ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 922/3256/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Мамалуй О.О., Стратієнко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Бойка В.С.,

представники учасників справи:

позивача - не з'явився,

відповідача - Шаповалова К.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту"

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 31.01.2018

(головуючий - Гетьман Р.А., судді: Россолов В.В., суддя Тихий П.В.)

та рішення Господарського суду Харківської області від 05.12.2017

(суддя Калантай М.В.)

у справі №922/3256/17

за позовом Державного підприємства "Завод імені В.О. Малишева"

до Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту"

про зобов'язання припинити проїзд,

ВСТАНОВИВ:

Зміна складу колегії суддів Верховного Суду

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2018 для розгляду справи №922/3256/17 визначено колегію суддів у складі: Ткач І.В. - головуючий, Стратієнко Л.В., Студенець В.І.

Ухвалою Верховного Суду від 02.04.2018 (колегія суддів у складі: Ткач І.В. - головуючий, Стратієнко Л.В., Студенець В.І.) відкрито касаційне провадження у справі №922/3256/17 за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" та призначено її розгляд на 30 травня 2018 року.

Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду за №1050 від 25.05.2018 у зв'язку з відпусткою судді Студенця В.І., відповідно до підпунктів 2.3.25, 2.3.49 пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №922/3256/17.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №922/3256/17 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: Ткач І.В. - головуючий, судді Мамалуй О.О., Стратієнко Л.В., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2018.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У вересні 2017 року Державне підприємство "Завод імені В.О. Малишева" (далі - ДП "Завод імені В.О. Малишева") звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" (далі - ПрАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту") про зобов'язання відповідача припинити проїзд по стрілочному переводу №1-Ч та 10м залізничного шляху від граничного стовпчику стрілочного переводу №1-Ч до знаку "Межа під'їзного шляху" Харківської філії приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", що розташовані за адресою: м. Харків, станція Харків-Балашовський, та належать Державному підприємству "Завод імені В.О. Малишева" на праві господарського відання.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач користується спірним майном без будь-яких правових підстав, чим порушує права та інтереси позивача.

2. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

2.1. 04.12.2013 ДП "Завод імені В.О.Малишева", як стороною 1, та Харківською філією ПрАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", як стороною-2, укладено договір, предметом якого було врегулювання взаємовідносин сторін при реалізації права сумісного користування залізничним стрілочним переводом №1-Ч та 10м залізничного шляху від граничного стовпчику стрілочного переводу №1-Ч до знаку "Межа під'їзного шляху" сторони-2, що розташовані за адресою: м. Харків, станція Харків-Балашовський.

Пунктом 2.1.1 договору передбачалося, що позивач, надавши відповідачу право сумісного користування залізничним стрілочним переводом №1-Ч та 10м залізничного шляху, зобов'язався не перешкоджати відповідачу здійснювати право користування вищевказаним майном.

Згідно з п. 2.2.1 договору відповідач був зобов'язаний забезпечувати нормальне функціонування та підтримку в належному технічному стані вказаного майна.

Пунктом 2.2.2 договору було встановлено обов'язок відповідача здійснювати виконання та необхідне фінансування усіх необхідних в процесі експлуатації ремонтних робіт даного майна.

2.2. Постановою Харківського апеляційною господарського суду від 13.06.2016 у справі №922/186/16, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 04.10.2016, договір від 04.12.2013 розірвано. Підставою для розірвання договору в судовому порядку було встановлення істотного порушення з боку ПрАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" умов договору.

Інші договори щодо користування вказаним майном сторонами у справі не укладалися.

2.3. Листом №2760/16 від 15.06.2016 позивач повідомив відповідача, що до моменту виникнення нових договірних відносин правові підстави користування вищевказаним майном у ПрАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" відсутні.

2.4. Відповідач користування спірним майном не заперечує, посилаючись на неможливість транспортування вантажів залізничним транспортом від залізничної станції Харків-Балашовський Південної залізниці до підприємств-контрагентів іншим способом, що, зокрема, підтверджується листом відповідача №325 від 14.06.2016, відзивом та запереченнями на позов.

3. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3.1. 05 грудня 2017 року рішенням Господарського суду Харківської області позов задоволено. Зобов'язано ПрАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" припинити проїзд по стрілочному переводу №1-Ч та 10м залізничного шляху від граничного стовпчику стрілочного переводу №1-Ч до знаку "Межа під'їзного шляху" Харківської філії ПрАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", що розташовані за адресою: м. Харків, станція Харків-Балашовський, та належать ДП "Завод імені В.О. Малишева" на праві господарського відання. Здійснено розподіл судового збору.

3.2. 31 січня 2018 року постановою Харківського апеляційного господарського суду рішення Господарського суду Харківської області від 05.12.2017 залишено без змін.

