ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 908/1555/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючий - Стратієнко Л.В.,

судді: Баранець О.М., Ткач І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Сігнаєвської К.І.;

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1,

відповідачів - Лисакової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес"

на рішення Господарського суду Запорізької області

(суддя - Горохов І.С.)

від 03.10.2017

та постанову Донецького апеляційного господарського суду

(головуючий - Будко Н.В., судді - Геза Т.Д., Мартюхіна Н.О.)

від 08.02.2018,

за позовом ОСОБА_3

до 1) товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес"

2) Розівської районної державної адміністрації

про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів засновників (учасників) ТОВ "Прогрес", скасування запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про проведення реєстраційних дій

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року позивачка звернулася до господарського суду з позовом (з урахуванням уточненої позовної заяви від 29.08.2017, а.с. 74-80,т.1) про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів засновників (учасників) ТОВ "Прогрес" від 22.11.2006, оформленого протоколом №6, яким її було виключено зі складу засновників (учасників) ТОВ "Прогрес" та скасування запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про проведення реєстраційних дій відносно ТОВ "Прогрес" №2000053 від 27.11.2006.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.04.2017 ОСОБА_3 звернулася до ТОВ "Прогрес" з заявою про внесення до порядку денного найближчих загальних зборів засновників (учасників) товариства питання про заміну учасника товариства, заявивши про намір передати належну позивачу частку в статутному капіталі товариства на користь сина - ОСОБА_4 (розмір її внеску до статутного фонду товариства складав 673 грн). 27.05.2017 о 10 год. було призначено і проведено позачергові загальні збори учасників товариства. На цих зборах позивачка дізналася, що її виключено зі складу засновників товариства, проте на зборах не повідомлено і у протоколі не відображено коли саме її виключено зі складу учасників товариства, на підставі яких документів та яким протоколом оформлено відповідне рішення про виключення. 23.06.2017 ОСОБА_3 отримала витяги з ЄДР, з яких їй стало відомо, що виключення зі складу засновників (учасників) відбулося 27.11.2006, номер запису в реєстрі 2000053. Вважає, що вказані загальні збори засновників (учасників) товариства відбулися з порушенням встановленої законом процедури, оскільки вона не була повідомлена належним чином та в установлений строк про час і місце їх проведення. За станом здоров'я не мала змоги приймати у них участь через тривале перебування на стаціонарному лікуванні після отриманих травм внаслідок ДТП, тобто не мала можливості ознайомитися з відповідним порядком денним зборів, її позбавлено можливості внести свої пропозиції щодо порядку денного зборів, чим порушені корпоративні права на участь в загальних зборах, на яких вирішувалось питання про виключення її зі складу засновників (учасників) товариства.

В уточненій позовній заяві позивачка вказала, що фактичною підставою прийняття цього рішення стала подана нею заява про виведення її зі складу товариства. Серед документів, які подавались для проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи міститься нотаріально завірена фотокопія власноруч написаної цієї заяви, датована жовтнем 2002 року. За відсутності нотаріального посвідчення заява учасника про вихід із товариства є неналежно оформленою та не може бути підставою для прийняття загальними зборами рішення про виключення учасника з товариства, проведення відповідних виплат і внесення змін до установчих документів. Враховуючи викладене та невиплату засновницького внеску відповідно до ст. 54 Закону України "Про господарські товариства" вона вважала, що її заява від 2002 року взагалі не розглядалася, а бажання добровільного виходу зі складу засновників ТОВ "Прогрес" у 2006 році вже не мала.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 03.10.2017, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 08.02.2018 позов задоволено за рахунок відповідача-1. Визнано недійсним та скасовано рішення загальних зборів засновників (учасників) ТОВ "Прогрес" від 22 листопада 2006 року, оформлене протоколом № 6 про виключення ОСОБА_3 зі складу засновників (учасників) ТОВ "Прогрес". Скасовано запис в ЄДР про проведення реєстраційних дій відносно ТОВ "Прогрес" № 2000053 від 27.11.2006. Стягнуто з ТОВ "Прогрес" на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 3200,00 грн, судові витрати з оплати послуг адвоката в розмірі 5 000,00 грн. У задоволенні позову до Розівської РДА відмовлено.

10.03.2018 відповідач ТОВ "Прогрес" подав касаційну скаргу на вказані судові рішення, в якій просить їх скасувати та закрити провадження у справі.

Підставами для скасування зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права, зокрема, ст. 167 ГК України, ст. 144 ЦК України, ст. 50 Закону України "Про господарські товариства", а також норм процесуального права - п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.1017), оскільки провадження у справі підлягало припиненню у зв'язку з відсутністю предмету спору між сторонами.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а постановлені у справі судові рішення - без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. "в" ч. 1 ст.10 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) учасник товариства має право вийти в установленому порядку з товариства.

