ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/652/18

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

при секретарі судового засідання Арзуманян В.,

від позивача: ОСОБА_1, згідно довіреності від 01.08.2017р.

від відповідача: не з`явився,

дослідивши матеріали справи №916/652/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Студия анимационного кино Мельница (юридична адреса: 193232, Російська Федерація, м. Санкт-Петербург, пр. Більшовиків, 34, корп. 2, літера А; поштова адреса: 65058, м. Одеса, пр. Шампанський, 9, оф.24) до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (65055, м. Одеса, вул.Молодіжна, 18/1) про стягнення 37230грн.,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяв, клопотань:

Позивач в обґрунтування власних позовних вимог послався на те, що 05.02.2018р. представником позивача в магазині „Успех за адресою: м. Одеса, вул.Преображенська,49/51, в якому здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_2 виявлено випадок незаконного розповсюдження товару із зображенням персонажів аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу „Лунтік і його друзі, який є обєктом інтелектуальної власності, виключним правом щодо якого володіє позивач. Суму компенсації, заявлену до стягнення з відповідача, що налічує 10 мінімальних заробітних плат, позивач розрахував спираючись на той факт, що мав місце один випадок порушення авторського права, отже, обрахував одну мінімальну граничну суму компенсації, встановлену положеннями Закону України „Про авторське право і суміжні права.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, однак, в судовому засіданні 05.06.2018р., викладаючи в усній формі суду своє вступне слово, зазначив про невизнання позову, оскільки стверджує, що відбувалось розповсюдження товару, поданого за клопотанням від 05.06.2018р. за вх.№11148/18, на якому відсутнє зображення персонажу мультфільму "Лунтік та його друзі". За таких обставин, суд розглядає дану справу за наявними в ній матеріалами з врахуванням положень ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 ГПК України, якими передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи; неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.04.2018р. відкрито провадження у справі №916/652/18, постановлено розглядати справу №916/652/18 за правилами Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017р.) в порядку спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи по суті на „07 травня 2018р. об 11год.00хв.

Ухвалами суду від 07.05.2018р., від 29.05.2018р. розгляд справи відкладався та у судовому засіданні 05.06.2018р. було оголошено перерву до 11.06.2018р. о 12год.00хв.

Клопотання сторін про долучення доказів до матеріалів справи від 29.05.2018р. за вх.№10491/18, від 31.05.2018р. за вх.№10808/18, від 05.06.2018р. за вх.№11148/18 були судом задоволені.

Клопотання відповідача від 29.05.2018р. за вх.№10552/18 про ознайомлення з матеріалами справи було судом задоволене.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

Прокатне посвідчення №214057306 від 21.11.2006р., видане Державним регістром кіно- та відеофільмів Федеральної агенції по культурі та кінематографії, свідчить, що всі права на кіновідеофільм «Лунтік і його друзі» (20 серій, кольоровий, тривалістю 1год.30хв., випуск Россія, 2006р.) належать ТОВ Студия анимационного кино Мельница на строк дії авторського права на фільм.

Згідно Посвідчення національного фільма, виданого Федеральною агенцією по культурі та кінематографії Міністерства культури Російської Федерації 14.04.2005р., анімаційний фільм «Лунтік і його друзі» налічує 389 серій, тривалістю 2год.37хв. та права на нього безстроково належать ТОВ Студия анимационного кино Мельница.

На підтвердження розповсюдження відповідачем товару із зображенням, що є обєктом авторського права, позивач подав DVD диск з відеозаписом першої серії аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу «Лунтік і його друзі», DVD диск з відеозаписом, зробленим 05.02.2018р. у магазині «Успех», що знаходиться за адресою: м.Одеса, вул. Преображенська,49/51, картковий чек №348264 від 05.02.2018р., фіскальний чек № від 05.02.2018р. на суму 14,25грн. на придбання товару «Кукуруні палички Мульт», виданий ФОП ОСОБА_2, а також примірник придбаного у відповідача товару.

16.02.2018р. позивачем було надіслано відповідачу лист щодо припинення порушення авторських прав.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення представників сторін, їх мотивовану оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення чи відмови у позові, проаналізувавши нижченаведені норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 418 Цивільного кодексу України визначено, що право інтелектуальної власності це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший обєкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних обєктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, може використовувати цей об'єкт на власний розсуд, з додержанням при цьому прав інших осіб; використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом; умови надання дозволу (видачі ліцензії) на використання об'єкта права інтелектуальної власності можуть бути визначені ліцензійним договором, який укладається з додержанням вимог цього Кодексу та іншого закону (ч.ч.2-4 ст.426 ЦК України).