3.3. Задовольняючи позовні вимоги, господарські суди виходили з того, що у відповідача відсутні будь-які підстави щодо користування стрілочним переводом №1-Ч та 10м залізничного шляху, оскільки договір від 04.12.2013, який надавав відповідачу право користування спірним майном, є розірваним з 13.06.2016 в судовому порядку.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

4.1. 20 лютого 2018 року ПрАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 31.01.2018, рішення Господарського суду Харківської області від 05.12.2017 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

4.2. Скаржник обґрунтовує вимоги, що містяться у касаційній скарзі, зокрема, такими доводами.

4.2.1. Рішення, що оскаржуються, є незаконними та необґрунтованими та прийнятими з порушенням норм ст.ст. 74, 76-79, 86, 236-238 ГПК України та ст.ст. 16, 20 ЦК України.

4.2.2. Судами першої та апеляційної інстанції жодним чином не встановлено, які саме були створені перешкоди відповідачем позивачу в користуванні стрілочним переводом 1-4 та ділянкою залізничної під'їзної колії довжиною 10 м та який належний та допустимий доказ це підтверджує.

4.2.3. Позивачем не доведено, яким чином відбулось порушення його прав та необхідність захисту такого права в судовому порядку.

4.2.4. У відповідача є сумніви щодо належності позивачу на праві господарського відання спірного залізничного стрілочного переводу №1-4 та 10 метрів залізничного шляху, так як жоден із наявних в матеріалах справи документів не є правовстановлюючим та не породжує виникнення в ДП "Завод ім. В.О. Малишева" ніяких прав на це майно.

4.2.5. Отже, господарськими судами першої та апеляційної інстанцій не встановлено реального власника стрілочного переводу №1-4 та 10 метрів під'їзних залізничних шляхів, не встановлено за ДП "Завод ім. В.О. Малишева" права господарського відання щодо вказаного нерухомого майна та не встановлено, що спірний залізничний стрілочний перевід №1-4 та 10 метрів залізничного шляху знаходяться на належній земельній ділянці відповідачу без надання останнім права користування даною земельною ділянкою позивачу.

4.3. 26 квітня 2018 року позивач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить постанову Харківського апеляційного господарського суду від 31.01.2018 та рішення Господарського суду Харківської області від 05.12.2017 залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

4.3.1. На думку позивача, скаржник не наводить жодної норми матеріального та процесуального права, які дійсно порушено судом першої чи апеляційної інстанцій та не вказує у чому саме такі порушення полягали із підтвердженням цього належними та допустити доказами. У скарзі фактично наводяться ті ж самі відомості та обставини, які вже були встановлені судом першої та апеляційної інстанцій і які фактично підтверджують законність вимог позивача та відсутність підстав для відмови у задоволенні позову.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

5. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

5.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

5.1.1. З урахуванням меж розгляду справи судом касаційної інстанції, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про необхідність встановлення обставин справи, про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

5.1.2. Згідно з компетенцією, визначеною законом, Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

5.2. Щодо суті касаційної скарги

5.2.1. Спір по справі стосується зобов'язання відповідача припинити проїзд по стрілочному переводу №1-Ч та 10м залізничного шляху від граничного стовпчику стрілочного переводу №1-Ч до знаку "Межа під'їзного шляху" Харківської філії ПрАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", що розташовані за адресою: м. Харків, станція Харків-Балашовський, та належать ДП "Завод імені В.О. Малишева" на праві господарського відання.

5.2.2. Згідно з частиною 3 статті 653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Відповідно до частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що діяла на дату прийняття оскаржуваного рішення) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з частиною 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України ( в редакції, що діє на час поставлення судового рішення в суді апеляційної інстанції) обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зазначеною нормою встановлено, що факти, які містяться у прийнятих раніше судових рішеннях мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ.

Господарськими судами встановлено, що постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.06.2016 у справі №922/186/16 розірвано договір від 04.12.2013, укладений між ДП "Завод ім. В.О. Малишева" та Харківською філією ПрАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", яким були врегульовані взаємовідносини сторін під час реалізації права сумісного користування залізничним стрілочним переводом №1-Ч та 10 м залізничного шляху від граничного стовпчику стрілочного переводу №1-Ч до знаку "Межа під'їзного шляху" відповідача, які розташовані за адресою: м. Харків, станція Харків-Балашовський.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.10.2016 у справі №922/186/16 постанова апеляційної інстанції залишена без змін.

Зазначені обставини в силу приписів статті 35 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) та статті 75 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) не потребують доказування під час розгляду цієї справи.

Оскільки договір від 04.12.2013, який надавав відповідачу право користування спірним майном, є розірваним з 13.06.2016, то саме з цієї дати право користування цим майном у відповідача припинилося.

При цьому, господарськими судами додатково встановлено, що в матеріалах справи відсутні, та відповідачем не надані будь-які інші докази наявності у нього права щодо користування спірним майном, у тому числі на підставі відповідного договору, як і відсутні докази припинення такого проїзду з боку відповідача.

5.2.3. Щодо посилань відповідача в касаційній скарзі на безпідставність висновків господарських судів про наявність у позивача права на колії, а отже права звернення з даним позовом, то цим обставинам господарськими судами було надано належну оцінку.

