РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.06.2018Справа № 910/16608/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕСУ"

про звернення стягнення на предмет застави.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Карпінський С.В., за довіреністю № 19/3-02/431 від 28.12.2017;

від відповідача: Шутов О.О., за довіреністю б/н від 22.05.2018;

від третьої особи - 1: Мостепанюк В.І., за довіреністю № 27-8071/18 від 18.04.2018;

від третьої особи - 2: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (далі - позивач) до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (далі - відповідач) про звернення стягнення на предмет застави.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням ПАТ «Дельта Банк» зобов'язань за Договором № 151210-Л1 про відкриття та ведення кореспондентського рахунку від 15.12.2010 та за Договором № 151210-Л2 про відкриття та ведення кореспондентського рахунку від 15.12.2010, в зв'язку з чим, ПАТ «Державний ощадний банк України» заявлено позов про звернення стягнення на предмет застави за Договором застави цінних паперів № 1/ЦП від 26.02.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2016 порушено провадження у справі № 910/16608/16, залучено до участі у справі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, розгляд справи призначено на 10.10.2016.

05.10.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником відповідача подано клопотання про здійснення фіксації судового процесу, письмове підтвердження про відсутність аналогічного спору та клопотання про зупинення провадження у справі.

Також 10.10.2016 представником відповідача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подано відзив на позовну заяву в якому зазначив, що Постановою правління Національного банку України (далі - НБУ) від 02.03.2015 №150 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 02.03.2015 №51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду Кадирова В.В. Разом з цим, рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 147 від 03.08.2015, строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» продовжено до 02.10.2015; відповідно до витягу з Переліку (Реєстру) вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» від 01.02.2016 за вих. № 954, вимоги ПАТ «Ощадбанк» акцептовані Фондом на суму ,29 грн. та будуть погашатися у сьому чергу; в ході здійснення перевірки Договору застави цінних паперів, укладених між позивачем та відповідачем, уповноваженою особою виявлено численні факти порушень законодавства України та обмежень, встановлених Національним банком України, та прийнято рішення, оформлене протоколом від 24.09.2015 № 56, відповідно до якого вказані правочини є нікчемними на підставі пунктів 5, 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2016 зупинено провадження у справі № 910/16608/16 до набрання законної сили рішенням у справі Господарського суду міста Києва №910/14617/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта банк", в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію АТ "Дельта банк" Кадирова В.В. до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсним договору застави цінних паперів від 26.02.2015 № 1/ЦП.

05.03.2018 представником відповідача подано заяву про поновлення провадження у справі № 910/16608/16.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.11.2017 у справі №910/14617/16, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.02.2018, визнано недійсним договір застави цінних паперів № 1/ЦП від 26.02.2015, укладений між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України". Застосовано наслідки недійсності договору застави цінних паперів № 1/ЦП від 26.02.2015 року, шляхом припинення у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна обтяження за №15182443 від 27.02.2015 на рухоме майно (цінні папери) Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", передане в заставу Публічному акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" на підставі договору застави цінних паперів № 1/ЦП від 26.02.2015 року та вилучення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відповідного запису.

За таких обставин, враховуючи судове рішення по справі №910/20378/16, керуючись ч.1 ст.230 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для поновлення провадження у справі №910/19908/16.

При цьому, за приписами ч.1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного).

У частині 3 вказаної статті вказано, що загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Виходячи з викладеного, враховуючи предмет та підстави позовних вимог у даній справі, з метою забезпечення дотримання прав та законних інтересів всіх учасників судового процесу, суд дійшов висновку, що справа №910/16608/16 підлягає розгляду у порядку загального позовного провадження.

Статтею 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій. Підготовче засідання має бути розпочате не пізніше ніж через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2018 поновлено провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 26.03.2018.

26.03.2018 представником відповідача подано відзив на позовну заяву.

У судове засідання 26.03.2018 представники сторін з'явились, представник третьої особи не з'явився.

У судовому засіданні 26.03.2018 представником позивача заявлено клопотання про залучення Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСУ» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет пору, на стороні позивача.

