ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2018 р. Справа № 922/4134/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тарасова І. В., суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А.

при секретарі Кладько А.С.

за участі представників:

ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - Єгоров В.С., дов. № 14-195 від 11.12.2017

інших учасників - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ (вх.№768 Х/2-6)

на ухвалу господарського суду Харківської області від 29.03.2018 по справі №922/4134/15 (суддя Усатий В.О., повний текст ухвали складено 29.03.2018)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергозбереження", м. Харків,

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.03.2018 по справі №922/4134/15 визнано частково вимоги ПАТ "НАК "Нафтогаз України" в сумі 1627106,12 грн. основного боргу, 227390,67 грн. пені та штрафу, 121137,29 грн. 3% річних та 1176714,66 грн. інфляційних та включено їх до реєстру вимог кредиторів: 2924951,57 грн. до четвертої черги та 227390,67 грн. - до шостої черги, а також 3200,00 грн. судового збору до першої черги. Інші вимоги відхилено.

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" із зазначеною ухвалою господарського суду Харківської області не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу господарського суду Харківської області від 29.03.2018 по справі №922/4134/15 скасувати в повному обсязі та прийняти нове рішення, яким визнати вимоги ПАТ НАК "Нафтогаз України" в сумі 3 964 773,14 грн., а також 3200,00 грн. судового збору за подання заяви та включити їх до реєстру вимог кредиторів.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що провадження у справі №922/4134/15 було порушено ухвалою господарського суду Харківської області 30.07.2015, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Разом з тим, у зв'язку із скасуванням судом апеляційної інстанції постанови господарського суду Харківської .області від 12.08.2015 у справі №922/4134/15 про визнання боржника банкрутом, господарським судом Харківської області постановою від 13.07.2017 у справі №922/4134/15 вдруге визнано боржника банкрутом. Отже, визнання боржника банкрутом відбулось не протягом чотирнадцяти днів, як це передбачено статті 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а через понад два роки після порушення провадження у справі про банкрутство.

Крім того, вказує на те, що відповідно до абз.2 ч. 1 ст.95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» обов'язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України. Разом з цим, постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.05.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 03.08.2016 у справі №922/4134/15 встановлено, що ліквідаційною комісією боржника був порушений порядок добровільної ліквідації, що в силу вимог абз. 2 ч. ст. 95 Закону про банкрутство унеможливлює ініціювання справи про банкрутство такого боржника. Отже, за висновком заявника апеляційної скарги, після скасування постанови господарського суду Харківської .області від 12.08.2015 у справі №922/4134/15 судом касаційної інстанції і повернення справи до місцевого суду подальший розгляд мав відбутися зі стадії розгляду заяви про порушення провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, заявник апеляційної скарги вважає, що місцевий господарський суд, відмовляючи у визнанні грошових вимог з підстав дії мораторію, порушив законні права та інтереси кредиторів боржника, оскільки кредитори отримали можливість звернутись з кредиторськими вимогами до Боржника лише після публікації 14.07.2017 оголошення на сайті Вищого господарського суду України, тобто через понад два роки після порушення провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 27.04.2018 поновлено скаржнику пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Харківської області від 29.03.2018 по справі №922/4134/15. Відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд апеляційної скарги ПАТ НАК "Нафтогаз України" на 31.05.2018. Встановлено учасникам справи строк для подання відзивів на апеляційну скаргу.

Від учасників провадження у справі відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

В судове засідання 31.05.2018 з'явився представник ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", інші учасники провадження у справі про банкрутство не з'явились, про причини нез'явлення суд не повідомили, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені судом належним чином.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи, вжито заходи для належного повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду справи, а також з огляду на те, що явку представників сторін у дане судове засідання не визнано обов'язковою, суд вважає за можливе розглянути справу без участі інших учасників провадження за наявними у ній матеріалами.

У відповідності до вимог частини 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні пояснення уповноваженого представника апелянта, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Харківської області від 17.07.2015 у справі № 922/4134/15 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергозбереження" про порушення справи про банкрутство. Підготовче засідання по справі призначено на 30.07.2015.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.07.2015 справі № 922/4134/15 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Енергозбереження", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою господарського суду Харківської області від 12.08.2015 у справі №922/4134/15 визнано ТОВ "Енергозбереження" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

13.08.2015 на сайті Вищого господарського суду України опубліковано оголошення №21357 про визнання ТОВ "Енергозбереження" банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури та встановлено місячний строк з дня оприлюднення, протягом якого кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника.

03.09.2015 Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду Харківської області із заявою про визнання конкурсним кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергозбереження" на суму 1 982594,29 грн., які включити до реєстру вимог кредиторів. Судові витрати стягнути з боржника.

Розгляд вказаної заяви господарським судом Харківської області неодноразово відкладався.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.05.2016 у справі №922/4134/15 задоволено частково апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" та скасовано постанову господарського суду Харківської області від 12.08.15 у справі №922/4134/15 про визнання ТОВ "Енергозбереження" банкрутом, справу направлено на розгляд до господарського суду Харківської області.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.08.2016 у справі №922/4134/15 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17.05.2016 у справі № 922/4134/15 залишено без змін.

