ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.06.2018

Справа № 910/3540/18

За позовом Приватного акціонерного товариства “Авдіївський коксохімічний завод” (Донецька обл., м. Авдіївка)

До Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (м. Київ)

Про стягнення 30214,40 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство “Авдіївський коксохімічний завод” звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” про стягнення 30214,40 грн. вартості нестачі вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, як перевізник належним чином не виконав зобов'язань щодо збереження вантажу під час перевезення, у зв’язку з чим зобов’язаний відшкодувати позивачу збитки у розмірі 30214,40 грн., заподіяні незбереженням прийнятого до перевезення вантажу згідно залізничних накладних № 41463928, № 41456179, № 41461757.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.18. відкрито провадження у справі № 910/3540/18, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), встановлено сторонам строки для подачі відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив, додаткових письмових пояснень, додаткових доказів.

16.05.18. від відповідача через відділ діловодства надійшли заперечення на позовну заяву, в яких він посилається на відсутність документів щодо підтвердження оплати вартості втраченого вантажу та просить суд відмовити в задоволенні позову.

29.05.18. від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до залізничної накладної № 41463928 від 10.11.17. відправником – Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Трансінвестсертів» надіслано залізничним транспортом в тому числі вагони № 53520227, № 59083949 з високолетючим коксівним вугіллям Wellmore. Одержувачем є Приватне акціонерне товариство “Авдіївський коксохімічний завод”.

Відповідно до залізничної накладної № 41456179 від 09.11.17. відправником – Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Трансінвестсертів» надіслано залізничним транспортом в тому числі вагон № 53412706 з високолетючим коксівним вугіллям Wellmore. Одержувачем є Приватне акціонерне товариство “Авдіївський коксохімічний завод”.

Відповідно до залізничної накладної № 41461757 від 09.11.17. відправником – Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Трансінвестсертів» надіслано залізничним транспортом в тому числі вагон № 558419106 з високолетючим коксівним вугіллям Wellmore. Одержувачем є Приватне акціонерне товариство “Авдіївський коксохімічний завод”.

Відповідач видав вантаж позивачу:

- за комерційним актом № 482803/370 від 12.11.17., який свідчить про недостачу високолетючого коксівного вугілля у вагоні № 53412706 в сумі 2100 кг;

- за комерційним актом № 482803/371 від 12.11.17., який свідчить про недостачу високолетючого коксівного вугілля у вагоні № 55841910 в сумі 2350 кг;

- за комерційним актом № 482803/385 від 12.11.17., який свідчить про недостачу високолетючого коксівного вугілля у вагоні № 53520227 в сумі 1450 кг;

- за комерційним актом № 482803/386 від 12.11.17., який свідчить про недостачу високолетючого коксівного вугілля у вагоні № 59083949 в сумі 1900 кг.

Позивач зазначає, що відповідач, як перевізник належним чином не виконав зобов'язань щодо збереження вантажу під час перевезення, у зв’язку з чим зобов’язаний відшкодувати позивачу збитки у розмірі 30214,40 грн., заподіяні незбереженням прийнятого до перевезення вантажу.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з пунктом 2 статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 Цивільного кодексу України обумовлено: у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Статтею 23 Закону "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Аналогічні положення містяться у статтях 110, 113 Статуту залізниць України.

Згідно статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Відповідно до статті 130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 133 Статуту залізниць України передбачено, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Факт нестачі за спірним перевезенням матеріалами справи підтверджений комерційними актами: № 482803/370 від 12.11.17., № 482803/371 від 12.11.17., № 482803/385 від 12.11.17., № 482803/386 від 12.11.17.

При складанні комерційного акту № 482803/370 від 12.11.17. виявлено наступне: вагон у технічному стані справний. Вагон комісійно переважено на справних 100 тонних електронних вагах. За перевізним документом вага: нетто 69750 кг, тара 22800 кг. При переважуванні виявилось: брутто 90450 кг, нетто 67650 кг, тара 22800 кг, що менше ваги в документі на 2100 кг. При комерційному огляді виявлено двері, люки щільно зачинені, протікання вантажу відсутнє. Навантаження рівномірне на рівні бортів, поверхня ватажу маркована вапном. Над 1-2 люками заглиблення розміром 1,5м х 1,0м х 1,0м, в місці заглиблення маркування порушене.