Представник відповідача проти залучення Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСУ» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет пору, на стороні позивача не заперечував.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2018 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕСУ», відкладено підготовче засідання у справі № 910/16608/16 на 23.04.2018, встановлено строк ТОВ «ЕСУ» для подання письмових пояснень, позивачу для подання відповіді на відзив відповідача та відповідачу для подання заперечень на відповідь на відзив.

30.03.2018 представником ТОВ «ЕСУ» подано письмові пояснення.

06.04.2018 представником відповідача подано документи для долучення до матеріалів справи.

У судове засідання 23.04.2018 представники учасників судового процесу з'явились.

Враховуючи, що ГПК України передбачає розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому засіданні матеріалів і обмежує учасників справи подавати докази, а також заявляти клопотання чи заяви після відкриття розгляду справи по суті, дотримання принципів господарського судочинства, а саме рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності, судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 14.05.2018.

У судове засідання 14.05.2018 представники сторін з'явились, представники третіх осіб не з'явились.

За результатами судового засідання 14.05.2018, судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.06.2018.

У судове засідання 04.06.2018 представники позивача, відповідача та третьої особи-1 з'явились.

Представник третьої особи-2 у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням №164.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки неявка у судове засідання третьої особи не перешкоджає розгляду справи по суті, враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи визначених ст. 202 ГПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності представника третьої особи, який повідомлений про розгляд справи належним чином.

В судовому засіданні 04.06.2018 судом розпочато розгляд справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідача та третьої особи проти позову заперечили.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 04.06.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

15.12.2010 між Публічним акціонерним товариством "Дельта банк" (далі - банк, позивач) та Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі - кореспондент, відповідач) було укладено договір про відкриття та ведення кореспондентського рахунку № 151210-Л1, умовами якого передбачено, що з метою здійснення розрахунків відповідно до чинного законодавства України, сторони встановлюють кореспондентські відносини. Для проведення розрахунків банк відкриває кореспонденту мультивалютний кореспондентський рахунок типу "Лоро", далі за текстом іменований "Кореспондентський рахунок" №3 у валютах згідно заяви кореспондента та виконує за дорученням і за кошти кореспондента розрахунки на підставі цього договору, і здійснює його обслуговування.

Також, 15.12.2010 між Публічним акціонерним товариством "Дельта банк" та Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" було укладено договір про відкриття та ведення кореспондентського рахунку № 151210-Л2, відповідно до якого, з метою здійснення розрахунків відповідно до чинного законодавства України, сторони встановлюють кореспондентські відносини. Для проведення розрахунків банк відкриває кореспонденту кореспондентський рахунок типу "Лоро", далі за текстом іменований "Кореспондентський рахунок" у українських гривнях (980) та виконує за дорученням і за кошти кореспондента розрахунки на підставі цього договору, і здійснює його обслуговування.

Передача платіжних доручень, виписок, а також інших документів по договорам здійснюється за допомогою системи SWIFT (основний канал зв'язку) або пошти НБУ (резервний канал зв'язку) (п. 2.3. Договорів кореспондентських рахунків).

Згідно з п. 3.2 Договорів кореспондентських рахунків списання коштів з кореспондентських рахунків здійснюється банком на підставі ключова них платіжних доручень кореспондента, переданих узгодженими договорами каналами зв'язку.

Пунктом 3.3 Договорів кореспондентських рахунків унормовано, що платіжні доручення кореспондента виконуються датою валютування:

1) поточним робочим днем у разі наявності всіх необхідних реквізитів за умови їх надходження в банк (за київським часом):

- до 17:30 - для перерахувань в доларах США;

- до 14:00 - для перерахувань в Євро та англійських фунтах стерлінгів;

та за умови, якщо день виконання операцій є робочим днем закордонного банку, через який здійснюється перерахування;

2) наступним робочим днем у разі наявності всіх необхідних реквізитів за умови їх надходження в банк (за київським часом):

- до 17:00 - для перерахувань у російських рублях;

3) платіжні доручення, отримані після вищезазначеного часу, виконуються банком не пізніше наступного робочого дня за днем отримання доручення.