Постановою господарського суду Харківської області від 13.07.2017 у справі №922/4134/15 вдруге визнано ТОВ "Енергозбереження" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

На офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 14.07.2017 оприлюднено повідомлення про визнання ТОВ "Енергозбереження" банкрутом.

15.08.2017 до господарського суду Харківської області від НАК "Нафтогаз України" надійшла заява про визнання кредитором у справі про банкрутство з грошовими вимогами до боржника (вх. №26442 від 15.08.2017) в сумі 3964773,14 грн., розгляд якої було призначено одночасно із заявою ПАТ "НАК "Нафтогаз України" від 03.09.2015.

Зокрема, як вбачається зі змісту заяви ПАТ "НАК "Нафтогаз Україна" від 03.09.2015 та заяви від 15.08.2017 із грошовими вимогами до боржника грошові вимоги заявник обґрунтовував наступним.

Рішенням господарського суду м. Києва від 25.12.2012 по справі № 5011/42/16056-2012 стягнуто з ТОВ "Енергозбереження" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 233086,45 грн. боргу, 10581,81 грн. три проценти річних з простроченої суми, 52249,48 грн. пені, 53629,94 грн. штрафу.

Як зазначало ПАТ "НАК "Нафтогаз України", на дату подання заяви від 15.08.2017 рішення суду виконано боржником частково в сумі основного боргу в розмірі 233086,45 грн. та 4124,86 грн. 3% річних, тому залишок заборгованості по рішенню суду складає 53629,94 грн. штрафу, 52249,48 грн. пені та 6456,95 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду м. Києва від 03.02.2015 р. по справі № 910/28340/14 стягнути з ТОВ "Енергозбереження" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" суму основної заборгованості в розмірі 79 163,25 грн., суму пені в розмірі 5 994,05 грн., 3% річних в розмірі 3 937,20 грн., суму інфляційних втрат в розмірі 15 391,89 грн.

На дату подання заяви від 15.08.2017 рішення суду боржником не виконано, у зв'язку з чим, за період, не охоплений рішенням суду, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" нараховано до включення до реєстру вимог кредиторів 3% річних у розмірі 6317,88 грн. та 77954,78 грн. - інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду м. Києва від 06.11.2014 р. по справі № 910/18566/14 стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю " Енергозбереження " на користь публічного акціонерного товариства " Національна акціонерна компанія " Нафтогаз України " 1547942 грн. 87 коп. основний борг, 115517 грн. 20 коп. пені, 49267 грн. 20 коп. - 3% річних, 53044 грн. 26 коп. збитки від інфляції.

На дату подання заяви від 15.08.2017 рішення суду боржником не виконано, у зв'язку з чим, за період, не охоплений рішенням суду, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" нараховано до включення до реєстру вимог кредиторів 3% річних у розмірі 148447,12 грн. та 1749459,07 грн. - інфляційних втрат, судовий збір за подання заяви про визнання кредитором -3200,00 грн.

Враховуючи, що на дату подання ПАТ "НАК "Нафтогаз Україна" заяви боржником рішення суду не виконано, ПАТ "НАК "Нафтогаз Україна" розраховано заборгованість з урахуванням перерозрахунку 3% річних та інфляційних за період до 12.07.2017 р. та заявлено кредиторські вимоги у розмірі 3 964 773,14 грн., з яких 1627106,12 грн. - сума основного боргу, 227 390,67 грн. - пеня та штраф, 214426,35 грн. - 3% річних та 1895850,00 грн. інфляційних втрат.

Місцевий господарський суд, задовольняючи вимоги ПАТ "НАК "Нафтогаз України" частково в сумі 1627106,12 грн. основного боргу, 227390,67 грн. пені та штрафу, 121137,29 грн. 3% річних та 1176714,66 грн. інфляційних, виходив з того, що ухвалою суду від 30.07.2015 р. порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Енергозбереження" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів в порядку статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а тому розрахунок 3% річних та інфляційних був здійснений судом до дати порушення провадження у справі та, зокрема, встановлено, що по договору № 13/2015-ТЕ-19 від 29.12.2012 р. (за період з листопада 2014 р. по 29.07.2015 р) сума 3% річних складає 1672,19 грн., сума інфляційних - 36577,5 грн., а по договору № 13/2016-БО-19 від 29.12.2012 р. (за період з квітня 2014 р. по 29.07.2015 р.) сума 3% річних складає 59797,25 грн., сума інфляційних - 1065701,01 грн.

Таким чином, вимоги ПАТ "НАК "Нафтогаз Україна" визнані судом першої інстанції частково в сумі 1627106,12 грн. основного боргу, 227390,67 грн. пені та штрафу, 121130,79 грн. 3% річних та 1176714,66 грн. інфляційних та включено до реєстру вимог кредиторів 2924951,57 грн. до четвертої черги та 227390,67 грн. - до шостої черги, 3200,00 грн. судового збору включено до першої черги.

