КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2018 р. Справа№ 927/451/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Власова Ю.Л.

Буравльова С.І.

за участю секретаря судового засідання: Добрицької В.С.

учасники справи:

прокуратури не з'явився

ВДВС не з'явився

позивача 1 не з'явився

позивача 2 не з'явився

відповідача Комлаш В.М. довіреність № 58 від 02.01.18

третьої особи не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 29.03.2018

у справі №927/451/15 (суддя Цимбал-Нарожна М.П.)

за скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" №14/5-723В від 23.03.2018

на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (головного державного виконавця Ленька А.М.) у справі

за позовом Заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі:

1. Міністерства енергетики та вугільної промисловості України

2. Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Міністерство економічного розвитку і торгівлі України

про стягнення 20706630,18 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 18.01.2016 у справі №927/451/15 позов задоволено частково. Cтягнуто з Публічного акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 9137434,66 грн пені, 10402885,66 грн інфляційних нарахувань, 503554,64 грн - 3% річних. Cтягнуто з Публічного акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" в доход держбюджету 206700 грн судового збору.

Постановою від 10 травня 2016 року Київським апеляційним господарським судом задоволено апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго, рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.01.2016 скасовано в частині стягнення 9137434,66 грн пені та прийнято у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних про стягнення з Публічного акціонерного товариства Облтеплокомуненерго пені у розмірі 9137434,66 грн відмовлено повністю. Розподіл судових витрат за подання позовної заяви здійснено у розмірі 73080 грн. Резолютивну частину рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.01.2016 у справі №927/451/15 викладено у наступній редакції:

Позов задовольнити частково. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Облтеплокомуненерго (14000, м. Чернігів, вул. Комсомольська, 55-Б, ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 10 402 885 (десять мільйонів чотириста дві тисячі вісімсот вісімдесят п'ять) грн 66 коп. інфляційних нарахувань та 503554 (п'ятсот три тисячі п'ятсот п'ятдесят чотири) грн 64 коп. - 3% річних. Видати наказ. В іншій частині у задоволенні позову відмовити. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Облтеплокомуненерго (14000, м. Чернігів, вул. Комсомольська, 55-Б, ) у дохід Державного бюджету України 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн 00 коп. судового збору за подання позовної заяви. Видати наказ." Та стягнуто судові витрати.

Згаданою постановою від 10.05.2016 Київський апеляційний господарський суд доручив Господарському суду Чернігівської області видачу наказів відповідно до вимог процесуального законодавства.

На виконання зазначеного доручення Господарським судом Чернігівської області 31 травня 2016 року видано відповідні накази на примусове виконання рішення по цій справі.

Після видачі судом наказів на примусове виконання рішення, 01.06.2016 боржником - Публічним акціонерним товариством «Облтеплокомуненерго» подано до Господарського суду Чернігівської області заяву про розстрочку виконання рішення по цій справі згідно наданого графіку строком до 31 травня 2022 року.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області у справі № 927/451/15 розстрочено виконання рішення господарського суду Чернігівської області у справі № 927/451/15, на примусове виконання якого видано наказ від 31.05.2016, на 36 місяців, починаючи з червня 2016 року, зі стягненням з боржника на користь стягувача згідно наступного графіка: червень 2016року- 56440,30 грн, липень, серпень, вересень, жовтень 2016 року - по 144000 грн кожного зазначеного місяця , листопад 2016 року - 400000 грн, грудень 2016 року - 500000 грн, січень, лютий, березень 2017 року - по 500000 грн кожного зазначеного місяця, квітень 2017 року - 400000 грн, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2017року - по 144000 грн кожного зазначеного місяця, листопад 2017 року - 400000 грн, грудень 2017року - 500000грн, січень, лютий, березень 2018 року - по 500000 грн кожного зазначеного місяця, квітень 2018 року - 400000 грн, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2018 року - по 144000 грн кожного зазначеного місяця, листопад 2018 року - 400000 грн, грудень 2018 року - 500000 грн, січень, лютий, березень 2019 року - по 500000 грн кожного зазначеного місяця, квітень 2019 року - 400000 грн, травень 2019 року - 146000 грн. Строк кожного платежу - не пізніше останнього числа місяця.

23.03.2018 на адресу Господарського суду Чернігівської області Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" направлено скаргу №14/5-723В від 23.03.2018 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Ленька А.М.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 29.03.2018 скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від 23.03.2018 №14/5-723В на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Ленька А.М. залишено без розгляду та повернуто матеріали скарги і додані до неї документи скаржнику.

Не погодившись з винесеною ухвалою суду, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подало апеляційну скаргу, в якій просило ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 29.03.2018 у справі №927/451/15 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Також скаржник просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Чернігівської області від 29.03.2018 у справі №927/451/15.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що на його думку судом першої інстанції не вірно визначено форму правової колізії та, як наслідок, не вірно визначено принцип врегулювання такої колізії, у результаті чого ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 29.03.2018 у справі №927/451/15 прийнято з неправильним застосуванням норм процесуального права. Вказана обставина на думку позивача є підставою для скасування вищевказаної ухвали.

