ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2018 справа № 905/1661/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1 (доповідач) ОСОБА_2, ОСОБА_3
При секретарі судового засідання: ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_5 (Адвокат), свідоцтво №425 від 19.12.2011 р., довіреність вих.№331-ЕК від 04.05.2018 р., договір про надання послуг адвоката б/н від 17.05.2018 р.
від відповідача:не зявились
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Комсомольське рудоуправління», м. Маріуполь Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
ухвалене17.08.2017 р. (повне рішення складено 18.08.2017 р.) в місті Харкові
по справі№905/1661/17(суддя О.М. Сковородіна)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Екоспецінвест», м. Кривий Ріг, м. Маріуполь Донецької області
до про Приватного акціонерного товариства «Комсомольське рудоуправління», м. Маріуполь Донецької області стягнення 324 246,01 грн. В С Т А Н О В И В:
У липні 2017 р. Товариство з обмеженою відповідальністю Екоспецінвест, м. Кривий Ріг звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою вихід. №100-ЄК від 26.06.2017 р. до Приватного акціонерного товариства «Комсомольське рудоуправління», м. Маріуполь, Донецька область про стягнення заборгованості, штрафних санкцій, інфляції та 3% річних за договором №210 від 17.03.2016р. в загальній сумі 324 246,01 грн. (а.с.3-6).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором про надання послуг №210 від 17.03.2016р. щодо оплати вартості виконаних робіт.

15.08.2017р. на адресу суду від позивача надійшла заява №105-ЄК від 11.08.2017 р. про уточнення позовних вимог, в яких останній зазначає, що податкова накладна на суму 273 815,29 грн. була виписана позивачем 17.01.2017 р., реєстрація проведена 14.02.2017 р., тобто, відповідач як платник податку на додану вартість отримав податковий кредит у розмірі 20% від суми зобовязання за договором №210 від 17.03.2016 р.

Рішенням господарського суду Донецької області від 17.08.2017 р. (повний текст 18.08.2017р.) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Екоспецінвест, м. Кривий Ріг до Приватного акціонерного товариства Комсомольське рудоуправління, м. Маріуполь Донецької області про стягнення 324 246,01 грн. задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Комсомольське рудоуправління на корить Товариства з обмеженою відповідальністю Екоспецінвест заборгованість в розмірі 273 815,29 грн., пеню в розмірі 29 969,64 грн., індекс інфляції у розмірі 13 942,74 грн., 3% річних в розмірі 3 353,00 грн., витрати на оплату судового збору в розмірі 4 816,21 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.97-98).

Не погодившись з прийнятим рішенням, ПрАТ «Комсомольське рудоуправління» звернулось з апеляційною скаргою б/н, б/д, в якій останній просить поновити Приватному акціонерному товариству «Комсомольське рудоуправління» строк на оскарження рішення господарського суду Донецької області від 17.08.2017 р. по справі №905/1661/17, як такий, що пропущений з поважних причин. Рішення господарського суду Донецької області від 17.08.2017 р. по справі №905/1661/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоспецінвест» до Приватного акціонерного товариства «Комсомольське рудоуправління» про стягнення заборгованості в розмірі 273 815,29 грн., пеню в розмірі 29 969,64 грн., індекс інфляції у розмірі 13 942,74 грн., 3% річних в розмірі 3 353,00 грн., витрати на оплату судового збору в розмірі 4 816,21 грн. скасувати. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоспецінвест» відмовити у повному обсязі (а.с.120-126).

Підставами для скасування рішення вважає, що рішення господарського суду Донецької області від 18.08.2017 р. було прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, а також не відповідає фактичним обставинам справи.

Апелянт зазначає, що зазначеної довіреності на укладання договору про надання послуг №210 від 17.03.2016 р. головному інженеру відповідача не видавалось, а відтак ОСОБА_6 діяв з перевищенням наданих йому повноважень та не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності для укладання договору.

