ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 903/918/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В.Г.,

суддів: Катеринчук Л.Й., Погребняка В.Я.

за участю секретаря судового засідання - Анісімової М.О.;

учасники справи:

позивач - Фізична особа - підприємець Терещук Г.А. - особисто,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Волинська рітейлерська компанія"

представник - Проскуровський В.В.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Західна фармацевтична компанія",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Бджілка",

представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися,

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська рітейлерська компанія"

на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 27.02.2018

у складі колегії суддів: Огороднік К.М. (головуючий), Саврій В.А., Тимошенко О.М.

та на рішення Господарського суду Волинської області від 11.12.2017

у складі судді Дем'як В.М.

у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Терещука Г.А.

до ТОВ "Волинська рітейлерська компанія"

про стягнення збитків та розірвання договору оренди нерухомого майна від 11.10.2013,

ВСТАНОВИВ

Обставини справи встановлені судами першої та апеляційної інстанції

1. 11.10.2013 року між Терещуком Георгієм Афанасійовичем (далі - Терещук Г.А., орендодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Волинська рітейлерська компанія" (далі - ТОВ "Волинська рітейлерська компанія", орендар) укладений договір оренди нерухомого майна, відповідно до пункту 1 якого орендодавець зобов'язався передати орендарю у платне строкове користування нежитлове приміщення, а саме: приміщення "Кулінарії"/магазин-бар/ А-1 загальною площею 147,6 кв.м., що розташоване в м. Ківерці, вул. Визволителів, 16 (один "б") Волинської області.

2. Відповідно до пункту 1.3 договору схема, технічна характеристика та опис предмета оренди містяться в Технічному паспорті КП "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації". Мета оренди - розміщення закладу торгівлі та громадські харчування. Договір набуває юридичної сили з моменту підписання сторонами і діє 82 календарних місці з моменту підписання даного договору.

3. Згідно з пунктом 3.2 договору орендодавець має право вимагати дострокового розірвання договору, а також стягнення з орендаря сум прямих збитків, у випадках коли: - орендар користується предметом оренди всупереч договору або не за цільовим призначенням; - орендар не сплатив орендну плату протягом трьох місяців, незалежно від послідовності; - порушення орендарем умов цього договору.

4. Згідно з пунктом 4.1 договору за користування предметом оренди встановлюється орендна плата в наступному розмірі: - 8420 грн. за один календарний місяць; - орендна плата нараховується орендарем з 15.01.2014 року. Орендна плата відповідно до статей 796, 797 Цивільного кодексу України включає в себе плату за користування Предметом оренди та земельною ділянкою, на якій він розташований і яка відведена для його обслуговування.

5. Пунктами 6.2.5. - 6.2.7. договору передбачено, що орендар має право здавати предмет оренди в суборенду виключно з письмового повідомлення орендодавцю, третім особам на термін, що не перевищує термін дії даного договору. До договору суборенди застосовуються усі положення (вимоги) цього договору. Здійснювати реконструкцію предмета оренди для ведення господарської діяльності у відповідності до вимог ДБН України, тільки з письмового дозволу орендодавця та у випадках, передбачених вимогами чинного законодавства України, при наявності погодження органів місцевої влади. Виконання орендарем таких робіт повинно здійснюватися у порядку, що виключає порушення режиму діяльності орендодавця, а також інших орендарів, а також без заподіяння шкоди діючим інженерним мережам і комунікаціям. За письмовим погодженням з орендодавцем виготовляти та погоджувати у встановленому порядку проектно-кошторисну документацію, необхідну для проведення перепланування або поліпшення предмета оренди, та отримувати відповідні дозволи, необхідні для виконання таких робіт.

6. Пунктом 10.5 договору оренди від 11.10.2013 сторонами письмово передбачене звернення до господарського суду у разі виникнення спорів пов'язаних із даним договором.

7. 24.12.2013 сторони підписали договір про внесення змін до договору оренди нерухомого майна від 11.10.2013, яким доповнили пункт 4.7 зазначеного договору абзацом другим такого змісту: "Одночасно орендар має право самостійно укладати договори з організаціями (їх філіями, структурними підрозділами), що надають (забезпечують) послуги опалення, водопостачання, водовідведення та інші комунальні послуги, в тому числі, договори на постачання електроенергії з організацією, що забезпечує таке постачання".

8. 11.10.2013 сторонами договору підписано акт прийому-передачі нежитлового приміщення.

9. 20.11.2017 Терещук Г.А. звернувся до відповідача з вимогою про дострокове розірвання договору оренди у зв'язку із неналежним виконанням останнім умов договору, а саме: відсутності будь-яких письмових повідомлень про передачу в суборенду третім особам предмета оренди; здійсненні реконструкції предмета оренди без письмового дозволу всупереч встановленим нормам ДБН України та погоджень органів місцевої влади; виготовленні та погодженні проектно-кошторисно документації, а також проведення перепланування предмета оренди за відсутності письмового погодження. Вказана вимога залишена відповідачем без відповіді.