Відповідно до п. 4.6.2 Договорів кореспондентських рахунків банк зобов'язаний здійснювати списання коштів з кореспондентських рахунків тільки за умови одержання від кореспондента належним чином оформленого платіжного доручення на їх списання відповідно до норм цих договорів.

Для забезпечення виконання зобов'язань за договорами про відкриття та ведення кореспондентського рахунку № 151210-Л1 та № 151210-Л1 від 15.12.2010 року, 26.02.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта банк" (далі - заставодавець) та Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (далі - заставодержатель) було укладено договір застави цінних паперів № 1/ЦП (далі - Договір застави), відповідно до умов якого, заставодавець, з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з кожного з договорів кореспондентського рахунку, передає в заставу, а заставодержатель цим приймає в заставу на умовах, визначених у цьому договорі, предмет застави, що належить заставодавцю на праві власності, і набуває право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави у повному обсязі переважно перед іншими кредиторами заставодавця, якщо інше не встановлено законодавством. Право застави розповсюджується як на права вимоги за кожним з договорів кореспондентського рахунку, що належать заставодавцю в момент укладення цього договору, так і права вимоги за кожним з договорів кореспондентського рахунку, що виникнуть у заставодавця в майбутньому.

Пунктом 2.1 Договору застави визначено, що сторони погоджуються з тим, що на момент укладення цього договору договірна вартість предмету застави становить 160 872 000, 00 грн.

Договорами кореспондентського рахунку за договором застави цінних паперів від 26.02.2015 року № 1/ЦП є договори про відкриття та ведення кореспондентського рахунку № 151210-Л1 та № 151210-Л1 від 15.12.2010 року (підпункт 9 пункту 1.1 Договору застави).

За умовами п. 4.1.1 Договору застави, предметом застави є належні заставодавцю на праві власності бездокументарні цінні папери Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ", серії "С", код UA , в кількості 160 872 штуки, загальною номінальною вартістю 160 872 000,00 грн.

Право власності заставодавця на предмет застави підтверджується Випискою про стан рахунку в цінних паперах № 422, відкритого в AT "Дельта Банк" від " 26" лютого 2015 року, виданою Депозитарною установою (п. 4.2 Договору застави).

Пунктом 4.4 Договору застави визначено, що за взаємною згодою сторін договірна вартість предмету застави становить 160 872 000,00 грн.

Згідно з п. 5.1.4 Договору заставодержатель має право звернути на предмет застави стягнення згідно з цим Договором та законодавством у випадках, передбачених чинним законодавством або цим Договором, вимагати від будь-яких третіх осіб вчинення дій у зв'язку з переходом до нього або визначеної ним особи. або до відповідної третьої особи предмету застави.

Згідно з п. 6.1.1 Договору застави, заставодавець набуває право звернення стягнення на предмет застави у випадку повного або часткового невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою згідно з цим Договором.

17.02.2015 позивачем за допомогою системи SWIFT було надіслано на адресу відповідача три платіжні доручення на списання/перерахування коштів з кореспондентських рахунків на рахунки позивача в інших банках, а саме:

- BRS-DELK-4338794 від 17.02.2015 об 11:04:44 (тикет № 129 від 17.02.2015) на суму 12000000,00 Євро;

- BRS-DELK-4337895 від 17.02.2015 об 11:04:44 (тикет № 128 від 17.02.2015) на суму 107814956,00 доларів США;

- 46-00236 від 17.02.2015 об 11:04:44 (розпорядження № 130 від 17.02.2015) на суму 655000000,00 грн.

Як зазначає позивач, вказані платіжні доручення не були виконані відповідачем у строки, передбачені п. 3.3 Договорів кореспондентських рахунків, тобто в поточний робочий день (17.02.2015) і залишаються невиконаними, відповідач жодними чином не відреагував/не повідомив позивача про можливість виконання/причини невиконання зазначених вище платіжних доручень.

Станом на 02.10.2015 сума заборгованості відповідача склала ,29 грн., яка складається з 948005232,40 грн., 111797984,90 доларів США та 12446648,40 Євро.

22.10.2015 позивачем заявлено кредиторську вимогу до уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «Дельта Банк» на суму ,29 грн., яка також залишається незадоволеною.