Відзначає, що у документах, наданих позивачем, міститься копія акту виконаних робіт (наданих послуг) №6 від 17.01.2017 р., яку було підписано головним інженером ПрАТ «Комсомольське рудоуправління» ОСОБА_6 ОСОБА_7 в матеріалах справи не міститься належним чином завірених копій документів, які б підтверджували повноваження особи на підписання акту виконаних робіт (наданих послуг). Вважає, що зазначений акт з боку ПрАТ «Комсомольське рудоуправління» було підписано не уповноваженими особами.

Апелянт стверджує, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення було не враховано норму статті 246 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Також, вважає, що судом першої інстанції було порушено ч.4 ст.612 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що прострочення боржника не настає, якщо зобовязання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Відзначає, що Приватному акціонерному товариству «Комсомольське рудоуправління» стало відомо про винесене рішення лише 28 серпня 2017 року з сайту Судової влади України. У звязку із чим, вважає, що дану справу було розглянуто судом першої інстанції за відсутності відповідача, з порушенням права участі у розгляді справи, а також з порушенням вимог Господарського процесуального кодексу України, що в силу ст.111-10 ГПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 10.08.2017 р. сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Зубченко І.В., судді: Радіонова О.О., Попков Д.О. (а.с.72).

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 14.08.2017 р., керуючись ст. 94, п.п.2,3 ч.1 ст.97 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017 р.) було відмовлено Приватному акціонерному товариству Комсомольське рудоуправління, м. Маріуполь Донецької області у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Донецької області від 25.07.2017р. про повернення зустрічної позовної заяви у справі №905/1661/17. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Комсомольське рудоуправління, м. Маріуполь Донецької області на ухвалу господарського суду Донецької області від 25.07.2017р. про повернення зустрічної позовної заяви у справі №905/1661/17 повернуто заявникові (а.с.73-74).

16.08.2017 р. на адресу Донецького апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства «Комсомольське рудоуправління», м. Маріуполь, Донецька область надійшла касаційна скарга б/н, б/д. (а.с.107-108)

21.08.2017 р. супровідним листом Донецького апеляційного господарського суду касаційна скарга б/н, б/д разом зі справою №905/1661/17 були направлені на адресу Вищого господарського суду України (а.с.100).

Ухвалою Вищого господарського суду України від 12.10.2017 р. керуючись п.п.1,3,4,6 ч.1 ст.111-3 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017 р.) касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Комсомольське рудоуправління» на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 14.08.2017 р. у справі №905/1661/17 господарського суду Донецької області повернуто заявнику без розгляду (а.с.102-106).

30.10.2017 р. супровідним листом апеляційну скаргу б/н, б/д та справу №905/1661/17 було направлено на адресу Донецького апеляційного господарського суду (а.с.117).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 30.10.2017 р. сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Чернота Л.Ф., судді: Зубченко І.В., Радіонова О.О. (а.с.118).

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 31.10.2017 р., керуючись ст. ст.53,86,93,98 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017р.) було відновлено пропущений процесуальний строк. Прийнято апеляційну скаргу у справі №905/1661/17 до провадження. Справу призначено до розгляду на 27.11.2017 р. на 14.30 год. (а.с.119).

06.11.2017 р. на поштову адресу Донецького апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля», м. Сєверодонецьк, Луганська область (особо, що не брала участі у справі) надійшла апеляційна скарга (а.с.140-141).

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 08.11.2017 р., керуючись ст.94, п.п.2,3 ч.1 ст.97 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017 р.) було відмовлено Приватному акціонерному товариству Краснодонвугілля, м.Сєвєродонецьк, Луганська область у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Донецької області від 25.07.2017р. про повернення зустрічної позовної заяви у справі №905/1661/17. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Краснодонвугілля, м.Сєвєродонецьк, Луганська область на ухвалу господарського суду Донецької області від 25.07.2017р. про повернення зустрічної позовної заяви у справі №905/1661/17 повернуто заявникові. Матеріали справи №905/1661/17 - повернуто господарському суду Донецької області (а.с.138-139).