При складанні комерційного акту № 482803/371 від 12.11.17. виявлено наступне: вагон у технічному стані справний. Вагон комісійно переважено на справних 100 тонних електронних вагах. За перевізним документом вага: нетто 69650 кг, тара 22450 кг. При переважуванні виявилось: брутто 89750 кг, нетто 67300 кг, тара 22450 кг, що менше ваги в документі на 2350кг. При комерційному огляді виявлено двері, люки щільно зачинені, протікання вантажу відсутнє. Навантаження рівномірне на рівні бортів, поверхня ватажу маркована вапном. Над 6-7 люками заглиблення розміром 2,0м х на ширину вагона х1,0м, в місці заглиблення маркування порушене.

При складанні комерційного акту № 482803/385 від 12.11.17. виявлено наступне: вагон у технічному стані справний. Вагон комісійно переважено на справних 100 тонних електронних вагах. За перевізним документом вага: нетто 68600 кг, тара 21550 кг. При переважуванні виявилось: брутто 88700 кг, нетто 67150 кг, тара 21550 кг, що менше ваги в документі на 1450кг. При комерційному огляді виявлено двері, люки щільно зачинені, протікання вантажу відсутнє. Навантаження рівномірне нижче рівня бортів на 20-25 см, поверхня ватажу не маркована. Над 1-2 люками заглиблення розміром 1,5м х 2,0м х 0,5м.

При складанні комерційного акту № 482803/386 від 12.11.17. виявлено наступне: вагон у технічному стані справний. Вагон комісійно переважено на справних 100 тонних електронних вагах. За перевізним документом вага: нетто 69600 кг, тара 22450 кг. При переважуванні виявилось: брутто 90150 кг, нетто 67700 кг, тара 22450 кг, що менше ваги в документі на 1900 кг. При комерційному огляді виявлено двері, люки щільно зачинені, протікання вантажу відсутнє. Навантаження рівномірне нижче рівня бортів на 20-25 см, поверхня ватажу не маркована. Над 1-2 люками заглиблення розміром 1,5м х 2,0м х 0,5м.

Відповідачем усупереч вищевказаним положенням Закону та статті 74 Господарського процесуального кодексу України не спростовано відсутність своєї вини у не забезпеченні схоронності переданого йому вантажу.

При цьому судом не приймаються до уваги заперечення відповідача проти позову з посиланням на відсутність документів щодо розміру дійсної вартості втраченого вантажу, оскільки останні спростовуються матеріалами справи та наявними доказами.

Так, відповідно до п. 2.7. роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.02. № 04-5/601 “Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею”, згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Статут не передбачає обов'язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

З огляду на вищевикладене, надана позивачем до матеріалів справи копія договору купівлі-продажу № 0103/11437 від 15.09.14. між позивачем та публічним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь», додаткових угод до нього, специфікації № 395 від 15.09.14., акти прийому-передачі та рахунки-фактури, банківська виписка по рахунку позивача та реєстр оплачуваних рахунків визнаються судом належними та достатніми доказами на підтвердження вартості втраченого вантажу у вагонах: № 53412706, № 55841910, № 53520227, № 59083949.

Приписами статті 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб’єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв’язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Згідно з частиною другою статті 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов’язання, доказується кредитором.

Відповідно до ч. 2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно ст. 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Вагон № 53412706:

Нестача 2100 кг

Вартість нестачі: 1,4т*6030,82 грн. = 8443,15 грн.

Вагон № 55841910:

Нестача 2350 кг

Вартість нестачі: 1,65т*6030,82 грн. = 9950,85 грн.

Вагон № 53520227:

Нестача 1450 кг

Вартість нестачі: 0,76т*6030,82 грн. = 4583,42 грн.

Вагон № 59083949:

Нестача 1900 кг

Вартість нестачі: 1,20т*6030,82 грн. = 7236,98 грн.

Отже, загальна вартість нестачі становить 30214,40 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю на суму 30214,40 грн., оскільки відповідачем всупереч ст.ст. 74, 76, 77 ГПК України, ст. 23 Закону України “Про залізничний транспорт”, ст. 113 Статуту залізниць України не доведено суду, що нестача вантажу виникла з незалежних від перевізника причин.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства “Авдіївський коксохімічний завод” (86065, Донецька обл., м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1; ідентифікаційний код 00191075) 30214 (тридцять тисяч двісті чотирнадцять) грн. 40 коп. - збитків, заподіяних незбереженням прийнятого до перевезення вантажу, 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя           Т.М. Ващенко