ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2018 р. Справа № 922/59/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Здоровко Л.М., суддя Слободін М.М.

при секретарі Міракові Г.А.,

за участю представників сторін:

від позивача - не зявився;

від відповідача - не зявився;

від третіх осіб - не зявились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Фідобанк" - ОСОБА_1, м.Київ, (вх.№903Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 24.04.2018р. у справі №922/59/18 (суддя Калантай М.В., постановлену в м. Харків о 12:37год., повний текст ухвали складено 02.05.2018р.)

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" , м. Київ,

до відповідача: Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Харківській області, м. Харків,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Координаційного центру з надання правової допомоги, м. Київ,

про визнання недійсним правочину,

ВСТАНОВИЛА:

09.01.2018р. Публічне акціонерне товариство "Фідобанк" звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Харківській області про визнання договору купівлі-продажу від 02.12.2015р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим номером 3563, таким, що відповідає ознакам нікчемності, та визнання зазначеного договору купівлі-продажу недійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що договір купівлі-продажу від 02.12.2015р. є нікчемним з підстав, визначених частиною 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та статті 228 Цивільного Кодексу України, оскільки ціна продажу майна за цим договором (3475000,00грн. без ПДВ) є на понад 20% нижчою, ніж вартість даного майна, що була визначена згідно незалежної оцінки (4411460,00грн. без ПДВ), а отже наявні всі правові підстави для визнання вказаного договору купівлі-продажу недійсним.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.02.2018р. залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Координаційний центр з надання правової допомоги.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.04.2018р. у справі №922/59/18 (суддя Калантай М.В.) призначено судову оціночно-будівельну експертизу, доручивши її проведення за наявними матеріалами справи Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_3 Міністерства юстиції України.

На розгляд та вирішення експерта поставлено наступне питання:

- якою станом на 02.12.2015р. була ринкова вартість нежитлових приміщень першого поверху: №10 загальною площею 170,2кв.м., №№ 10а, 10б, 11, 11а, 12, 12а, 13, 13а, 14, 14а загальною площею 125,5кв.м. в літ."А-18", що знаходяться за адресою: Харківська область, місто Харків, проспект Леніна, будинок номер 77, що були відчужені за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 02.12.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим номером 3563?;

Постановлено зупинити провадження у справі 922/59/18.

Відповідні висновки суду мотивовані тим, що відповідно до наявних в матеріалах справи звітів, ринкова вартість майна відчуженого за оспорюваним договором суттєво відрізняється, а тому наявні правові підстави передбачені частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України, для призначення у справі судової експертизи.

Публічне акціонерне товариство "Фідобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Фідобанк" - ОСОБА_1 з ухвалою суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 24.04.2018р. у справі №922/59/18 та направити справу до господарського суду Харківської області для продовження розгляду; судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на відповідача.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали місцевим господарським судом було порушеного приписи господарського процесуального законодавства, що на думку апелянта є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Зокрема, апелянт не погоджується з висновком суду щодо покладення на нього обовязку по сплаті витрат за проведення експертизи, скаржник зауважує, що в оскаржуваній ухвалі місцевим господарським судом було покладено обов'язок проведення оплати за проведення експертизи на неналежну сторону; господарським судом не було враховано тих обставин, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було розпочато ліквідаційну процедуру банку на підставі постанови правління Національного банку України від 18.07.2016р. №142-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Фідобанк", отже скаржник перебуває в скрутному матеріальному становищі, не здійснює діяльності та не отримує прибутку, як фінансова установа, та відповідно має значну заборгованість перед своїми кредиторами.

Крім того, апелянт не погоджується з експертною установою, якій судом було доручено проведення судової оціночно-будівельної експертизи, оскільки третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Координаційний центр з надання правової допомоги та Харківський науково-дослідний інститут судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_3 Міністерства юстиції України підпорядковуються Міністерству юстицію України, що свідчить про можливість наявності конфлікту інтересів між учасниками судового процесу у даній справі.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.05.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Фідобанк" - ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Харківської області від 24.04.2018р. у справі №922/59/18; встановлено відповідачу та третім особам строк до 30.05.2018р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання та призначено справу до розгляду на 07.06.2018р.