10.11.2017 р. на адресу Донецького апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства Краснадонвугілля, м. Маріуполь, Донецька область (особи, що не брала участі у справі) надійшла касаційна скарга б/н, б/д на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 14.08.2017 р. по справі №905/1661/17 (а.с.152-155).

Згідно зі ст. 107 Господарського процесуального кодексу України сторони, прокурор, треті особи, особи, які не брали участі у справі, але щодо яких суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення місцевого господарського суду після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду.

Відповідно до ст. 109 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017 р.) касаційна скарга подається до Вищого господарського суду України через апеляційний господарський суд, який прийняв оскаржуване рішення чи постанову.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 13.11.2017 р., керуючись ст.ст.79,86,109 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017 р.) апеляційне провадження у справі №905/1661/17 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Краснодонвугілля, м.Сєвєродонецьк, Луганська область на ухвалу Донецького апеляційного господарського від 14.08.2017р., зупинено до повернення матеріалів справи з суду касаційної інстанції (а.с.142).

17.11.2017 р. відповідно до ст. 109 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017 р.) супровідним листом Донецького апеляційного господарського суду було направлено на адресу Вищого господарського суду України касаційну скаргу б/н, б/д та додані до неї документи, справу №905/1661/17 (а.с.144).

04.12.2017 р. на адресу Донецького апеляційного господарського суду від ТОВ «Екоспецінвест», м. Кривій Ріг надійшла заява про забезпечення позову вих.725-ЕС від 28.11.2017 р. (а.с.169-170).

08.12.2017 р. листом (про надання інформації) Донецького апеляційного господарського суду було повідомлено, що після повернення матеріалів справи із касаційної інстанції на адресу Донецького апеляційного господарського суду, питання про прийняття до розгляду заяви про забезпечення позову по справі №905/1661/17 буде розглянуто, про що сторонам по справі буде додатково повідомлено (а.с.176).

Ухвалою Верховного суду від 03.03.2018 р., керуючись підпунктом 11 пункту 1 розділу XI перехідних положень, ст.234, пунктом 1 частини 4 ст.292 Господарського процесуального кодексу України, ст.107-111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 15.12.2017 р.) було касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 14.08.2017 р. у справі №905/1661/17 разом з доданими матеріалами повернуто скаржникові без розгляду (а.с.148-151).

06.03.2018 р. супровідним листом Верховного суду справу №905/1661/17 повернуто на адресу господарського суду Донецької області (а.с.156).

06.04.2018 р. супровідним листом господарського суду Донецької області справу №905/1661/17 було направлено на адресу Донецького апеляційного господарського суду (а.с.157).

29.03.2018 р. на адресу Донецького апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський коксохімпром», м. Дружківка, Донецька область (особа, що не брала участі в справі) надійшла касаційна скарга (а.с.159-161).

10.04.2018 р. супровідним листом Донецького апеляційного господарського суду справа №905/1661/17 була надіслана на адресу Верховного суду (а.с.158).

Ухвалою Верховного суду від 23.04.2018 р. керуючись статтями 234,290, пунктом 1 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 15.12.2017 р.) касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський коксохімпром» на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 14.08.2017 р. у справі №905/1661/17 разом з доданими матеріалами було повернуто скаржнику без розгляду (а.с.163-165).

24.04.2018 р. супровідним листом Верховного суду справу №905/1661/17 було повернуто на адресу господарського суду Донецької області (а.с.166).

18.05.2018 р. супровідним листом господарського суду Донецької області справу №905/1661/17 було надіслано на адресу Донецького апеляційного господарського суду (а.с.167).

18.05.2018 р. ухвалою Донецького апеляційного господарського суду, керуючись ст.ст.230,234 Господарського процесуального кодексу України було поновлено апеляційне провадження по справі № 905/1661/17 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Комсомольське рудоуправління, м. Маріуполь, Донецька область, на рішення Господарського суду Донецької області від 17.08.2017.

Розгляд апеляційної скарги призначено на 06.06.2018 об 11:00 год. (а.с.177-178).