При цьому вихід зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням загальних зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства.

Господарськими судами у цій справі встановлено, що установчим договором, затвердженим зборами учасників ТОВ "Прогрес", оформленими протоколом № 1 від 09.02.2000, затверджено статут товариства.

Згідно з ст. 6 статуту для забезпечення діяльності товариства за рахунок вкладів учасників створений статутний фонд у розмірі 7 403,00 грн. Учасники вносять свої вклади в рівних долях - по 673,00 грн, що становить 9,09 % статутного фонду. Серед одинадцяти учасників вказана і позивачка ОСОБА_5

Установчий договір підписаний всіма учасниками без зауважень або заперечень.

18.02.2000 всі 11 учасників "Прогрес", в тому числі і позивачка, здійснили внесок грошових коштів у розмірі 673,00 грн через банк "Україна", про що свідчить меморіальний ордер б/н від 18.02.2000 та відомість від 18.02.2000 про отримання коштів від фізичних осіб з призначенням платежу "статутний фонд" через Куйбишевське ТВБВ банку "Україна", проведено банком 21.02.2000. Зарахування грошових коштів у сумі 7403,00 грн на особистий рахунок ТОВ "Прогрес" підтверджується випискою банку від 21.02.2000.

20.03.2000 платіжним дорученням №45 від 20.03.2000 грошові кошти - внески усіх учасників у статутний фонд у сумі 7403,00 грн переведені з тимчасового на постійний розрахунковий рахунок ТОВ "Прогрес".

В подальшому позивачка звернулася до відповідача ТОВ "Прогрес" з трьома заявами від 25.10.2002 про:

- виведення зі складу засновників за власним бажанням з виплатою засновницького внеску, з нарахуванням процентів за користування по банківським ставкам;

- виділення земельного паю в натурі для ведення власного господарства;

- викуп майнового паю за 10 % вартості (а.с.116-118,т.1).

Рішенням загальних зборів товариства від 30.10.2002, оформленим протоколом № 22, вирішено:

- виділити ОСОБА_5 земельний пай в натурі;

- задовольнити прохання ОСОБА_5 вивести її зі складу засновників з виплатою засновницького внеску (а.с.120-121,т.1).

На зборах були присутні учасники ТОВ "Прогрес" ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, яким відповідно до статуту товариства на час проведення цих зборів належало 63,63% голосів, голосування з вказаного питання було одностайним.

Наказом директора ТОВ "Прогрес" № 113 від 13.11.2002 "Про виділення земельної ділянки ОСОБА_5." наказано виділити позивачці її земельну ділянку № 89 на схемі розпаювання площею 5,96 га для самообробітку; головному агроному ОСОБА_13 вивести з сівозміни ТОВ "Прогрес" земельну ділянку № 89 площею 5,96 га; контроль за виконанням наказу покладено на головного агронома ОСОБА_13 (а.с.37,т.2).

За договором купівлі-продажу майнового паю від 13.11.2002, укладеним між позивачкою як продавцем, та ТОВ "Прогрес" як покупцем, продавець продав, а покупець купив майновий пай, який належить продавцеві на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії РЗ-17-П № 288, виданого Розівською селищною радою 14.05.2002 (а.с.119,т.2).

Умовами п. 2 договору визначено, що продаж за згодою сторін вчинено за 1 708 грн, які покупець сплатив продавцеві до підписання цього договору. Зі сторони продавця договір підписано особисто ОСОБА_14, зі сторони покупця - директором ТОВ "Прогрес" ОСОБА_15, підпис якого скріплено печаткою товариства.

ТОВ "Прогрес" запрошенням № 1 від 07.01.2003 (а.с.122,т.1) повідомило позивачку про те, що зборами засновників 30.10.2002 прийнято рішення про виведення її зі складу засновників та виплату засновницького внеску, у зв'язку з чим ОСОБА_5 запрошено прийти до каси господарства 15.01.2003 для отримання засновницького внеску та мати при собі паспорт. Хоча доказів надсилання запрошення ТОВ "Прогрес" позивачу матеріали справи не містять, але відповідно до видаткового касового ордеру № 1680 від 15.01.2003 ОСОБА_5 отримала 673 грн як повернення засновницького внеску. Ордер підписано керівником, головним бухгалтером та особисто позивачкою, про що свідчать паспортні дані в графі "найменування, номер, дата і місце видачі документа, який засвідчує особу одержувача" та підпис ОСОБА_5 в графі "підпис" (а.с.123,т.1).