Інші вимоги відхилено за їх необґрунтованістю.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» грошове зобов'язання - зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов'язань відносяться також зобов'язання щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов'язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов'язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов'язань боржника, в тому числі зобов'язань щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов'язання, які виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров'ю громадян, зобов'язання з виплати авторської винагороди, зобов'язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов'язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов'язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону про банкрутство мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Частиною 2 та 7 ст. 19 Закону про банкрутство встановлено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду, яка є підставою для зупинення виконавчого провадження та припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, враховуючи, що мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням справи про банкрутство, із моменту введення мораторію боржник не може виконувати як грошові зобов'язання та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що виникли до введення мораторію, так і заходи, спрямовані на забезпечення їх виконання.

У відповідності до ч. 3, ч. 4 19 Закону про банкрутство протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

- забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах;

- забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;

- не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;

- зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;

- не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до положень ст. 19 Закону про банкрутство, мораторій на задоволення вимог кредиторів встановлює зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань, термін виконання яких настав до дня введення мораторію і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань, застосованих до дня введення мораторію.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 30.07.2015 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Енергозбереження" та цією ж ухвалою введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, який в силу вимог ст. 19 Закону про банкрутство, зупиняє нараховується неустойки (штрафу, пені) та зупиняє нарахування інфляційних втрат за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання та три проценти річних від простроченої суми. За таких обставин, нарахування кредитором пені, інфляційних втрат та 3% річних, які виникли після 29.07.2015, не можуть вважатися обґрунтованими, оскільки суперечать положенням статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

З урахуванням викладеного колегія суддів зазначає, що місцевим господарським судом цілком правомірно було здійснено розрахунок 3% річних та інфляційних до дати порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Енергозбереження".

Здійснивши власний перерахунок заявлених до включення до реєстру вимог кредиторів штрафних санкцій, інфляційних втрат та 3% річних, судом апеляційної інстанції встановлено, що за договором № 13/2015-ТЕ-19 від 29.12.2012 за період з листопада 2014 по 29.07.2015 сума 3% річних складає 1672,19 грн., сума інфляційних - 36577,5 грн., по договору № 13/2016-БО-19 від 29.12.2012 за період з квітня 2014 р. по 29.07.2015 сума 3% річних складає 59797,25 грн., сума інфляційних - 1065701,01 грн.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для визнання вимог ПАТ "НАК "Нафтогаз Україна" частково в сумі 1627106,12 грн. основного боргу, 227 390,67 грн. пені та штрафу, 121130,79 грн. 3% річних та 1176714,66 грн. інфляційних та включення до реєстру вимог кредиторів 2924951,57 грн. до четвертої черги (розміру основного боргу, 3% річних та інфляційних втрат) та 227390,67 грн. (штрафу та пені ) до шостої черги, а також 3200,00 грн. судового збору до першої черги.

Суд апеляційної інстанції вважає, що решта вимог ПАТ "НАК "Нафтогаз Україна" є такими, що суперечать нормам ст. 19 Закону про банкрутство, а тому погоджується з правовою позицією суду першої інстанції про їх необґрунтованість.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи апелянта що після скасування постанови господарського суду Харківської області від 12.08.2015 у справі №922/4134/15 і повернення справи до місцевого суду подальший розгляд мав відбутися зі стадії розгляду заяви про порушення провадження у справі про банкрутство, оскільки з постанови суду апеляційної інстанції від 17.08.2016 по справі №922/84134/15, якою скасована постанова господарського суду Харківської області від 12.08.2015, вбачається, що доводи апелянта про припинення провадження у справі визнані судом передчасними, оскільки суд дійшов висновку, що місцевим господарським судом не було повною мірою з'ясовано майновий стан боржника для прийняття рішення про його ліквідацію, у зв'язку з чим, справу про банкрутство ТОВ "Енергозбереження" було направлено на розгляд до господарського суду Харківської області.

При цьому, скасування судом апеляційної інстанції постанови господарського суду Харківської області від 12.08.2015 про визнання ТОВ "Енергозбереження" банкрутом не спростовує юридичного факту встановленого ухвалою суду від 30.07.2015 мораторію на задоволення вимог кредиторів, який, з урахуванням імперативних приписів статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в будь-якому випадку виключає нарахування штрафних санкцій, інфляційних та 3% річних.

При цьому, розглядаючи справу про банкрутство після її передачі на новий розгляд, господарський суд вдруге не виносив ухвалу про відкриття провадження у справі та не скасовував введеного ухвалою від 30.07.2015 року мораторію, то вказана ухвала господарського суду Харківської області, є чинною, а отже є чинним і введений нею мораторій.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу, повністю з'ясував обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для скасування судового рішення відсутні.

Судові витрати в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись статтями 129, статтями 269, 270, ст. 275, ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 29.03.2018 по справі №922/4134/15 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на дане судове рішення може бути подана до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст постанови складено 05.06.18

Головуючий суддя Тарасова І. В.

Суддя Білоусова Я.О.

Суддя Пуль О.А.