Публічним акціонерним товариством «Облтеплокомуненерго» було подано письмовий відзив на апеляційну скаргу у якому відповідач просив суд залишити ухвалу без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. При цьому відповідач посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята місцевим господарським судом із дотриманням вимог чинного законодавства, а тому підстави для її скасування - відсутні.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 29.03.2018 у справі №927/451/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Андрієнко В.В., судді Власов Ю.Л., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.04.2018 відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 22.05.2018.

В судове засідання, яке відбулось 22.05.2018, з'явились представники позивача 1, позивача 2 та відповідача. Представники сторін надали суду пояснення по суті апеляційної скарги.

В розгляді справи було оголошено перерву до 24.05.2018.

В судове засідання, яке відбулось 24.05.2018, не з'явились представники прокуратури, позивача 2, третьої особи та ВДВС. Присутні представники позивача 1 та відповідача надали суду усні пояснення стосовно апеляційної скарги. Заслухавши пояснення присутніх представників, після проведення колегією суддів наради, головуючим суддею було оголошено про відкладення розгляду справи до 31.05.2018 у зв'язку з неявкою інших учасників судової справи.

В судове засідання, яке відбулось 31.05.2018 не з'явились представники прокуратури, позивачів та третьої особи. Разом із тим, вказані учасник процесу були належним чином повідомлені судом про час та місце розгляду справи, а тому колегія суддів вважає за можливе здійснити судовий розгляд за їх відсутності.

Стосовно перебігу процесуальних строків у розгляді вказаної справи, колегія суддів зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, перебіг процесуальних строків у даній справі закінчився 24.05.2018. Однак, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема, складність справи та поведінка заявників.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема, "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Враховуючи вищенаведене, а також необхідність відкладення розгляду даної справи з метою забезпечення процесуальних прав усіх учасників, колегія суддів дійшла висновку про продовження перебігу процесуальних строків для розгляду вказаної справи.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, відзначає наступне.

03.03.2018 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Ленько А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №55913084 з примусового виконання наказу Господарського суду Чернігівської області № 927/451/15 від 31.05.2016.

Також 03.03.2018 вказаним органом ДВС винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій ВП №55913084.

Вказана постанова була отримана стягувачем - Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 12.03.2018.

23.03.2018 на адресу Господарського суду Чернігівської області Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" направлено скаргу №14/5-723В від 23.03.2018 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Ленька А.М.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 29.03.2018 скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від 23.03.2018 №14/5-723В на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Ленька А.М. залишено без розгляду та повернуто матеріали скарги і додані до неї документи скаржнику.

Колегія суддів вважає, що вказана ухвала підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Однією з основних засад виконавчого провадження є забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Реалізація вказаного принципу здійснюється на підставі п.5.ст 74 згаданого Закону, згідно із яким рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

В силу п. п. 1, 2 ст. 11 строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов'язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Реалізація вказаного принципу господарського судочинства здійснюється зокрема на підставі ст. ст. 339, 341 Господарського процесуального кодексу України, згідно із якими сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Скаргу може бути подано до суду, зокрема, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Як вбачається зі матеріалів справи та підтверджується сторонами, постанова про зупинення вчинення виконавчих дій від 03.03.2018 надійшла до ПАТ «НАК "Нафтогаз України" 12.03.2018р. Скарга ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на дії органу ДВС відповідно до поштового штемпеля на конверті відправлена до суду 23.03.2018.

Місцевий господарський суд, приймаючи ухвалу про залишення без розгляду та повернення скаржнику матеріалів скарги та доданих до неї документів, зазначив, що в силу норм чинного Господарського процесуального кодексу України строк оскарження постанови від 03.03.2018 розпочався 13.03.2018 і закінчився 22.03.2018, а отже стягувачем був пропущений 10-ти денний строк строк на оскарження дій державного виконавця.

Колегія суддів не погоджується зі вказаним висновком місцевого господарського суду та керується при цьому наступним.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25.12.1997 № 9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11 - рп/2012).

У відповідності до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

У низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998 Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів відзначає, що спеціальними нормами чинного Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів ( п.5.ст 74 згаданого Закону).

Разом із тим в силу ч. 1 ст. 341 ГПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Як було встановлено судом, скарга ПАТ «НАК "Нафтогаз України» на дії органу ДВС була направлена на адресу суду 23.03.2018, тобто в межах строку, передбаченого п. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», проте із пропуском строку, визначеного ч. 1 ст. 341 ГПК України, на 1 (один) день.

Колегія суддів відзначає, що застосування місцевим господарським судом у даному випадку правил темпоральної колізії є безпідставним та необґрунтованим, як таке, що може бути в подальшому розцінене як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, скарга Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" №14/5-723В від 23.03.2018 на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (головного державного виконавця Ленька А.М.) підлягає прийняттю та розгляду місцевим господарським судом по суті.

Отже, ухвала Господарського суду Чернігівської області від 29.03.2018 у справі №927/451/15 підлягає скасуванню, а справа - передачі на розгляд Господарського суду Чернігівської області для розгляду по суті скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" №14/5-723В від 23.03.2018 на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (головного державного виконавця Ленька А.М.).

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 29.03.2018 у справі №927/451/15 скасувати.

3. Справу №927/451/15 передати на розгляд Господарського суду Чернігівської області для розгляду скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" №14/5-723В від 23.03.2018 на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (головного державного виконавця Ленька А.М.) по суті.

4. Матеріали справи №927/451/15 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді Ю.Л. Власов

С.І. Буравльов