Господарськими судами встановлено, що зазначені у видатковому касовому ордері № 1680 від 15.01.2003 паспортні дані позивачки є тотожними паспортним даним, вказаним у розділі "юридичні адреси сторін" договору купівлі-продажу майнового паю від 13.11.2002.

20.10.2006 ТОВ "Прогрес" надіслано на адресу ОСОБА_5 лист № 194 від 19.10.2006, в якому зазначено, що за її заявою від 25.10.2002 про вихід зі складу засновників ТОВ "Прогрес" і виплату засновницького внеску їй повністю повернуто внесок у статутний фонд і залишилося оформити вихід зі складу засновників, питання щодо якого буде розглянуто на наступних зборах, які відбудуться 22.11.2006. Позивачку запрошено на збори засновників ТОВ "Прогрес", які відбудуться о 10-00 год. 22.11.2006 у приміщенні офісу, розташованого за адресою: смт Розівка, вул. Визволителів, 13 з таким порядком денним: 1) вибір голови та секретаря зборів; 2) про вихід засновників зі складу товариства; 3) про затвердження статуту товариства в новій редакції; 4) надання повноважень для державної реєстрації статуту товариства в новій редакції (а.с.124,т.1).

Надіслання цього листа позивачу відповідачем-1 підтверджується квитанцією № 245/71 з відбитком календарного штемпелю підприємства зв'язку від 20.10.2006 (а.с.125,т.1).

За результатами проведених 22.11.2006 загальних зборів прийняті рішення, оформлені протоколом № 6, якими згідно поданих заяв виведено зі складу товариства ОСОБА_5 та ОСОБА_16 Розподілено частини статутного капіталу між учасниками товариства згідно з п. 4.2 статуту товариства, викладеного в новій редакції. Вирішено розрахунки з учасниками, які вийшли з товариства здійснити згідно з чинним законодавством. Затверджено статут в новій редакції. "За" - 9, 100 % засновників присутніх на зборах. Надано повноваження директору ОСОБА_15 для реєстрації статуту товариства в новій редакції і подання статуту в новій редакції державному реєстратору Розівської районній державній адміністрації для подальшої реєстрації. Голосували: всі рішення прийняті за результатами одностайного голосування 100 % учасників, присутніх на зборах (9 осіб).

ОСОБА_5 не брала участі у зборах учасників товариства, які відбулися 22.11.2006. 29.11.2006 товариство надіслано на її адресу лист № 211 про те, що рішенням зборів засновників оформлено вихід позивача зі складу засновників ТОВ "Прогрес", розрахунок з нею здійснено раніше в 2003 році. Доказів надсилання листа та отримання його позивачкою відповідач-1 суду не надав (а.с.129,т.1).

14.11.2006 проведено капіталізацію статутного капіталу товариства з урахуванням часток виключених учасників, а саме: по 149,00 грн, про що свідчить банківська виписка по рахунку ТОВ "Прогрес" (а.с.127-128,т.1).

26.04.2017 позивачка звернулась до відповідача ТОВ "Прогрес" з заявою про винесення на порядок денний найближчих загальних зборів учасників ТОВ "Прогрес" питання про передачу належної їй частки у статутному капіталі товариства на користь сина - ОСОБА_4 Просила повідомити про призначення загальних зборів відповідно до вимог діючого законодавства та надати можливість особистої або через представника участі в їх проведенні, повідомити її особисто про розгляд цієї заяви (а.с.18, т.2).

15.05.2017 ТОВ "Прогрес" повідомило ОСОБА_3 про призначення позачергових зборів товариства на 27.05.2017 з включенням до повістки дня питання: "Про заміну засновника товариства". Вказаний лист позивачка отримала 19.05.2017 (а.с.14-15,т.2).

27.05.2017 відбулися загальні збори учасників ТОВ "Прогрес" за результатами проведення яких прийнято рішення, оформлене протоколом № 9, з питання "Про заміну засновника товариства", відповідно до якого у зв'язку з відсутністю у громадянки ОСОБА_3 частки у статутному капіталі ТОВ "Прогрес" станом на 27.05.2017, товариство не може задовольнити заяву її про заміну учасника (а.с.131,т.1).

29.05.2017 позивачка звернулася до ТОВ "Прогрес" з заявою про надання засвідчених підприємством копій документів товариства про виключення її зі складу учасників ТОВ "Прогрес" в тому числі: будь-які заяви, що передували цьому; протокол загальних зборів (учасників) ТОВ "Прогрес", де розглядалося питання, в тому числі, щодо розподілу належної позивачу частки в статутному капіталі товариства; повідомлення про проведення відповідних загальних зборів засновників (учасників) ТОВ "Прогрес"; повідомлення про результати проведення відповідних загальних зборів засновників (учасників) ТОВ "Прогрес" (а.с.16,т.2).

