РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2018Справа № 910/20087/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвент Груп"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Золотий

урожай"

про стягнення 32 804,38 грн.

Суддя О.В. Мандриченко

Представники:

Від позивача: Марченко О.С., представник, довіреність № б/н від 01.03.2018 р.;

Від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 26 440,00 грн. боргу, 2 276,24 грн. інфляційної складової боргу, 606,96 грн. трьох відсотків річних, 3481,18 грн. пені, а також 1 600,00 грн. витрат по сплаті судового збору з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2017 року порушено провадження у справі № 910/20087/17, розгляд справи призначено на 12.12.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2017 року слухання справи призначено на 25.01.2018 року.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року N2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року N2147VІІІ, чинної з 15.12.2017 року передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст.12 ГПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року N2147VІІІ, чинної з 15.12.2017 року загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2018 року ухвалено розгляд справи №910/20087/17 здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.02.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2018 відкладено розгляд справи до 29.03.2018 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2018 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу № 910/20087/17 до судового розгляду по суті на 08.05.2018 р.

Під час розгляду спору по суті 08.05.2018 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання 08.05.2018 не з'явився, відзив на позовну заяву не надав, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, оскільки ухвала була надіслана відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в відомостях з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд зазначає про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом направлення на адресу суду поштовим відправленням.

З огляду на наведене та з урахуванням того, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДОНБАС ПРОМ ОІЛ», яке з 13.01.2015 р. перейменоване у Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНВЕНТ ГРУП» на підставі Протоколу Загальних зборів учасників Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОНБАС ПРОМ ОІЛ» (ІК 33320092) від 05.01.2015 р. №05/01, (постачальник») та Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЗОЛОТИЙ УРОЖАЙ» (покупець) був укладений договір поставки товару №18/12/2014 від 18.12.2014 p., за яким постачальник зобов'язався передавати у власність покупцеві, а покупець приймати та оплачувати товар на умовах і в порядку, визначених цим договором (п.1.1. договору).

Відповідно до пункту 4.3 договору покупець здійснює розрахунки за отриману партію Товару на умовах відстрочення платежу у строк не пізніше 30 календарних днів від дати поставки товару.

Згідно з пунктом 2.3 договору датою поставки товару є дата, вказана у видатковій накладній.

На виконання умов договору постачальником поставлено, а покупцем прийнято товар за наступними накладними:

№ПРН+У627325 від 27.12.2016 р. на суму 6480,00 грн.;

№ПРН+У627326 від 27.12.201 б р. на суму 3600,00 грн.;

№ПРН+У627327 від 27.12.2016 р. на суму 6480,00 грн.;

№ПРН+У628306 від 19.01.2017 р. на суму 3600,00 грн.;

№ПРН+У628307 від 19.01.2017 р. на суму 6480,00 грн.

Поставлений товар був отриманий відповідачем без зауважень та претензій щодо якості та кількості, що підтверджується вищевказаними накладними на загальну суму 26 640,00 грн.

Однак, відповідач в порушення договірних умов, не здійснив повну оплату отриманого товару, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом не день розгляду справи становить 26 440,00 гривень.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами згідно ст. 629 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Оскільки доказів належної оплати заборгованості за поставлений товар суду не надано, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 26 440,00 грн. підлягають задоволенню.

Позивач за прострочення строків оплати за поставлений товар, керуючись пунктом 5.1 договору нарахував та просить стягнути з відповідача 3 481,18 грн. пені.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов'язань.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 6.2 договору сторони передбачили, що у випадку порушення покупцем строків оплати товару покупець несе відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від вартості неоплаченого у строк Товару, за кожний день прострочення.

Здійснивши перерахунок пені, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню повністю у розмірі 3 481,18 грн. за визначений позивачем період.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 2 276,24 грн. інфляційних втрат та 606,96 грн. 3% річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю, а саме, у розмірі 606,96 грн. та 2 276,24 грн. відповідно за визначений позивачем період.

Також позивачем заявлено до стягнення 5 120 грн. витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У матеріалах справи міститься укладений між позивачем та адвокатом Дучал О.Ф. копія договору про надання правової допомоги № 05/2016 від 11.05.2016 р., , копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Дучалом О.Ф., а також копія платіжного доручення № 55 від 11.12.2017 року, згідно якого позивачем було оплачено гонорар адвокату в розмірі 5 120,00 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 5 120,00 грн.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи зібрані докази по справі, пояснення представників сторін та керуючись статтями 129, 232, 236-241 ГПК України

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Золотий урожай" (02099, м. Київ, вул. Зрошувальна, буд. 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвент Груп" (87514, Донецька область, м. Маріуполь, Володарське шосе, 1, ) 26 440 (двадцять шість тисяч чотириста сорок) грн. 00 коп. заборгованості, 3 481 (три тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. 18 коп. пені, 2 276 (дві тисячі двісті сімдесят шість) грн. 24 коп. інфляційних втрат, 606 (шістсот шість) грн. 96 коп. трьох процентів річних, 5 120 (п'ять тисяч сто двадцять) грн. 00 коп. витрат на оплату послуг адвоката та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 22.05.2018 р.