01.06.2018р. засобами електронного звязку третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фондом гарантування вкладів фізичних осіб подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу , в якому просить суд задовольнити апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Фідобанк" - ОСОБА_1 в повному обсязі.

Вказаний відзив не засвідчений електронним підписом, про що уповноваженими особами Харківського апеляційного господарського суду складено акт від 01.06.2018р. №13-42/387.

Відповідно до пункту 1.5.17 Інструкції з діловодства в господарських судах України, погодженої Вищим господарським судом України листом від 19.02.2013р. №01-17/315/384/13 та затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 20.02.2013р., документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного звязку, не належать до офіційних, отже судова колегія дійшла висновку про відсутність правових підстав для його розгляду.

04.06.2018р. третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Координаційним центром з надання правової допомоги подано до апеляційного господарського суду клопотання (вх.№4231), в якому просить суд відкласти розгляд справи та зобовязати апелянта надати учасникам справи копію апеляційної скарги і доданих до неї документів з метою підготовки та надання до суду відзиву на апеляційну скаргу та доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення.

Судова колегія, розглянувши вказане клопотання, відмовляє в його задоволенні враховуючи наступне.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Частиною 11 статті 270 Господарського процесуального кодексу України , яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, в обґрунтування заявленого клопотання третя особа зазначає, що не отримувала копії апеляційної скарги, а ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 21.05.2018р. про відкриття апеляційного провадження, якою було встановлено строк для надання відзиву до 30.05.2018р. було отримано лише 25.05.2018р.

Разом з тим, з матеріалів доданих до апеляційної скарги вбачається, що апелянтом на підтвердження направлення копії апеляційної скарги - третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Координаційному центру з надання правової допомоги, у відповідності до приписів статті 259 Господарського процесуального кодексу України було додано опис вкладення у цінних лист від 08.05.2018р. та фіскальний чек ПАТ "Укрпошта" від 08.05.2018р. №442 (т.2 а.с.56,57), апеляційну скаргу було направлено на адресу: 04053, м.Київ, вул. Січових Стрільців, 73, вказана адреса також зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, доводи третьої особи про не направлення на його адресу копії апеляційної скарги спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи те, що ухвалу суду про відкриття апеляційного провадження Координаційним центром з надання правової допомоги було отримано 25.05.2018р., заявник клопотання мав достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи (апеляційною скаргою), підготовки відзиву на апеляційну скаргу та направлення його на адресу суду, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги, оскільки обставини вказані у вказаному клопотанні спростовуються матеріалами справи.

06.06.2018р. третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фондом гарантування вкладів фізичних осіб подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№4326), в якому просить суд задовольнити апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Фідобанк" - ОСОБА_1 в повному обсязі.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2018р. у звязку з відрядженням судді Шутенко І.А. для розгляду справи №922/482/16 сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Плахова О.В., судді Здоровко Л.М., судді Слободіна М.М.

Відповідно до статті 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено до дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 3 цієї статті визначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, сторони у справі повідомлені завчасно належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень (т.2 а.с.71-73), колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні за наявними у матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Так, згідно з частиною 2 статті 228 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи може зупинити провадження у справі, зокрема, у випадку призначення судом експертизи.

Отже, вказаною нормою Господарського процесуального кодексу України передбачено право, а не обов'язок суду, зупинити провадження у справі у випадку призначення господарським судом судової експертизи за наявності дійсної необхідності її призначення, у випадку необхідності спеціальних знань, якими не володіє суд та у разі неможливості суду вирішити питання, що входять до предмету доказування без її призначення.

Як визначено у статті 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень.

В Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (Заява N 61679/00) від 01.06.2006р., Суд зазначає, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Згідно з частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для зясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Аналогічне розяснення міститься в пункті 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" (надалі - Постанова), з якого вбачається, що відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Судова експертиза призначається лише в разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Відповідно до частини 1 статті 100 Господарського процесуального кодексу України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Згідно зі статтею 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього кодексу.

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом розгляду у даній справі є вимога позивача про визнання укладеного між Публічним акціонерним товариством "Фідобанк" та Регіональним центром з надання безоплатної правової допомоги у Харківській області договору купівлі-продажу від 02.12.2015р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим номером 3563, таким, що відповідає ознакам нікчемності, та визнання зазначеного договору купівлі-продажу недійсним.

Публічне акціонерне товариство "Фідобанк" в обґрунтування заявленого позову посилається на те, що договір купівлі-продажу від 02.12.2015р. на підставі якого було відчужено нерухоме майно - нежитлові приміщення першого поверху: №10 загальною площею 170,2кв.м., №№ 10а, 10б, 11, 11а, 12, 12а, 13, 13а, 14, 14а загальною площею 125,5кв.м. в літ."А-18", що знаходяться за адресою: Харківська область, місто Харків, проспект Леніна, будинок номер 77, є нікчемним з підстав, визначених частиною 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та статті 228 Цивільного Кодексу України, оскільки ціна продажу майна за оспорюваним договором (3475000,00грн. без ПДВ) є на понад 20% нижчою, ніж вартість даного майна, що була визначена за результатами незалежної оцінки (4411460,00грн. без ПДВ).

Судова колегія враховує, що в матеріалах справи наявна копія звіту з незалежної оцінки ринкової вартості нежитлових приміщень від 11.05.2017р. №№07-17-М14-13, складеного субєктом оціночної діяльності Приватним підприємством "ТА-Експерт-Сервіс" на замовлення позивача, відповідно до якого ринкова вартість нежитлових приміщень станом на 01.12.2015р. складала 4411460,00грн. без ПДВ. (т.1 а.с.174-197).

Матеріали справи також містять копію витягу зі звіту про оцінку майна від 05.11.2015р. №39-ФБ, складеного 05.11.2015р. незалежним суб'єктом оціночної діяльності ТОВ "Центр оцінки власності "Парето", відповідно до якого ринкова вартість нежитлових приміщень станом на 03.11.2015р. складала 4170000,00грн., у тому числі ПДВ 695000,00грн.(т.1 а.с. 23-24).

Як вірно встановлено господарським судом Харківської області, відповідно до наявних в матеріалах справи звітів, ринкова вартість майна відчуженого за оспорюваним договором суттєво відрізняється між собою.

Отже, приймаючи до уваги предмет та підстави позовних вимог, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо того, що визначення ринкової (дійсної) вартості майна станом на момент укладення оспорюваного правочину має вирішальне значення для визначення правомірності позовних вимог, при цьому, для вирішення цього питання необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Відповідно до підпункту 1.2.2 пункту 1.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998р. №53/5, (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 03.11.1998р. за № 705/3145) (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012р. №1950/5), (зі змінами) (далі - Інструкція), основними видами (підвидами) судових експертиз є, зокрема: інженерно-технічна (підвидами якої є будівельно-технічна та оціночно-будівельна експертиза).

Відповідно до пункту 5.2 розділу II Інструкції, визначення питання щодо вартості обєктів нерухомого майна віднесено до компетенції питань оціночно-будівельної експертизи.

Судова колегія вважає, що в даному випадку призначення судової експертизи є необхідним для дослідження експертом на основі спеціальних знань та систематизації наявних в матеріалах справи доказів, зокрема звіту №07-17-М14-13 з незалежної оцінки ринкової вартості майна складеному 11.05.2017р. суб'єктом оціночної діяльності ПП "ТА-Експерт-Сервіс", та звіту №39-ФБ про оцінку майна складеному 05.11.2015р. незалежним суб'єктом оціночної діяльності ТОВ "Центр оцінки власності "Парето".

