ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 року Справа № 915/109/18

м. Миколаїв.

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль Ю.М.,

при секретарі Яйченя К.М.,

з участю представників сторін:

від позивача - Карнауха В.В., дов. від 01.06.2018 № 11;

від відповідача - Олейникової С.С., дов. від 23.02.2018;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

господарську справу № 915/109/18

за позовом приватного підприємства "Агрофірма "ГАВАН",

74834, вул. Спеціалістів, 25, с. Богданівка, Каховський район, Херсонська область;

до товариства з обмеженою відповідальністю "Ерідан-Комерц",

54030, вул. Адмірала Макарова, 40, м. Миколаїв;

про визнання третейської угоди недійсною, -

В С Т А Н О В И В:

Приватним підприємством (ПП) "Агрофірма "ГАВАН" пред'явлено позов до товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Ерідан-Комерц" про визнання недійсною третейської угоди у вигляді третейського застереження, викладеного у п.п. 8.1-8.6 укладеного між сторонами у справі договору від 23.11.2017 № 1001 поставки сільськогосподарської продукції.

Позов обґрунтовано тим, що спірна третейська угода не містить відомостей, які дають можливість ідентифікувати третейський суд, на розгляд якого сторони домовилися передавати спори, що виникають за договором від 23.11.2017 № 1001, та до неї не додано регламенту третейського суду, що суперечить ст. 12 Закону України "Про третейські суди" та, у відповідності до ст. 215 ЦК України, є підставою для визнання третейської угоди недійсною.

Позивач також просить суд про стягнення з ТОВ "Ерідан-Комерц" грошових коштів на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

За такими вимогами ухвалою суду від 13.02.2018 відкрито провадження в даній справі.

ТОВ "Ерідан-Комерц" у відзиві від 27.02.2018 за № 156 позов не визнало, вважаючи його безпідставним, так як сторонами при укладенні третейської угоди в договорі, у вигляді спірного третейського застереження, дотримано всі встановлені законодавством вимоги.

Вислухавши представників сторін, які підтримали доводи, викладені відповідно у позовній заяві та відзиві на неї, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Між сторонами у справі укладено договір від 23.11.2017 № 1001 поставки сільськогосподарської продукції (далі - договір), згідно умов якого ПП "Агрофірма "ГАВАН" зобов'язалося поставити та передати у власність ТОВ "Ерідан-Комерц" кукурудзу врожаю 2017 року (продукцію), а ТОВ "Ерідан-Комерц" - прийняти зазначену продукцію та оплатити її у порядку, визначеному договором (пп. 1.1 договору).

Сторонами в договорі передбачено, що всі спори, що виникають по договору, пов'язані з ним або випливають із нього, у т.ч., але не обмежуючись, спорами, які стосуються його укладення, виконання, порушення (стягнення штрафних санкцій, пені, неустойки, товарного кредиту, тощо), припинення, зміни, розірвання або недійсності, підлягають передачі на розгляд постійно діючого третейського суду при Миколаївській професійній асоціації "Третейське управління правовими конфліктами" (далі - Третейський суд) на умовах і в порядку, передбачених Положенням про Третейський суд та регламентом Третейського суду.

Сторони підтверджують, що ознайомлені з регламентом Третейського суду, який розглядається як невід'ємна частина даної третейської угоди.

Сторони домовилися про те, що розгляд усіх спорів між ними у відповідності до даної третейської угоди буде здійснюватися третейським судом у складі одного третейського судді, якого призначає голова Третейського суду зі списку третейський суддів, який є додатком № 1 до регламенту Третейського суду, що носить обов'язковий характер (п.п. 8.1 -8.3 договору).

Порядок утворення та діяльності третейських судів в Україні та вимоги щодо третейського розгляду з метою захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб визначеній Законом України "Про третейські суди" (далі - Закон), згідно статті 1 якого до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом; якщо чинним міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлений інший порядок організації, діяльності та вирішення спорів третейським судом, ніж той, що встановлено цим Законом, то застосовуються норми міжнародного договору; дія цього Закону не поширюється на міжнародний комерційний арбітраж.

У Законі наведені нижче терміни вживаються у такому значенні:

третейський суд - недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин;

третейський суддя - фізична особа, призначена чи обрана сторонами у погодженому сторонами порядку або призначена чи обрана відповідно до цього Закону для вирішення спорів у третейському суді;

третейський розгляд - процес вирішення спору і прийняття рішення третейським судом;

третейська угода - угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом;

регламент постійно діючого третейського суду (далі - регламент третейського суду) - документ, яким визначаються порядок та правила вирішення спорів у третейському суді, правила звернення до третейського суду, порядок формування складу третейського суду, інші питання, пов'язані з вирішенням спорів третейським судом;

сторони третейського розгляду (далі - сторони) - позивач та відповідач. Позивачами є фізичні та юридичні особи, що пред'явили позов про захист своїх порушених чи оспорюваних прав або охоронюваних законом інтересів. Відповідачами є фізичні та юридичні особи, яким пред'явлено позовні вимоги (абз. 1-7 ст. 2 Закону).

Юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав (ст. 5 Закону).

Третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів; справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб; справ, пов'язаних з державною таємницею; справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів); справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом; справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство; справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки; справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення; справ у спорах, що виникають з трудових відносин; справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств; інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України; справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України; справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень; справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки) (ст. 6 Закону).

Третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди. За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною. Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом (ст. 12 Закону).

Системний аналіз наведених положень законодавства дозволяє дійти наступних висновків:

1) третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі;

2) при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд його регламент розглядається як невід'ємна частина третейської угоди, при цьому законом не передбачено, що регламент має бути безпосередньо доданим до договору в письмовому вигляді; натомість, достатньо того, що сторони третейської угоди ознайомлені з таким регламентом та погоджуються на його застосування при вирішенні між ними спорів;

3) у випадку, якщо третейська угода викладена сторонами у вигляді третейського застереження в договорі, відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди, зазначені в основному договорі, розповсюджуються й на третейську угоду;

4) Законом не вимагається зазначення у третейській угоді місцезнаходження та інших відомостей щодо третейського суду, обраного сторонами для вирішення між ними певних спорів, а достатньо лише зазначення назви такого третейського суду, за допомогою якої і здійснюється його ідентифікація;

5) наведений у статті 12 Закону перелік підстав для визнання третейської угоди недійсною є вичерпним.

З урахуванням викладеного, а також того, що сторонами, зокрема й позивачем, у пункті 8.2 спірної третейської угоди підтверджено, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду, який розглядається як невід'ємна частина третейської угоди; що в тексті укладеного між сторонами договору, який містить спірне третейське застереження, зазначено повну назву Третейського суду, яка дозволяє ідентифікувати цей суд, зокрема, за допомогою Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та Переліку постійно діючих третейських судів, зареєстрованих Головним територіальним управлінням у Миколаївській області, розміщеного на офіційному інтернет-сайті Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області http://just-mykolaiv.gov.ua, суд визнає, що ПП "Агрофірма "ГАВАН" не доведено наявності підстав для визнання спірної третейської угоди недійсною.

Отже, у задоволенні позову належить відмовити повністю.

Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд виходить з того, що, згідно ст. 129 ГПК України, у разі відмови у позові, судовий збір підлягає покладенню на позивача.

У судовому засіданні 08.06.2018, згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238, ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову приватного підприємства "Агрофірма "ГАВАН" відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення підписано 11.06.2018.

Суддя Ю.М. Коваль.