30.05.2017 відповідач-1 надіслав на адресу позивачки витяг з протоколу зборів учасників ТОВ "Прогрес" № 9 від 27.05.2017 (а.с.130,т.1).

13.06.2017 листом № 411 ТОВ "Прогрес" повідомило позивачку про те, що вона не є учасником товариства, товариство готове надати для ознайомлення баланс та протоколи зборів за час участі як учасника товариства до 2002 року (а.с.9,т.2).

12.07.2017 відповідач-1 повідомив позивачку про можливість надання документів, які свідчать про вихід з товариства лише після оплати витрат на копіювання документів в розмірі 256,00 грн (а.с.134,т.1).

Задовольняючи позов місцевий господарський суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачка, незважаючи на надсилання їй 20.10.2006 відповідачем-1 за адресою АДРЕСА_1 повідомлення № 194 від 19.10.2006, про дату, час, місце і порядок денний наступних загальних зборів засновників товариства, не була належним чином повідомлена про ці збори, адже у договорі купівлі-продажу майнового паю від 13.11.2002 у розділі, що стосується реквізитів сторін адресою позивачки визначено АДРЕСА_2. Факт надсилання цього листа підтверджується квитанцією № 245/71 з відбитком календарного штемпелю підприємства зв'язку від 20.10.2006. Проте, в матеріалах справи міститься свідоцтво про розірвання шлюбу між гр. ОСОБА_16 та гр. ОСОБА_5, про що у книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 19.10.2001 зроблено запис за № 36. В наданих до матеріалів справи відповідачем-2 копіях реєстраційної справи адресою позивачки вказано АДРЕСА_1 Але, ОСОБА_16 також зареєстрований за вказаною адресою, а тому, здійснюючи надсилання повідомлення про збори за вказаною адресою, відповідач-1 не довів проживання там позивачки. В зв'язку з чим, на думку суду, доводи позивачки про неналежне повідомлення про проведення загальних зборів учасників товариства, є обґрунтованими.

Проте, погодитися з такими висновками суду неможливо з таких підстав.

Відповідно до ст. 33 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Адреса АДРЕСА_1 зазначена як місце проживання позивачки як в матеріалах реєстраційної справи, так і в статуті товариства, затвердженого установчим договором (а.с.39,т.2).

Відомості, вказані позивачкою у договорі купівлі-продажу майнового паю, взагалі не є адресою, адже там зазначена лише вул. Польова в смт Розівка, без зазначення будинку чи квартири.

Вулицею є обмежений принаймі з одного боку рядом будинків простір у межах населеного пункту, призначений для пересування людей, проїзду автотранспорту, розміщення соціальної інфраструктури та споруд, а отже вулиця не може бути місцем мешкання позивачки та, відповідно, повідомлення за такою адресою, не може бути розцінюватися як належне повідомлення про час та місце проведення загальних зборів.

Крім того, необхідно зазначити, що розірвання шлюбу не є безумовною обставиною, що виключає проживання колишнього подружжя за однією адресою.

Отже, в цьому випадку, надіславши повідомлення за адресою, вказаною у статутних документах як місце проживання позивачки, не відповідач-1 повинен доводити, що вона там проживала, а позивачка повинна довести, що вона там не проживала і про це було відомо відповідачу-1. Адже за умови неповідомлення позивачем юридичної особи, учасником якої він є, про зміну свого місця проживання, його посилання на неповідомлення про скликання загальних зборів не може бути підставою для визнання рішень загальних зборів недійсними.

Таким чином, висновок суду про неналежне повідомлення позивачки про проведення зборів учасників ТОВ "Прогрес" 22.11.2006, що стало підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішеннях, є передчасним, зробленим без належного з'ясування обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Суд, достеменно встановивши, що позивачці було виплачено товариством засновницький внесок у статутний фонд 15.01.2003, куплено її майновий пай та виділено в натурі земельний пай, прийшов до висновку що, виходячи з приписів ст. 54 Закону України "Про господарські товариства", частка позивачки у статутному фонді товариства не обмежується лише внеском її внеском, а є пропорційною часткою вартості майна товариства. Вартість частки майна товариства, що належить позивачці можливо було визначити лише після затвердження звіту за рік, в якому вона вийшла з товариства. Оскільки товариство не вчиняло дій, на правлених на встановлення вартості частки позивачки, тобто не здійснило виплати належних їй грошових сум, то позивачка володіє корпоративними правами, які порушені відповідачем-1.