Як зазначає позивач, сума заборгованості підтверджена рішенням Печерського районного суду міста Києва від 12.03.2016 у справі №757/22651/15-ц, яким позов АТ «Ощадбанк» задоволено, а саме стягнуто з ОСОБА_6 (фінансовий поручитель АТ «Дельта Банк») на користь АТ «Ощадбанк» заборгованість за Договором №151210-Л1 в сумі 111797984,90 доларів США, з яких: 107814956 доларів США основного боргу; 1783696,65 доларів США нарахованих процентів; 2059172,82 доларів США 3% річних; 140159,44 доларів США пені; 12446648,40 євро, з яких: 12000000 євро основного боргу; 203333,33 євро нарахованих процентів; 227715,07 євро 3% річних; 15600 євро пені; за Договором №151210-Л2 в сумі 948005232,40 грн., з яких: 654999925 грн. основного боргу; 18387739,58 грн. нарахованих процентів; 12611867,99 грн. 3% річних; 851499,97 грн. пені; 3654 грн. судового збору; у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено.

Таки чином, враховуючи неналежне виконання ПАТ «Дельта Банк» зобов'язань за Договором № 151210-Л1 про відкриття та ведення кореспондентського рахунку від 15.12.2010 та за Договором № 151210-Л2 про відкриття та ведення кореспондентського рахунку від 15.12.2010, ПАТ «Державний ощадний банк України» просить звернути стягнення на предмет застави за Договором застави цінних паперів № 1/ЦП від 26.02.2015 шляхом надання позивачу права продажу від імені відповідача предмету застави (повністю або частинами) шляхом укладення Договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності зі ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 4 ст. 1066 ЦК України унормовано, що положення цієї глави застосовуються до інших фінансових установ при укладенні ними договору банківського рахунка відповідно до наданої ліцензії, а також застосовуються до кореспондентських рахунків та інших рахунків банків, якщо інше не встановлено законом.

Частинами 1-3 ст. 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що 17.02.2015 позивачем за допомогою системи SWIFT було надіслано на адресу відповідача три платіжні доручення на списання/перерахування коштів з кореспондентських рахунків на рахунки позивача в інших банках, а саме:

- BRS-DELK-4338794 від 17.02.2015 об 11:04:44 (тикет № 129 від 17.02.2015) на суму 12000000,00 Євро;

- BRS-DELK-4337895 від 17.02.2015 об 11:04:44 (тикет № 128 від 17.02.2015) на суму 107814956,00 доларів США;

- 46-00236 від 17.02.2015 об 11:04:44 (розпорядження № 130 від 17.02.2015) на суму 655000000,00 грн.

Згідно з частинами 1-3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Пунктом 3.3 Договорів кореспондентських рахунків унормовано, що платіжні доручення кореспондента виконуються датою валютування:

1) поточним робочим днем у разі наявності всіх необхідних реквізитів за умови їх надходження в банк (за київським часом):

- до 17:30 - для перерахувань в доларах США;

- до 14:00 - для перерахувань в Євро та англійських фунтах стерлінгів;

та за умови, якщо день виконання операцій є робочим днем закордонного банку, через який здійснюється перерахування;

2) наступним робочим днем у разі наявності всіх необхідних реквізитів за умови їх надходження в банк (за київським часом):

- до 17:00 - для перерахувань у російських рублях;

3) платіжні доручення, отримані після вищезазначеного часу, виконуються банком не пізніше наступного робочого дня за днем отримання доручення.

Проте, доказів на підтвердження виконання відповідачем означених платіжних доручень, як на наступний день, так і на час розгляду справи у суді, матеріали справи не містять.

