ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 916/1350/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Баранець О.М., Студенець В.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколінія"

на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 06.11.2017

(головуючий - Жеков В. І., судді: Лашин В. В., Мишкіна М. А.)

та рішення Господарського суду Одеської області від 28.08.2017

(суддя Щавинська Ю.М.)

у справі №916/1350/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколінія"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Віталмар транс"

про стягнення 155 500, 49 грн,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У червні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Еколінія" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" про стягнення збитків від недостачі вантажу у розмірі 147 736,62 грн, а також витрат по сплаті судового збору у сумі 2 216,05 грн.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані такими обставинами.

1.2.1. 01 лютого 2017 року між Каргілл Інтернешнл С.А. та ТОВ "Віталмар транс" було укладено контракт №ВМР363200, відповідно до якого останній зобов'язався поставити Каргілл Інтернешнл С.А. 1 700 тонн кукурудзи врожаю 2016 року, вартістю 153 долара США за одну метричну тонну зерна кукурудзи.

1.2.2. 03 січня 2017 року між ТОВ "Віталмар транс" та ТОВ "Еколінія" укладено договір про надання послуг з організації перевезень вантажів залізничним транспортом №04-01/2017, згідно з умовами якого ТОВ "Еколінія" зобов'язалося на вимогу ТОВ "Віталмар транс" надати послуги з організації перевезення вантажів залізничним транспортом в межах України.

1.2.3. 10 вересня 2014 року між ТОВ "Еколінія" та Державним територіальним об'єднанням "Південно-Західна залізниця", правонаступником якого є ПАТ "Українська залізниця" укладено договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, предметом якого є надання залізницею послуг, передбачених Статутом залізниць.

1.2.4. 19 березня 2017 року ТОВ "Еколінія", як вантажовідправник, за накладною №32008039 відправило два вагони №95643466 з масою вантажу 68 600 кг та №95433207 з масою вантажу 67 500 кг, а всього 136 100 кг зерна кукурудзи.

Ці вагони опломбовано згідно з встановленим порядком. Вантажоодержувачем зазначено ПАТ "Одеський припортовий завод" для ТОВ "Бориваж", який діє в інтересах Каргілл Інтернешнл С.А.. Приймання вантажу для його перевезення пройшло без зауважень зі сторони залізниці.

1.2.5. 27 березня 2017 року на станції призначення під час попереднього зважування вагонів було встановлено невідповідність маси брутто вагонів даним, зазначеним у відповідній накладній. Пошкодження пломб виявлено не було.

1.2.6 Позивач вказує, що у вагоні №95643466 було встановлено недостачу, яка склала 18 800 кг зерна кукурудзи, а в у вагоні №95433207 - 19 400 кг зерна кукурудзи, всього 38 200 кг, про що було складено відповідний акт розходження у вазі брутто від 27.03.2017.

1.2.7. Загальний розмір недостачі зерна кукурудзи становить 38 200 кг, загальний розмір збитків, завданий недостачею зерна кукурудзи - становить 5 446,6 доларів США (38,2 тонн * 153 долара США). Курс гривні станом на 27.03.2017 за 100 доларів США становить 2712,4559 грн. Розмір збитків у національній валюті України станом на день виявлення недостачі становить 147 736,62 грн. (5446,6*27,124559).

1.2.8. Обґрунтовуючи свою позицію щодо правомірності звернення до суду з відповідним позовом, ТОВ "Еколінія", посилаючись на положення ст. ст. 130, 133 Статуту залізниць України зазначає, що право подання позову про стягнення збитків, завданих недостачею вантажу, відповідно до переуступного напису на накладній №32008039 від 19.03.2017 передано від вантажоодержувача вантажовідправнику, вказуючи при цьому, що передавальний напис підписано уповноваженими особами та скріплено печаткою вантажоодержувача.

2. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

2.1. Судами встановлено, що 19.03.2017 ТОВ "Еколінія" на виконання умов договору №04-01/2017 від 03.01.2017 відправило на станцію Чорноморська Одеської залізниці два вагони: № 95643466 з масою вантажу 68 600 кг та № 95433207 з масою вантажу 67 500 кг, що підтверджується залізничною накладною №32008039.

Вантаж завантажений у вагони відправником навалом. Відправником підтверджено правильність внесених відомостей.

2.2. 27 березня 2017 року по прибутті потягу №3731 о 06 год 45 хв комерційним агентом ОСОБА_6 та прийомоздавальником ПАТ "Одеський припортовий завод" ОСОБА_5 проведено огляд вагонів у технічному та комерційному відношеннях. За результатами огляду встановлено, що запірно-пломбувальні пристрої справні і виконують свої функції, розсипу та течії вантажу не виявлено, про що складено акт загальної форми за №4284.

