ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

04.06.2018 № 905/1017/18

за позовом: Ліквідаційної комісії Комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління» (адреса: 85114, Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Строітельная, буд.50),

до відповідача: Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції (Код , адреса: 85114, Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Торецька, буд. 285),

про: зняття арешту з рахунків та майна, -

суддя Величко Н.В.

ВСТАНОВИВ:

Ліквідаційна комісія Комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління» звернулась до господарського суду Донецької області з позовом до Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції про зняття арешту з рахунків та майна комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління», накладеного державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Костянтинівського управління юстиції за постановами ВП №48385259 від 22.09.2015, №47940330 від 07.08.2015.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви позивача, начальником органу державної виконавчої служби Костянтинівського управління юстиції Сергієнко Д.Є. накладено арешт на всі рахунки, що належать Комунальному підприємству «Костянтинівське трамвайне управління» в рамках зведеного виконавчого провадження №48390933 від 24.06.2015 (постанова про арешт коштів боржника від 22.09.2015). При цьому, позивач посилається в тексті позовної заяви на те, що державний виконавець не може винести постанову про зняття арешту, бо у відділі державної виконавчої служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції проводяться слідчі дії та документація вилучена слідчими органами, тому останній звернувся до суду з позовом про зняття арешту з рахунків та майна комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління», накладеного державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Костянтинівського управління юстиції за постановами ВП №48385259 від 22.09.2015, №47940330 від 07.08.2015.

Згідно із ст. 45 Господарського процесуального України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч.1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; 4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; 5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов'язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов'язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах; 6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов'язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов'язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності; 8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України; 9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство; 10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб'єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб'єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; 11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України «Про третейські суди», якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті; 12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах; 13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами; 14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;15) інші справи у спорах між суб'єктами господарювання; 16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

Водночас, відповідно до відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, справи, які віднесенні законом до юрисдикції господарського суду визначені в ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, яка не містить в своєму переліку відповідних справ у спорах про скасування постанови державного виконавця, зняття арешту з рахунків та майна накладеного державним виконавцем, в яких відповідачем є орган державної виконавчої служби, який в силу ст. 1, 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» здійснює примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення). Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Таким чином, за правилами господарського судочинства підлягають розгляду саме скарги сторін виконавчого провадження, якщо такі сторони виконавчого провадження вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

У той же час, позовні заяви учасників виконавчого провадження, якщо такі учасники виконавчого провадження вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Оскільки позивач, замість скарги у порядку, встановленому Розділом VI Господарського процесуального кодексу України в редакції з 15.12.2017р., звернувся до господарського суду Донецької області саме з позовною заявою про зобов'язання вчинити певні дії (зняти арешт з рахунків та майна підприємства) і державного виконавця органу державної виконавчої служби визначено відповідачем, тому відповідно з п.1 ч.1 ст.175 цього Кодексу, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Крім того суд повідомляє, що скарги на дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із ч. 2 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

При цьому, п. 1 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно ч. 1 ст. 172 ГПК України позивач зобов'язаний до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Згідно з ч.6 ст.175 Господарського процесуального кодексу України, відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Суд роз'яснює, що для розгляду спору, на вирішення якого позивачем надана позовна заява б/н, б/д необхідно звертатись до Донецького окружного адміністративного суду.

Керуючись ст. ст. 4, 20, 45, п. 1 ч. 1 ст. 175, ст. 232-234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою б/н, б/д Ліквідаційної комісії Комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління» до Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції про зняття арешту з рахунків та майна комунального підприємства «Костянтинівське трамвайне управління», накладеного державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Костянтинівського управління юстиції за постановами ВП №48385259 від 22.09.2015, №47940330 від 07.08.2015.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її підписання у апеляційному порядку згідно положень Господарського процесуального кодексу України.

Додаток на адресу позивача: позовна заява б/н б/д з додатками, всього на 12 арк. та поштовий конверт.

Суддя Н.В. Величко