Так, відповідно до пункту 1.1 Правил обслуговування під'їзних залізничних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 (далі - Правила), до залізничних під'їзних колій належать колії, що з'єднані із загальною мережею залізниць безперервною рейковою колією і належать підприємствам, підприємцям, організаціям, установам, незалежно від форм власності, а також громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності.

Господарськими судами встановлено, що на балансовому рахунку №103 (основні засоби) позивача обліковується залізничний шлях (інв. №000161) загальною довжиною 3600 метрів, що включає в себе, в тому числі, але не виключно, стрілочний перевід №1-Ч та 10 метрів під'їзних залізничних шляхів, що були предметом договору від 04.12.2013, укладеного між сторонами у справі, балансова вартість яких складає 758 507,77 грн.

Право власності на залізничні колії (інв.№000161), в тому числі, але не виключно, стрілочний перевід №1-Ч та 10 метрів під'їзних залізничних шляхів, підтверджується витягом з Єдиного реєстру об'єктів державної власності щодо державного майна №10-15-17466 від 12.09.2017 та Технічним паспортом залізничної під'їзної колії ДП "Завод імені В.О.Малишева" по станції Харків-Балашовський філії "Південна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" №14-03-16-ТП від 2016 року.

Зокрема, згідно з п. 3.7 даного Технічного паспорту власником під'їзної колії є позивач. Ділянка колії від задніх стиків хрестовини стрілочного переводу №1-Ч до знака "Межа під'їзної колії" із під'їзною колією Харківської філії ПрАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" і частина стрілочного №2 від задніх стиків хрестовини до ізолюючих стиків маневрового світлофора М25 знаходиться у власності ДП "Завод імені В.О. Малишева".

Крім того, п. 1.4 Правил встановлено, що на кожну під'їзну колію після закінчення її будівництва і здачі в експлуатацію підприємством складається Інструкція про порядок обслуговування і організації руху на під'їзній колії, яка затверджується залізницею відповідно до статті 67 Статуту залізниць.

На виконання п. 1.4 Правил ДП "Завод імені В.О. Малишева" склало Інструкцію про порядок обслуговування і організації руху на під'їзній колії ДП "Завод імені В.О. Малишева", яка примикає до станції Харків-Балашовський філії "Південна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", яка затверджена філією "Південна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" 28.10.2016.

Згідно з п.п. 1.1, 1.2, 1.11 цієї Інструкції під'їзна колія ДП "Завод імені В.О. Малишева" примикає стрілкою №21 до ділянки колії між стрілочними переводами №7 і №33 в непарній горловині станції Харків-Балашовський. Межею під'їзної колії є постійні сигнальні знаки "Межа під'їзної колії", місце встановлення яких визначено навпроти ізолюючих стиків маневрових світлофорів М11 і М25. На даній ділянці під'їзної колії знаходяться двадцять один нецентралізований одиночний стрілочний перевід, зокрема, стрілочний перевід №1-Ч.

Крім того, господарськими судами встановлено, що залізничний стрілочний перевід №1-4 та 10 метрів залізничного шляху від граничного стовпчика стрілочного переводу №1-4 до знаку "Межа під'їзного шляху" знаходяться в господарському віданні та на балансі ДП "Завод імені В.О. Малишева".

Отже, відповідні посилання скаржника Верховний Суд відхиляє як безпідставні.

Крім того, зазначені аргументи касаційної скарги стосуються з'ясування обставин, вже встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі. Проте касаційна інстанція згідно з частиною другою статті 300 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.2.4. Що стосується питання належності/неналежності обраного позивачем способу захисту свого права/інтересу, слід виходити з такого.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з статтею 20 Господарського кодексу України, визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що не передбачено положеннями статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України.

При цьому, відповідно до положень ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Положеннями ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України визначено способи захисту цивільних прав інтересів, зокрема, таким способом може бути припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Статтею 5 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) визначено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Враховуючи приписи ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також загальні засади цивільного судочинства, якими є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність, що закріплені у пунктах 5 та 6 частини першої статті 3 ЦК України, господарські суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо можливості захисту порушеного права позивача шляхом зобов'язання відповідача припинити проїзд по стрілочному переводу №1-4 та 10 м залізничного шляху.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

6.1. Верховний Суд вважає висновок судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову обґрунтованим. Скаржником не доведено, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

6.2. Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

6.3. Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" без задоволення, а судових рішень, що оскаржуються - без змін.

7. Судові витрати

7.1. Відповідно до статті 315 Господарського процесуального кодексу України у постанові суду касаційної інстанції повинен бути зазначений розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

7.2. Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" без задоволення, судові витрати, пов'язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317, 332 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" залишити без задоволення.

2. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 31.01.2018 та рішення Господарського суду Харківської області від 05.12.2017 у справі №922/3256/17 залишити без змін.

3. Поновити виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 31.01.2018 та рішення Господарського суду Харківської області від 05.12.2017 у справі №922/3256/17.

4. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: І. Ткач

Судді: О. Мамалуй

Л. Стратієнко