Того ж 27 березня 2017 року о 07 год. 50 хв. вказані вагони після виводу з-під лінії електромереж були додатково оглянуті цими ж відповідальними особами та встановлено, що вагони справні, запірно-пломбувальні пристрої справні, виконують свої функції та відповідають документу. Верхні та нижні люки вагонів щільно закриті, доступу до вантажу немає, розсипу вантажу не виявлено, про що складено відповідний акт загальної форми №4286.

2.3. Цього ж дня 27 березня 2017 року між уповноваженим представником ТОВ "Боріваж" та представником постачальника (ТОВ "Еколінія) складено акти розбіжностей у вазі №1147 та №1148, згідно з якими встановлено недостачу зерна кукурудзи у загальному розмірі 38 150 кг, а саме у вагоні №95643466 в розмірі 18 800 кг зерна кукурудзи, у вагоні №95433207 - 19 350 кг зерна кукурудзи.

2.4. ТОВ "Еколінія" з урахуванням наявності таких розбіжностей та складання відповідних актів з цього приводу направило начальнику станції Чорноморська Одеської залізниці листа за №46/03-2017 з вимогою про складання комерційного акту для фіксування факту нестачі вантажу у вагонах № 95643466 та №95433207 по накладній №32008039.

2.5. Листом від 29.03.2017 за вих. №258 начальник станції Чорноморська виробничого підрозділу "Одеська дирекція залізничних перевезень" відмовив у складенні комерційного акта, з огляду на те, що при огляді вагонів не було виявлено пошкодження пломб.

2.6. ТОВ "Еколінія, не погоджуючись з такою відмовою, звернулося до Регіональної філії "Одеська залізниця" з відповідною скаргою.

Листом від 13.04.2017 за №М-10/935 Служба комерційної роботи та маркетингу Регіональної філії "Одеська залізниця" повідомила про відсутність підстав для задоволення скарги, оскільки спірні вагони з вантажем насіння кукурудзи по відправці Балин - Чорноморська Екс (для ОПЗ) прибули 27.03.2017 о 03 год. 40 хв. на станцію Чорноморська Екс (для ОПЗ) на адресу ТОВ "Боріваж" зі справними запірно-пломбувальними пристроями вантажовідправника без ознак доступу до вантажу.

2.7. ТОВ "Еколінія" як доказ нестачі вантажу надало акт експертизи Одеської регіональної торгово-промислової палати України № УТЭ-578 від 27.03.2017.

За змістом зазначеного документа, складеного за результатами перевірки кількості вантажу у вагонах №95643466 та №95433207, зовнішнім оглядом експерта встановлено:

1) у вагоні №95643466 між кришками і горловинами бункерів лівого, середнього і правого розвантажувальних люків, розташованих з протилежної сторони від штурвалів, наявні порушення гумового ущільнювача і затиснені зерна кукурудзи.

На поверхні горловини кожного бункеру виявлені зовнішньо видимі механічні пошкодження у вигляді подряпин;

2) у вагоні №95433207 між кришками і горловинами бункерів лівого і правого розвантажувальних люків, розташованих зі сторони штурвалів, наявні порушення гумового ущільнювача і затиснені зерна кукурудзи. На поверхні горловини кожного бункеру виявлені зовнішньо видимі механічні пошкодження у вигляді подряпин.

При розкритті кришок завантажувальних люків експертом встановлено:

1) у вагоні № 95643466 наявні воронкоподібні заглиблення зерна кукурудзи, направлені в сторони лівого, середнього та правого розвантажувальних люків, розташованих з протилежної сторони від штурвалів;

2) у вагоні № 95433207 наявні воронкоподібні заглиблення зерна кукурудзи, направлені в сторони лівого та правого розвантажувальних люків, розташованих зі сторони штурвалів.

Таким чином, наявність на зовнішній видимій поверхні насипу зерна кукурудзи воронкоподібних заглиблень, розташованих по одній осі з розвантажувальними люками, свідчить про просипання зерна через ці люки.

3. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3.1. Рішенням Господарського суду Одеської області від 28.08.2017 в задоволенні позову відмовлено.

3.2. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 06.11.2017 рішення Господарського суду Одеської області від 28.08.2017 залишено без змін.

3.3. Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з такого.

3.3.1. Відповідно до ч.1 ст. 110, ст. 113 Статуту залізниць України, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі вантажу одержувачу, доки не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу відбулися з незалежних від неї причин.

3.3.2. Згідно з п. "а" ст. 111 Статуту залізниць України, якщо вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення, залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу.

Таким чином, оскільки комерційний акт складено не було, а акти загальної форми не містять обставин, що можуть бути передумовою для матеріальної відповідальності залізниці, суди дійшли висновку, що під час виявлення недостачі вантажу не було дотримано передбачений законодавством порядок документального оформлення цієї обставини.

3.3.3. За висновком судів, оформлений без участі представника залізниці за результатами проведення експертизи акт не може бути прийнятий як належний та допустимий доказ у справі.