Проте, погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки вони ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції, чинній на 22.11.2002) при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному фонді. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.

Отже, частка у статутному фонді обмежується саме розміром внеску позивачки, але при виході з товариства вона мала право на виплату не частки у статутному фонді, а вартості майна товариства пропорційну її частці у статутному фонді, що визначається, виходячи з вартості активів товариства за вирахуванням вартості його зобов'язань (тобто вартості чистих активів).

Внесок до статутного фонду товариства був повернутий їй 15.01.2003 (а.с.123,т.1).

Відповідно до ч. 1 ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів)даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Отже, за відсутності у статутному фонді (капіталі) товариства частки позивачки, у неї відсутні будь-які корпоративні права у товаристві, а невиплата при виході з товариства частки майна, пропорційної внеску у статутний фонд тягне за собою право позивачки вимагати від товариства здійснення такої виплати.

Також не можна погодитися з висновками господарських судів щодо перебігу позовної давності у спірних правовідносинах.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

При цьому, відповідно до частини першої ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, тобто у визначенні моменту виникнення права на позов відображаються як об'єктивний, так і суб'єктивний моменти: об'єктивний - сам фактор порушення права, суб'єктивний - момент, коли особа довідалася чи могла довідатися про це порушення або особу, яка порушила право.

Згідно із частинами третьою, четвертою ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідачем-1 у справі зроблено заяву про застосування позовної давності (а.с.136,т.1), в якій він вказує про те, що отримавши 15.01.2003 свій внесок до статутного капіталу товариства, позивачка була обізнана про втрату частки у статутному капіталі та, відповідно, корпоративних прав у товаристві.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивачка повинна також довести той факт, що вона не могла дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 33 ГПК України (в редакції до 15.12.2017), про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Суд, відхиляючи доводи відповідача вказав на те, 23.06.2017 позивачкою отримано витяги з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на такі дати формування відомостей: 23 червня 2017 року; 26 червня 2006 року; 28 листопада 2006 року. З отриманих витягів позивачці стало відомо, що виключення зі складу засновників (учасників) відбулося 27 листопада 2006 року номер запису в реєстрі №2000053, а тому саме з червня 2017 року позивачці стало відомо про виключення зі складу учасників товариства, а зі спірним рішенням позивачка ознайомилася після витребування судом оригіналу реєстраційної справи ухвалою суду від 31.07.2017, в зв'язку з чим позовна давність щодо заявлених вимог не пропущена.

Але при цьому суд не врахував та не надав будь-якої правої оцінки діям позивачки, здійсненим нею після подання заяви від 25.10.2002 про вихід з товариства - укладення з відповідачем-1 13.11.2002 договору купівлі-продажу майнового паю, одержання в натурі земельного паю, отримання у відповідача-1 суми засновницького внеску, відсутність з її сторони до відповідача-1 протягом 15 років вимог щодо виплати дивідендів.

Ураховуючи вищезазначене, судам необхідно надати оцінку доводам сторін та встановити: чи мала позивачка об'єктивну можливість дізнатися про виключення її з учасників товариства в момент такого виключення; з якою метою нею вчинялися вказані вище дії, якщо вона вважала себе учасником товариства; в силу яких обставин вона вважала, що і після виплати їй засновницького внеску є учасником товариства та яку участь в його управлінні приймала після подання заяви про вихід з товариства.

Таким чином, оскільки суди не встановили тих фактичних обставин справи, від яких залежить її правильне вирішення, то відповідно до вимог ч. 3 ст. 310 ГПК України постановлені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з переданням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки встановлення фактичних обставин справи в силу вимог ст. 300 ГПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції. Разом з тим, доводи касаційної скарги про необхідність припинення провадження у справі на підставі п. 1-1. ч. 1 ст. 80 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) у зв'язку з відсутністю предмету спору є безпідставними та ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем-1 вказаної процесуальної норми, адже безпідставність, на думку позивача, позовних вимог не свідчить про відсутність між сторонами предмету спору.

Оскільки справа підлягає передачі на новий розгляд до місцевого суду, то відповідно до вимог п. 14 ст. 129 ГПК України суд касаційної інстанції не здійснює розподіл судового збору.

Керуючись ст. ст. 300, 301, 308, 310, 314, 315, 316, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 03 жовтня 2017 року та постанову Донецького апеляційного господарського суду 08 лютого 2018 року у справі за № 908/1555/17 скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л. Стратієнко

Судді О. Баранець

І. Ткач