Як зазначає позивач, станом на 02.10.2015 сума заборгованості відповідача склала ,29 грн., яка складається з 948005232,40 грн., 111797984,90 доларів США та 12446648,40 Євро, яка підтверджена рішенням Печерського районного суду міста Києва від 12.03.2016 у справі №757/22651/15-ц, яким позов АТ «Ощадбанк» задоволено, а саме стягнуто з ОСОБА_6 (фінансовий поручитель АТ «Дельта Банк») на користь АТ «Ощадбанк» заборгованість за Договором №151210-Л1 в сумі 111797984,90 доларів США, з яких: 107814956 доларів США основного боргу; 1783696,65 доларів США нарахованих процентів; 2059172,82 доларів США 3% річних; 140159,44 доларів США пені; 12446648,40 євро, з яких: 12000000 євро основного боргу; 203333,33 євро нарахованих процентів; 227715,07 євро 3% річних; 15600 євро пені; за Договором №151210-Л2 в сумі 948005232,40 грн., з яких: 654999925 грн. основного боргу; 18387739,58 грн. нарахованих процентів; 12611867,99 грн. 3% річних; 851499,97 грн. пені; 3654 грн. судового збору; у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено.

Водночас, як встановлено судом, 03 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) запроваджено тимчасову адміністрацію і розпочато процедуру виведення ПАТ "Дельта Банк" з ринку. Тимчасову адміністрацію запроваджено на строк 3 місяці з 03 березня 2015 року до 02 червня 2015 року включно. Уповноваженою особою Фонду гарантування на здійснення тимчасової адміністрації призначено Кадирова Владислава Володимировича. З дня свого призначення уповноважена особа Фонду гарантування набула всі повноваження органів управління та органів контролю банку і розпочала здійснювати заходи для забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна, захисту інтересів вкладників і кредиторів банку.

В подальшому, відповідно до постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 р. № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 02 жовтня 2015р. № 181, «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Як встановлено судом, позивачем було заявлено кредиторську вимогу до уповноваженої особи на ліквідацію АТ «Дельта Банк» на суму ,29 грн., яка згідно з наявним у матеріалах справи витягом з переліку (реєстрів) вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» акцептована на суму 3 279 666 104,29 грн. та включена до 7 черги.

При цьому, частиною 1 статті 546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Для забезпечення виконання зобов'язань за договорами про відкриття та ведення кореспондентського рахунку № 151210-Л1 та № 151210-Л1 від 15.12.2010 року, 26.02.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта банк" та Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" було укладено договір застави цінних паперів № 1/ЦП від 26.02.2015, відповідно до умов якого, заставодавець, з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з кожного з договорів кореспондентського рахунку, передає в заставу, а заставодержатель цим приймає в заставу на умовах, визначених у цьому договорі, предмет застави, що належить заставодавцю на праві власності, і набуває право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави у повному обсязі переважно перед іншими кредиторами заставодавця, якщо інше не встановлено законодавством. Право застави розповсюджується як на права вимоги за кожним з договорів кореспондентського рахунку, що належать заставодавцю в момент укладення цього договору, так і права вимоги за кожним з договорів кореспондентського рахунку, що виникнуть у заставодавця в майбутньому

Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення (ч. 1 ст. 576 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено законом чи договором. Заставодержатель набуває право звернення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про заставу» заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Крім того, статтею 589 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Водночас, як встановлено судом, рішенням Господарського суду міста Києва від 23.11.2017 визнано недійсним договір застави цінних паперів № 1/ЦП від 26.02.2015, укладений між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та застосовано наслідки недійсності договору застави цінних паперів № 1/ЦП від 26.02.2015 року, шляхом припинення у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна обтяження за №15182443 від 27.02.2015 на рухоме майно (цінні папери) Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", передане в заставу Публічному акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" на підставі договору застави цінних паперів № 1/ЦП від 26.02.2015 року та вилучення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відповідного запису.

Зазначене рішення залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.02.2018.

Частиною 2 ст. 241 ГПК України унормовано, що у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відтак, рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2017, яким визнано недійсним Договір застави цінних паперів № 1/ЦП від 26.02.2015, набрало законної сили 06.02.2018.

Частиною першою статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється (стаття 236 ЦК України).

З огляду на викладене вбачається, що позивач просить звернути стягнення на предмет застави за недійсним Договором застави, який в силу ст. 216 ЦК України не створює юридичних наслідків та не надає позивачу права такого звернення, а відтак, судом не встановлено наявності порушеного права позивача.

Згідно зі ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 11.06.2018.

Суддя О.А. Грєхова