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 18.05.2018 р., керуючись ст.ст. 136,137,140,234 Господарського процесуального кодексу України (в редакції від 15.12.2017 р.) у задоволенні заяви № 725-ЕС від 28.11.2017 Товариства з обмеженою відповідальністю Екоспецінвест, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, про застосування заходів забезпечення позову у справі № 905/1661/17 відмовлено (а.с. 180-181).

06.06.2016 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Екоспецінвест», м. Кривий Ріг надав до часу судового засідання відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить у задоволенні апеляційної скарги ПрАТ «Комсомольське рудоуправління» на рішення господарського суду Донецької області від 17.08.2017 р. відмовити. Рішення господарського суду Донецької області від 17.08.2017 р. у справі №905/1661/17 залишити без змін. Суд апеляційної інстанції в судовому засіданні 06.06.2018 р. розглянув вищенаведений відзив та долучив його до матеріалів справи.

Відповідно до п.9 розділу Х1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу в новій редакції (набрав чинності з 15.12.2017р.), справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Указом Президента України №454/2017 від 29.12.2017р. Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах (який набрав чинності 16.01.2018 р. (офіційне опублікування в Офіційному віснику України, 2018, №5) відповідно до пп.6 п.161 розділу XV Перехідні положення Конституції України, ч.3 ст.19, ч.3 ст.26 та п.40 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів було постановлено про ліквідацію, зокрема, Донецького апеляційного господарського суду та утворення Східного апеляційного господарського суду в апеляційному окрузі, що включає Донецьку, Луганську, Полтавську та Харківську області, з місцезнаходженням у місті Харкові.

Згідно з п.3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті Голос України повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Таким чином, Донецький апеляційний господарський суд продовжує здійснювати свої повноваження до утворення апеляційного суду, який забезпечує здійснення правосуддя у відповідному апеляційному окрузі, та до дня опублікування в газеті Голос України повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Керуючись вказаними приписами, апеляційна скарга у межах даної справи розглянута судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України в редакції, яка набрала чинності від 15.12.2017 р.

Представник позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Екоспецінвест» в судовому засіданні 06.06.2018р. заперечував проти вимог, викладених в апеляційній скарзі, просив у задоволенні апеляційної скарги ПрАТ «Комсомольське рудоуправління» на рішення господарського суду Донецької області від 17.08.2017 р. відмовити. Рішення господарського суду Донецької області від 17.08.2017 р. у справі №905/1661/17 залишити без змін.

Представник відповідача Приватне акціонерне товариство «Комсомольське рудоуправління» в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, своїми правами, передбаченими ст.42 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинної з 15.12.2017 р.) не скористався. В матеріалах справи містяться поштові повідомлення про вручення які повернулися до Донецького апеляційного господарського суду з відміткою: -вручено за довіреністю повноважному представнику, (а.с.179,182,183).

Пункт 2 ч.3 ст.42 Господарського процесуального кодексу України (у новій редакції) зобов'язує сторони зявлятися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обовязковою.

Пунктом 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (у новій редакції) врегульовано, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки явка в судове засідання представників сторін не визнавалась обовязковою судова колегія вважає можливим розглянути справу №908/1661/17 без участі представника відповідача.

Відповідно до ст. ст. 222,223 Господарського процесуального кодексу України (в новій редакції) здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (у новій редакції) на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. А тому, вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з`ясування фактичних обставин справи достатньо доказів, що знаходяться в матеріалах справи №905/1661/17.

Заслухавши представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 17.03.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Екоспецінвест (виконавець) в особі директора ОСОБА_8, який діє на підставі Статуту та Приватним акціонерним товариством Комсомольське рудоуправління (замовник) в особі головного інженера ОСОБА_6, який діє на підставі довіреності №08/514 від 15.12.2015 р. було укладено договір надання послуг (далі договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, замовник доручає, а виконавець бере на себе зобовязання провести ремонт та калібрування паливних насосів та форсунок двигунів Cummins.

Замовник зобовязується провести оплату виконаних робіт відповідно до умов даного договору, відповідно п. 2.3 договору.

