УХВАЛА

про забезпечення позову

04.06.2018Справа № 910/6921/18

Суддя Господарського суду міста Києва ДЖАРТИ В.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вімар Оффшор Миколаїв» про забезпечення позову і додані до неї матеріали по справі

за позовом доТовариства з обмеженою відповідальністю «Вімар Оффшор Миколаїв» (54017, м.Миколаїв, вул.Декабристів 23-Б, оф.38, ) Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» (04071, м.Київ, вул.Електриків, 8, )

простягнення 99421,64 грн.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вімар Оффшор Миколаїв» звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» про стягнення 99421,64 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідачем порушені умови Договору №АСК/-25 від 04.01.2017 на виконання водолазних робіт щодо повної оплати вартості отриманих послуг, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість в розмірі 99421,64 грн, з яких 88599,99 грн - сума основного боргу, 2753,8 грн - сума пені, 6455,57 грн - сума інфляційних витрат, 1652,28 грн - сума 3% річних, які просить суд стягнути з Відповідача.

Разом з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Вімар Оффшор Миколаїв» було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот», що знаходяться на розрахунковому рахунку №8400 а ПАТ «УкрСиббанк» в м.Києві, МФО 351005, у розмірі 99421,64 грн.

Відповідно до ч.1 ст.140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану Позивачем заяву про забезпечення позову, суд встановив наступне:

Відповідно до ч.1 ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За змістом ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

При цьому, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Як на підставу для забезпечення даного позову Товариство з обмеженою відповідальністю «Вімар Оффшор Миколаїв» посилається не виконання Відповідачем Договору №АСК/-25 від 04.01.2017 з повної оплати отриманих послуг, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 93559,99 грн про що Сторонами підписані акти прийняття робіт. Акти підписані сторонами без зауважень. Дана сума підтверджена Відповідачем згідно Акту звірки взаємних розрахунків станом на 11.03.2018. Позивач також посилається на те, що в добровільному порядку врегулювати спір з Відповідачем не вдалось, тому у Позивача є підстави вважати, що Відповідач може зняти кошти з свого розрахункового рахунку або перерахувати кошти на інший поточний рахунок, що зробить неможливим виконання рішення суду. Враховуючи значну ціну позову та збитки, що Позивач може зазнати внаслідок неможливості виконання рішення суду, просив суд вжити заходи по забезпеченню позову та накласти арешт на грошові кошти ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот», що знаходяться на розрахунковому рахунку №8400 а ПАТ «УкрСиббанк» в м.Києві, МФО 351005, у розмірі 99421,64 грн.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В той же час, Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, з якими приписи ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України пов'язують можливість вжиття заходів забезпечення позову.

Так, за приписами статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відтак, подана Позивачем заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо обґрунтованості, доцільності та необхідності забезпечення позову у визначений заявником спосіб та імовірності утруднення виконання рішення господарського суду в разі їх невжиття.

Тобто, Заявником не доведено належними доказами те, що невжиття, визначених ним заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення заяви позивача про забезпечення позову відсутні.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу Заявника на те, що заява про забезпечення позову, яка раніше була відхилена повністю або частково, може бути подана вдруге, у випадку зміни відповідних обставин.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 136, 137, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вімар Оффшор Миколаїв» про вжиття заходів по забезпеченню позову та накладення арешту на грошові кошти ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот», що знаходяться на розрахунковому рахунку №8400 а ПАТ «УкрСиббанк» в м.Києві, МФО 351005, у розмірі 99421,64 грн - відмовити повністю.

2. Дана ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена.

СУДДЯ В.В.ДЖАРТИ