Експертне дослідження у даній справі необхідне для повного, всебічного та об'єктивного встановлення фактичних обставин справи, а систематизація вищевказаних доказів у вигляді висновку експерта усуне сумніви щодо доводів та заперечень учасників справи, в тому числі щодо доказів долучених до матеріалів справи, на які посилаються сторони як на підтвердження своїх правових позицій.

Щодо доводів апелянта про порушення місцевим господарським судом норм процесуального законодавства, яке полягає у невірному визначенні експертної установи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про судову експертизу" судово-експертну діяльність у кримінальному провадженні здійснюють державні спеціалізовані установи, а в інших випадках - також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. До державних спеціалізованих установ належать, зокрема, науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України.

У відповідності до статті 7-1 Закону України "Про судову експертизу", підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Як встановлено пунктом 1.6 Інструкції, експертизи та дослідження проводяться експертними установами за зонами регіонального обслуговування згідно з Переліком регіональних зон обслуговування науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції України, наведеним у додатку 1 до цієї Інструкції.

Відповідно до частини 3 статті 99 Господарського процесуального кодексу України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.

Отже, право остаточного визначення експертної установи, яка буде проводити експертизу, належить органу, який призначає таку експертизу, а в даному випадку - суду, приймаючи до уваги конкретні обставини справи та враховуючи зону регіонального обслуговування відповідної експертної установи.

Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про доручення проведення судової експертизи державній експертній установі в межах відповідної зони регіонального обслуговування, в якій розташоване нерухоме майно відчужене за оспорюваним договором, а саме: Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_3 Міністерства юстиції України.

Крім того, судова колегія відхиляє доводи апелянта щодо можливість наявності конфлікту інтересів між третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Координаційним центром з надання правової допомоги та експертною установою - Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_3, як такі, що не підтверджені будь-якими належними та допустимими доказами та які ґрунтуються виключно на припущеннях апелянта.

Колегія суддів також вважає, що місцевим господарським судом було обґрунтовано покладено витрати за проведення експертизи на позивача - Публічне акціонерне товариство "Фідобанк", оскільки саме ним було ініційовано позов про визнання договору купівлі-продажу від 02.12.2015р., таким, що відповідає ознакам нікчемності, та визнання зазначеного договору купівлі-продажу недійсним.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта щодо неправильно визначеного суб'єкта проведення експертизи, а також безпідставності покладення обовязку щодо оплати за проведення експертизи на позивача, оскільки дії суду відносно призначення у справі експертизи спрямовані саме на дотримання судом повноти та всебічності встановлення обставин справи, що є основним завданням суду і його обов'язком, відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України, а також відповідати завданню господарського судочинства, визначеному статтею 2 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи .

Таким чином, зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи є правом господарського суду, що зумовлене неможливістю вирішення спору по суті за відсутності висновків про встановлення фактів, які можуть бути встановлені лише експертом.

За таких обставин, оскільки зупинення провадження у справі є наслідком призначення судом судової оціночно-будівельної експертизи, що унеможливлює розгляд справи на час знаходження матеріалів справи в експертній установі, то, зупинивши провадження у справі, господарський суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального права, а тому підстав для скасування ухвали суду не вбачається.

Відповідно до статей 74 та 76 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на зазначене, доводи апелянта не приймаються судом до уваги, оскільки вони суперечать обставинам справи та нормам чинного законодавства, судова колегія вважає, що посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак, апелянт не довів тих обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права та при повному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з чим ухвалу господарського суду Харківської області від 24.04.2018р. у справі №922/59/18 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись ст.ст. 254, 255, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Фідобанк" - ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 24.04.2018р. у справі №922/59/18 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 08 червня 2018р.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий суддя Плахов О.В.

Суддя Здоровко Л.М.

Суддя Слободін М.М.