Пунктом 3.1 договору сторони погодили, що загальна орієнтовна ціна цього договору згідно кошторисів становить 375 198, 89 грн.

Оплата виконаних робіт за даним договором виконується замовником на підставі виставленого виконавцем рахунку впродовж 10 календарних днів з моменту підписання сторонами акту виконаних робіт, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок виконавця, згідно п. 3.3 договору.

Умовами п. 5.7 договору встановлено, що за порушення строків оплати замовником, виконавець нараховую пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми боргу за кожний день прострочення.

Згідно п. 8.1 договору унормовано, що він набуває сили з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2016р., в частині прийнятих на себе сторонами обовязків до повного виконання усіх прийнятих на себе обовязків.

Договір надання послуг від 17.03.2016р. підписаний та скріплений печатками обох сторін без зауважень.

Приписами ст. 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України.

Частиною 7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

У даному випадку, позивач належним чином виконав своє зобовязання відповідно до п. 1.1 договору.

На виконання умов договору позивач надав відповідачу акт виконаних робіт №6 від 17.01.2017р. на суму 273 815,29 з урахуванням ПДВ, підписаний та скріплений печаткою свого підприємства (а.с.41-43).

Акт виконаних робіт №6 від 17.01.2017р. з боку відповідача підписаний головним інженером ОСОБА_7 та скріплений печаткою зі свого боку.

Однак, відповідачем не була оплачена сума заборгованості за договором №210 від 17.03.2016 р.

17.05.2017р. на адресу відповідача позивачем була направлена претензія №-ЄК від 17.05.2017р., в якій останній просить оплатити 273 815,29 грн. розміру боргу за договором №210 від 17.03.2016р. та нараховані штрафні санкції. Належним чином засвідчена копія претензії міститья в матеріалах справи (а.с.46-48). Відповідач, а саме Антипова (за довіреностю) претензію по договору №210 від 17.03.2016 р. отримав, що підтверджується копію поштового повідомлення про вручення (а.с.45).

Умовами п.3.3 договору сторони узгодиди, що оплата виконаних робіт за даним договором виконується замовником на підставі виставленого виконавцем рахунку впродовж 10 календарних днів з моменту підписання сторонами акту виконаних робіт, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок виконавця.

Також, позивач виставив відповідачу рахунок №24 від 17.01.2017р. на суму 273 815,29 грн. (а.с.44).

Як вбачається з матеріалів справи, рахунок є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України, тому, наявність або відсутність рухунку не звільняє відповідача від обовязку оплатити виконані роботи.

Дослідивши матеріали справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у договорі №210 від 17.03.2016 р. та акті виконаних робіт №6 від 17.01.2017р. були вказані банківські реквізити позивача, також, в акті вказана сума, яка підлягає оплаті. Тобто, відповідач був обізнаний про суму заборгованості та часу його оплати.

Для виконання з боку апелянта договірних зобовязань вчасно та у повному обсязі, з боку позивача було здійснено усі необхідні дії, а саме, виконано роботу, надано рахунок на сплату, підписано двосторонній акт виконаних робіт, передано обладнання представнику для подальшої доставки замовнику.

Також, в матеріалах справи міститься копія податкової накладної на суму 273 815,29 грн., яка була виписана позивачем 17.01.2017р., реєстрація проведена 14.02.2017р., тобто, відповідач як платник податку на додану вартість отримав податковий кредит у розмірі 20% від суми зобовязання за договором №210 від 17.03.2016 р. (а.с.84-85).

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апелянт усіма можливими способами та засобами був повідомлений про банківські реквізити позивача та жодних законних перешкод для здійснення оплати не мав. Тому, сума боргу в розмірі 273 815,29 грн. за виконані роботи обґрунтовано підлягає стягненню з відповідача.

Статтями 611, 612 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав у строк, встановлений договором або законом.

Особливості регулювання відповідальності за порушення грошових зобовязань у відносинах субєктів господарювання визначаються приписами статей 534, 549-552 ЦК України, статей 229-234 ГК України та статей Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань.