3.3.4. Отже, суди дійшли висновку, що правові підстави для притягнення ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" до відповідальності у вигляді відшкодування збитків відсутні, оскільки ТОВ „Еколінія" не доведено, що саме дії ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" призвели до виникнення цих збитків.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

4.1. Не погоджуючись з вищезазначеними постановою та рішенням, ТОВ "Еколінія" звернулося до суду з касаційною скаргою в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 28.08.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 06.11.2017 скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, а також стягнути з відповідача судові витрати.

4.2. Згідно з доводами скаржника суди попередніх інстанцій безпідставно прийняли як докази у справі акти загальної форми від 27.03.2017 №4284, 4286, оскільки зазначені акти були складені тільки за участю представників станції Чорноморська Одеської залізниці та ПАТ "Одеський припортовий завод", тоді як обов'язковою була участь ТОВ "Боріваж", як фактичного одержувача вантажу.

4.3. У цьому аспекті скаржник стверджує, що відсутність представника ТОВ "Боріваж", як отримувача вантажу, під час складання актів загальної форми дає підстави сумніватись у цих актах, оскільки ні представник залізниці, ні представник ПАТ "Одеський припортовий завод" не зацікавлені у встановленні фактичних обставин огляду вагонів.

4.4. Судовою колегією не прийнято як належний та допустимий доказ наданий позивачем акт експертизи від 27.03.2017 №УТЭ-578, складений експертом Одеської регіональної торгово-промислової палати.

4.5. Судами зроблено висновок, який не ґрунтується на положеннях чинного законодавства України. Скаржник стверджує, що висновок судів про те, що "до отримання результатів оскарження дій по не складенню комерційного акта, одержувач вантажу не мав права проводити вивантаження, якщо планував стягнення з перевізника вартості частини вантажу у подальшому" є безпідставним та не відповідає нормам права, а також роз'ясненням Президії ВГСУ "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" від 29.02.2002, на положення яких здійснили посилання суди попередніх інстанцій.

4.6. Відзивів на касаційну скаргу від інших учасників спору до суду касаційної інстанції не подано.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

5. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

5.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

5.1.1. Відповідно до частини 1 ст. 300 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

5.1.2. За приписами частини 2 ст.300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.1.3. З урахуванням визначених меж розгляду справи судом касаційної інстанції, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про неправильну оцінку судами попередніх інстанцій документів, що містяться у матеріалах справи (п.4.2), необхідність надання повторної оцінки доказам у справі (п.4.4) та повторного встановлення фактичних обставин справи.

5.2. Щодо суті касаційної скарги

5.2.1. Предметом спору у справі є стягнення з відповідача на користь позивача збитків від недостачі вантажу у розмірі 147 736,62 грн.

5.2.2. Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов'язання, які виникають з договорів та інших правочинів.

5.2.3. Згідно з статтею 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі статтею 908 Цивільного кодексу України встановлено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України затверджено постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 (далі по тексту - Статут залізниць України).

Статтею 110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно з статтею 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (статті 114 Статуту залізниць України).

5.2.4. Пунктом 1.2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 передбачено, що накладна (залізнична) є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Згідно із пунктом 8 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 за № 644 та зареєстрованих Міністерством юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083, датою фактичної видачі вантажу вважається дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування.

Відповідно до пункту 11 Правил видачі вантажів визначено, що при передаванні завантажених вагонів при перевезенні вантажів на відкритому рухомому складі сторони переконуються у відсутності слідів утрати й пошкодження вантажу. Цим пунктом не заборонено під час приймання перевіряти інші ознаки недостачі вантажу.

5.2.5. Статтею 111 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця звільняється від відповідальності за недостачу вантажу у разі, коли вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

5.2.6. Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

5.2.7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ "Еколінія" як доказ нестачі вантажу надало акт експертизи Одеської регіональної торгово-промислової палати України № УТЭ-578 від 27.03.2017.

За змістом статей 33 і 34 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відмовляючи у позові про стягнення збитків (вартості понаднормових втрат вантажу), суди попередніх інстанцій виходили з того, що на підтвердження маси втраченого вантажу позивачем не надано доказів складення комерційного акту, тоді як акти загальної форми не містять обставин, що можуть бути передумовою для матеріальної відповідальності залізниці. Тобто за висновком судів позивач не надав належних доказів, які підтверджують його позовні вимоги.

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, по суті зводяться до переоцінки наявних у матеріалах справи документів, а відтак, не заслуговують на увагу, оскільки скаржник фактично просить вирішити питання про достовірність поданих ним доказів, які на його думку, в зв'язку з вибірковим підходом до їх оцінки були безпідставно відхилені судами попередніх інстанцій. Проте така позиція скаржника не відповідає вимогам ст.300 Господарського процесуального кодексу України.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

6.1. Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.2. З огляду на зазначене вище, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги позивача без задоволення, а судових рішень, що оскаржуються - без змін.

7. Судові витрати

7.1. Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов'язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еколінія" залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 06.11.2017 та рішення Господарського суду Одеської області від 28.08.2017 у справі №916/1350/17 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Ткач

Судді О. Баранець

В. Студенець