства ОСОБА_4, а в подальшому відчужена на користь інших осіб та на даний час перебуває у власності ТОВ "Пантера ЛТД", знаходиться в межах 5 га земельної ділянки, які є особливо цінними землями, а тому спірний наказ від 21.02.2014 підлягає визнанню недійсним; оскільки спірні земельні ділянки вибули з власності держави поза волею власника, існують всі правові підстави для витребування їх з незаконного володіння відповідача на користь держави на підставі ст. 388 Цивільного кодексу України.

Проте, суд апеляційної інстанції не може погодитись з даними висновкамим суду першої інстанції, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження знаходження спірної земельної ділянки (переданої у власність відповідача-2) в межах 5 га земельної ділянки, які є особливо цінними землями.

Посилання суду першої інстанції на встановлені у рішенні господарського суду у справі №911/2892/13 обставини, зокрема, щодо надання в оренду ГО "Центральний спортивний клуб автомобілістів" частини особливо цінних земель державного підприємства "Дослідне господарство "Чабани" Національного наукового центру "Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України" розміром 5 га (згідно розпорядження Київської облдержадміністрації №764 від 01.12.2013) є помилковим, оскільки у справі №911/2892/13 не встановлювались обставини знаходження земельної ділянки, переданої у власність відповідача-2, в межах 5 га земельної ділянки, які є особливо цінними землями.

Положеннями ст. 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 2 ст. 2 ЦК України передбачено, що одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка згідно зі статтями 167, 170 ЦК набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Одним із зазначених органів є прокуратура, на яку покладено функції представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Згідно зі ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Виходячи зі змісту ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов'язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об'єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

За змістом положень статті 2 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Прокурор у позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Прокурор обґрунтовує своє звернення тим, що земельна ділянка, яка перебуває в постійному користуванні ДП "Дослідне господарство "Чабани" має особливий правовий статус - особливо цінні землі дослідних полів науково-дослідних установ і навчальних закладів, які можуть надаватися виключно для здійснення відповідної науково-дослідної діяльності тільки сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, і дані землі неможливо вилучити, а тим більше передати в приватну власність для будь-яких цілей, а також неможливо виучити або іншим чином припинити на них право користування у державного підприємства, крім випадків, передбачених ч.2 ст. 150 Земельного кодексу України виключно для загальнодержавних цілей і тільки для несільськогосподарського використання. У даній справі суспільним інтересом звернення прокуратури Київської області до суду є відновлення законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - розпорядження особливо цінними землями, а також захист суспільних інтересів загалом, право власності на землю Українського народу, які взагалі не підлягали передачі у власність; органи контролю через бездіяльність не виявили вказані порушення, тому у прокурора виникло право на звернення до суду.

Колегія суддів вважає, що прокурором, при визначенні органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, не враховано, що ані Національний науковий центр "Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України", ані Державне підприємство "Дослідне господарство "Чабани" Національного наукового центру "Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України" не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб'єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, що вказує на відсутність підстав для представництва прокурора інтересів держави.

Так, відповідно до ч.2 ст. 150 Земельного Кодексу України, припинення права постійного користування земельними ділянками особливо цінних земель, визначених у пунктах "в" і "г" частини першої цієї статті, з підстави добровільної відмови від користування ними або шляхом їх вилучення здійснюється за погодженням з Верховною Радою України.

Посилання прокурора на те, що визначені в ч.4 ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру" обмеження (не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній) у даному випадку не застосовуються, оскільки відповідач-2 є державним підприємством, а не державною компанією, є безпідставними з огляду на наступне.

З аналізу статті 23 ЗУ "Про прокуратуру" вбачається, що дана правова норма застосовується до суб'єктів господарства державного сектору економіки.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст.63 Господарського кодексу, залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти підприємства таких видів: приватне підприємство, що діє на основі приватної власності громадян чи суб'єкта господарювання (юридичної особи); підприємство, що діє на основі колективної власності (підприємство колективної власності); комунальне підприємство, що діє на основі комунальної власності територіальної громади; державне підприємство, що діє на основі державної власності; підприємство, засноване на змішаній формі власності (на базі об'єднання майна різних форм власності).

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно Державного підприємства "Дослідне господарство "Чабани" Національного наукового центру "Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України" вбачається, що "Дослідне господарство "Чабани" є підприємством державної форми власності.

Відповідно до статті 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово декларував позицію про те, що вже сама присутність прокурора на судовому процесі на боці однієї зі сторін ставить під загрозу принцип рівності та справедливий баланс між сторонами, участь прокурора може створювати відчуття нерівності у сторони (пункти 30-33 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Менчинська проти Росії", пункт 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мартіні проти Франції").

Таким чином, участь прокурора у судовому процесі має бути обґрунтована, не допускається здійснення прокурором представництва інтересів у суді особи або органу без наявності чіткого та законного обґрунтування необхідності такої участі, оскільки інакше буде порушено принцип рівності сторін при розгляді господарського спору.

Правова позиція щодо представництва інтересів держави в суді викладена в постанові Верховного Суду у справі №927/880/17 від 12.03.2018.

Також колегія суддів вказує на те, що прокурором не наведено жодних підстав для представництва інтересів держави в особі Національного наукового центру "Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України".

З огляду на викладене, враховуючи відсутність підстав для представництва прокурора інтересів держави в особі Національного наукового центру "Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України", Державного підприємства "Дослідне господарство "Чабани" Національного наукового центру "Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України", не доведення належними та допустимими доказами належності спірної земельної ділянки до земельної ділянки 5 га, які є особливо цінними землями, колегія суддів дійшла висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, крім того неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову в позові.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 140, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пантера ЛТД" задовольнити.

Рішення господарського суду Київської області від 12.12.2017 у справі №911/2740/17 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Стягнути з Національного наукового центру "Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пантера ЛТД" 2400 (дві тисячі чотириста) грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Чабани" Національного наукового центру "Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пантера ЛТД" 2400 (дві тисячі чотириста) грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити господарському суду Київської області.

Матеріали справи №911/2740/17 повернути до господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

О.В. Тищенко

повний текст постанови складено 12.06.2018