У даному випадку, позивачем на підставі п. 5.7 договору було нараховано до стягнення пеню за прострочення грошових зобов'язань на загальну суму - 29 969,64 грн. за період з 28.01.2017р. по 26.06.2017р.

Перевіривши розрахунок, правові підстави, період нарахування суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що сума пені становить 30 157,19 грн., але позивачем заявлена до стягнення менша сума пені. Таким чином, сума, що не суперечить нормам чинного законодавства України та підлягає стягненню, саме - 29 969,64 грн.

Частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу України врегульовано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із позовної заяви вбачається, що позивач просив стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 3 353,00 грн., інфляційні нарахування за період з 28.01.2017р. по 26.06.2017р. у розмірі 17 108,08 грн.

Перевіривщи розрахунок заборгованості із застосуванням індексу інфляції, правові підстави, період нарахування, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що до стягнення підлягають інфляційні втрати за період з 01.02.2017р. по 31.05.2017р. в сумі 13 942,74 грн.

Також, здійснивши перерахунок 3% річних за період з 28.01.2017р. по 26.06.2017р. виходить сума 3 375,80 грн., однак, позивачем була заявлена до стягнення менша сума 3% річних 3 353,00 грн., що не суперечить нормам чинного законодавства України та підлягає стягненню.

Стосовно доводів апелянта щодо відсутності прав у ОСОБА_6 на підписання спірного договору суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Договір про надання послуг №210 від 17.03.2016 р. підписаний з боку ПрАТ "Комсомольське рудоуправління" в особі головного інженера ОСОБА_6 Однак, на момент підписання цього договору останній перебував на посаді в.о. генерального директора, навіть не головного інженера, як вказано в апеляційній скарзі.

Генеральний директор, в силу займаної посади має широкий перелік прав та обовязків, здійснює господарську діяльність товариства, що в тому числі, але не виключно і полягає у створенні договірних відносин шляхом підписання договорів з контрагентами.

Частиною 1 ст.241 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, учинений представником із перериванням повноважень створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє, тільки в разі подальшого схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у випадку, якщо особа, яку він представляє вчинила дії, що свідчать про прийняття правочину до виконання.

Наступне схвалення юридичною особою правочину (в даному випадку, приймання обладнання з ремонту підписання дефектних відомостей до договору, підписання акту виконаних робіт, направлення представників для здійснення вивезення відремонтованого обладнання з території виконавця), вчиненого від його імені представником із перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач прийняв даний договір та визнав факт його укладення. Обставини даної справи підтверджують, що договір не тільки прийнятий апелянтом до виконання але і частково виконаний, оскільки насамперед ПрАТ «Комсомольське рудоуправління» прийняло обладнання з ремонту, що є предметом договору.

Таким чином, наведені відповідачем в апеляційній скарзі обставини є необґрунтованими. Апеляційна скарга не містить належного обґрунтування порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, чи інших доводів, які б давали підстави дійти висновків про незаконність судового рішення і як наслідок необхідність його зміни чи скасування.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 86 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017 р.) рішення господарського суду Донецької області від 17.08.2017 року (повний текст 18.08.2017 р.) у справі №905/1661/17 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Витрати по сплаті судового розподіляються відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України (в новій редакції).

Керуючись статтями 86, 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України (у новій редакції), Положеннями п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у новій редакції) встановлено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Донецький апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Комсомольське рудоуправління», м. Маріуполь Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 17.08.2017 р. (повний текст 18.08.2017 р.) у справі №905/1661/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 17.08.2017 р. (повний текст 18.08.2017 р.) у справі №905/1661/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду у встановленому законом порядку протягом двадцяти днів.

У судовому засіданні 06.06.2018 р. оголошено вступну та резолютивну частину.

Повний текст постанови складено та підписано 12.06.2018р.

Головуючий Л.Ф. Чернота

Судді І.В. Зубченко

ОСОБА_3

Надруковано примірників 4:

1 позивачу;

1 відповідачу ;

1 у справу;

1 ГСДО;