Згідно ст.435 ЦК України первинним субєктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Субєктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Статтею 441 ЦК України визначено, що використанням твору, в тому числі, є його відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України Про авторське право і суміжні права, аудіовізуальний твір - це твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

Частиною 1 статті 8 названого Закону до обєктів авторського права віднесено твори у галузі науки, літератури і мистецтва, зокрема аудіовізуальні твори.

Відповідно до ст.9 Закону України „Про авторське право і суміжні права частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону.

Згідно до статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: виключне право на використання твору, а також виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права. Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом. Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, відтворення творів; здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп'ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп'ютер.

Статтею 443 Цивільного кодексу України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Згідно статті 440 Цивільного кодексу України та частини третьої статті 15 Закону України Про авторське право і суміжні права майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

У відповідності до ч. 1 ст.31 названого вище Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Частиною другою статті 32 Закону України Про авторське право і суміжні права передбачено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

Порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену Цивільним кодексом України, законом чи договором (ст.431 ЦК України).

Статтею 445 ЦК передбачено право автора на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом.

За приписами ч.1 ст.52 вищезгаданого Закону за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав субєкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції. Зі змісту ч.2 вищезазначеної статті вбачається, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу, крім того, при визначенні компенсації слід враховувати обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Таким чином, предметом доведення по справі про стягнення компенсації за порушення авторського права є, по-перше, належність позивачу авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, по-друге, додержання відповідачем вимог Цивільного кодексу України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами (п.29 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності").

Відповідно до п.51.3. Постанови Пленуму ВГСУ №12 від 17.10.2012р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" у визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності. Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні. У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши умови договору, суд доходить висновку про наявність у позивача виключних майнових авторських прав на аудіовізуальний твір мультиплікаційний серіал «Лунтік і його друзі» та на його складові частини, в тому числі і зображення персонажу «Лунтік», а отже, і наявність права захищати свої права, у тому числі шляхом звернення до суду з позовом. Тобто, ТОВ Студия анимационного кино Мельница є власником виключних прав у повному обсязі також і на персонажі аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «Лунтік і його друзі», в тому числі і зображення персонажу «Лунтік», який в силу статті 9 Закону України Про авторське право і суміжні права охороняється як твір відповідно до цього Закону.

Факт розповсюдження відповідачем товару із зображенням, що є обєктом авторського права у магазині „Успех 05.02.2017р., а саме, «Кукурузні палички Мульт» підтверджується DVD диском з відеозаписом першої серії аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу «Лунтік і його друзі», DVD диском з відеозаписом, зробленим 05.02.2018р. у магазині «Успех», що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул.Преображенська,49/51, картковим чеком №348264 від 05.02.2018р., фіскальним чеком № від 05.02.2018р. на суму 14,25грн., виданим ФОП ОСОБА_2, а також примірником придбаного у відповідача товару.

Таким чином, судом встановлено факт порушення ФОП ОСОБА_2 майнових авторських прав на персонаж "Лунтік", як складову частину аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу «Лунтік і його друзі», шляхом розповсюдження товару, що містить зображення персонажу "Лунтік".

Звідси, за наявності встановленого порушення у вигляді розповсюдження товарів з порушенням авторського права, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, внаслідок чого стягненню з відповідача підлягає сума 37230грн., яка знаходиться у межах, визначених приписом пункту "г" частини другої статті 52 Закону, тобто, в межах від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат.

За попереднім розрахунком позивача суми судових витрат, які він поніс у звязку з розглядом даної справи, судові витрати складають 1762грн. судового збору.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню судом, відшкодування йому підлягає судовий збір в сумі 1762грн.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Студия анимационного кино «Мельница» (юридична адреса: 193232, Російська Федерація, м. Санкт-Петербург, пр. Більшовиків, 34, корп. 2, літера А; поштова адреса: 65058, м. Одеса, пр.Шампанський, 9, оф.24, ОДРН 141, ІНН НОМЕР_1) повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (65055, м.Одеса, вул.Молодіжна, 18/1, ІПН НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Студия анимационного кино «Мельница» (юридична адреса: 193232, Російська Федерація, м. Санкт-Петербург, пр. Більшовиків, 34, корп. 2, літера А; поштова адреса: 65058, м. Одеса, пр. Шампанський, 9, оф.24, ОДРН 141, ІНН НОМЕР_1) 37230 (тридцять сім тисяч двісті тридцять) грн. компенсації за порушення авторських прав, 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. судового збору.

У відповідності до ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 14 червня 2018 р.

Суддя І.А. Малярчук