Обґрунтування позовних вимог

10. 29.11.2017 ФОП Терещук Г.А. звернувся до суду з позовом до ТОВ "Волинська рітейлерська компанія" про стягнення збитків та розірвання договору оренди нерухомого майна від 11.10.2013, посилаючись на порушення орендарем пунктів 6.2.5-6.2.7 договору оренди.

11. 08.12.2017 позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просив суд розірвати договір оренди нерухомого майна від 11.10.2013 та залучити до участі у справі третіх осіб суборендарів ФОП Горбачука Б.П. та ТОВ "Західна фармацевтична компанія".

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

12. 11.12.2017 рішенням Господарського суду Волинської області замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог предмет спору, на стороні позивача ФОП Горбачука Б.П. на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог предмет спору, на стороні позивача ТОВ "Бджілка". Позов задоволено. Розірвано Договір оренди нерухомого майна від 11.10.2013, укладений між Терещуком Г.А. та ТОВ "Волинська рітейлерська компанія", з огляду на обґрунтованість позовних вимог. Також суд зазначив, ФОП Терещук Г.А. на момент звернення до суду зареєстрований у встановленому законом порядку як суб'єкт підприємницької діяльності, яку він здійснює від здачі приміщення в оренду, про що він зазначає у податковій звітності та у зв'язку з чим і сплачує єдиний податок, а правовідносини зі спору, що є предметом даного судового розгляду мають господарсько-правовий характер.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

13. 27.02.2018 постановою Рівненського апеляційного господарського суду рішення Господарського суду Волинської області від 11.12.2017 залишено без змін, з підстав його законності та обґрунтованості.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву

14. 19.03.2018 ТОВ "Волинська рітейлерська компанія" подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 27.02.2018 та рішення Господарського суду Волинської області від 11.12.2017, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

15. 15.05.2018 до Верховного Суду від ФОП Терещука Г.А. надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він просить залишити без змін прийняті у справі рішення та постанову, а скаргу - без задоволення.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

16. Звертаючись з касаційною скаргою ТОВ "Волинська рітейлерська компанія" посилається на порушення судами норм процесуального та матеріального права, зокрема положень частин першої та другої статті 651 Цивільного кодексу України

Б. Доводи відповідача, викладені у відзиві на касаційну скаргу

17. У відзиві на касаційну скаргу ФОП Терещук Г.А. посилається на безпідставність скарги та законність прийнятих у справі рішень.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

18. Протокол № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

18.1. Стаття 1

Захист власності

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

19. Господарський процесуальний кодекс України (в редакції після 15.12.2017)

19.1. Стаття 300. Межі розгляду справи судом касаційної інстанції

1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

20. Цивільний кодекс України

20.1. Стаття 11. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків

2. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини.

20.2. Стаття 526. Загальні умови виконання зобов'язання

1.Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

20.3. Стаття 610. Порушення зобов'язання

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

20.4. Стаття 627. Свобода договору

1. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

20.5. Стаття 629. Обов'язковість договору

Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

20.6. Стаття 651. Підстави для зміни або розірвання договору

1. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

2. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи

і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

А. Щодо суті касаційної скарги

21. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

22. Доводи скаржника про неправильне застосування положень частини першої та другої статті 651 Цивільного кодексу України при прийнятті рішення та постанови у даній справі відхиляються колегією суддів, з огляду на наступне. Однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 Цивільного кодексу України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення.

23. Судами встановлено, що відповідачем було незаконно проведено реконструкцію приміщення, що підтверджується наявними в матеріалах справи заявами суборендарів до позивача від 01.11.2017, технічним паспортом на об'єкт нерухомого майна, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 15.11.2013, кадастровим планом земельної ділянки, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 26.06.2013 року, звітом про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж приміщення "Кулінарії"), письмовими поясненнями ТОВ "Бджілка" та ТОВ "Західна фармацевтична компанія". Разом з тим, вказана реконструкція спричинила пошкодження несучих стін та стелі приміщення оренди, що зокрема підтверджено в суді першої інстанції представниками третіх осіб. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог ФОП Терещука Г.А. про розірвання Договору оренди з мотивів істотного порушення орендарем умов укладеного договору.

24. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

25. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що рішення та постанова у справі прийняті з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

26. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська рітейлерська компанія" підлягає залишенню без задоволення, а прийняті у справі постанова Рівненського апеляційного господарського суду від 27.02.2018 та рішення Господарського суду Волинської області від 11.12.2017 - залишенню без змін.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська рітейлерська компанія" залишити без задоволення.

2. Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 27.02.2018 та рішення Господарського суду Волинської області від 11.12.2017 у справі № 903/918/17 залишити без змін.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді Л. Катеринчук

В. Погребняк