ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 25/5005/3077/2012

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Баранець О.М., Стратієнко Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Каверіна-1"

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.07.2017

(головуючий - Орєшкіна Е.В., судді: Євстигнеєв О.С., Березкіна О.В.)

та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2017

(суддя Манько Г.В.)

у справі №25/5005/3077/2012

за позовом прокурора м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради в особі Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради

до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Каверіна-1"

про стягнення 247 901,46 грн,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У квітні 2012 року прокурор м. Дніпропетровська звернувся в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради в особі Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради (далі - КП "Теплоенерго") з позовом до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Каверіна-1" (далі - ОСББ "Каверіна-1"), в якому просить господарський суд стягнути з відповідача 247 901,46 грн заборгованості.

1.2. В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на наявність невиконаних відповідачем зобов'язань щодо оплати наданих йому послуг з відпуску теплової енергії у вигляді гарячої води протягом періоду з грудня 2008 року по грудень 2010 року згідно з договором на відпуск теплової енергії для потреб опалення №356 від 01.12.2008.

2. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

2.1. 01.12.2008 між КП "Теплоенерго" ДМР (постачальником) та ОСББ "Каверіна-1" (споживачем) укладено договір №356 (далі - договір), на підставі якого постачальник зобов'язався здійснювати відпуск теплової енергії для потреб централізованого опалення споживачу по його об'єктах, розташованих по вул. Каверіна, 1 у м. Дніпропетровську.

В п. 2.1 договору встановлено, що постачальник надає споживачу теплову енергію у вигляді гарячої води в обсягах згідно з додатком №1, який є невід'ємною частиною цього договору з дотриманням споживчих властивостей, якісних показників і режимів: централізоване опалення та безперебійне теплопостачання протягом усього опалювального періоду, що становить 175 діб.

Відповідно до п. 2.4 договору при наявності приладів обліку щомісячні нарахування за спожиту теплову енергію виконуються за їх показниками, зафіксованими в двосторонніх актах.

Підпунктами 3.2.3, 3.2.4, 3.2.6 п. 3.2 договору на споживача покладені також обов'язки по виконанню умов договору та порядку оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором, узгодженню з постачальником нових підключень, відключень і переобладнання тепловикористовуючих установок у встановленому порядку, які спричинили збільшення або зменшення споживання теплової енергії, а також наданню розрахункових документів на вимогу представників постачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням комерційного приладу обліку.

Згідно з пунктами 5.1, 5.2 договору споживач, який має комерційні прилади обліку, щомісячно подає постачальнику звіт про фактичне споживання теплової енергії - не пізніше останнього робочого дня поточного місяця.

При невідповідності комерційних приладів обліку їх експлуатаційним вимогам або несвоєчасному поданні звіту обсяг теплової енергії визначається розрахунковим способом без наступного перерахування.

2.2. Відповідно до розділу 6 договору ціна одиниці теплової енергії (1 Гкал) та вартість 1 м2 загальної площі в місяць протягом опалювального сезону згідно з тарифами, затвердженими рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 27.10.2008 №3363 складає 265 грн.

П. 7.2 договору передбачено, що споживач зобов'язаний щомісячно, до п'ятнадцятого числа місяця, наступного за розрахунковим, отримати рахунок за фактично надані послуги. Кінцевий розрахунок споживач здійснює до двадцятого числа місяця, наступного за розрахунковим шляхом безготівкового перерахування.

Пунктом 11.1 договору визначено строк його дії до 31.12.2011.

2.3. В п. 12.3 договору сторонами узгоджено, що заборгованість та передоплата мешканців будинку станом на 01.12.2008 складає, відповідно, 126 399,60 грн та 7 768,68 грн.

2.4. В додатку №1 до договору, на підставі КТМ 204 України 244-94, технічної документації на об'єкт теплоспоживання та робочих проектів "Установка приладу обліку теплової енергії в житловому будинку за адресою: вул. Каверіна 1 (ТРП-9 та ТРП-15)" визначені вихідні дані, необхідні для розрахунку вартості теплової енергії.

Такими даними є опалювальні площі дванадцяти та дев'яти поверхових будинків, питома норма витрат теплової енергії на опалення 1 м2 житла, втрати в теплових мережах споживача та теплове навантаження на опалення приміщень, які займають юридичні особи в цих будинках.

Виходячи з перелічених даних, сторонами обчислено річне теплове навантаження на будинки, доля втрат в теплових мережах споживача та планові розрахунки вартості теплової енергії на місяць і на рік.

2.5. Додатковою угодою від 25.12.2008 внесені зміни в п. 2.2 договору в частині знаходження межі розподілу балансової приналежності систем теплопостачання та в додаток №1 в частині долі втрат в теплових мережах споживача.

2.6. Посилаючись на невиконання зобов'язань з оплати вартості спожитої за період з грудня 2008 року по грудень 2010 року теплової енергії, позивач просить стягнути з відповідача 247 901,46 грн заборгованості.

3. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3.1. 15 лютого 2017 року рішенням Господарського суду Дніпропетровської області позов задоволено. Стягнуто з ОСББ "Каверіна-1" на користь КП "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради 247 901,46 грн заборгованості за договором на відпуск теплової енергії для потреб опалення №356 від 01.12.2008. Здійснено розподіл судового збору.

3.2. 17 липня 2017 року постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2017 залишено без змін.

3.2.1. Приймаючи такі рішення, господарські суди виходили з того, що факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведено, документально підтверджено, і ці обставини відповідачем не спростовано.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

4.1. 08 листопада 2017 року ОСББ "Каверіна-1" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2017, постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.07.2017 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

4.1.1. Згідно з доводами скаржника, господарськими судами не враховано, що на підтвердження своїх позовних вимог позивач надав акти про кількість спожитої теплової енергії, які мають виправлення числових показників. Акти здачі-приймання теплової енергії за спірний період не підписані з боку відповідача та містять посилання на договір №356 від 31.12.2010, тоді як спірні правовідносини регулюються договором №356 від 01.12.2008.

4.2.2. Відповідач зазначає про те, що задоволення позовних вимог призведе до подвійного стягнення плати за послуги теплопостачання з ОСББ "Каверіна-1" та мешканців квартир. Крім того, позивачем неправильно розрахована сума спірної заборгованості.

4.2.3. Місцевий та апеляційний господарський суди не перевірили, чи сплачували власники нежитлових приміщень за опалення та чи не були суми за опалення нежитлових приміщень включені в наданий позивачем розрахунок заборгованості.

4.2. Прокуратура Дніпропетровської області та КП "Теплоенерго" подали відзиви на касаційну скаргу, в яких зауважили на тому, що рішення попередніх інстанцій прийняті з дотриманням вимог норм процесуального та матеріального права, та просили залишити їх без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

5. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

5.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

5.1.1. Відповідно до частини 1 ст. 300 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

5.1.2. За приписами частини 2 ст. 300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.1.3. З урахуванням визначених меж розгляду справи судом касаційної інстанції, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про неправильну оцінку судом апеляційної інстанції документів, що містяться у матеріалах справи, необхідність надання оцінки доказам у справі та повторного встановлення фактичних обставин справи.

5.2. Щодо суті касаційної скарги

5.2.1. Спір у справі стосується стягнення з відповідача оплати за отримані послуги з відпуску теплової енергії у вигляді гарячої води протягом періоду з грудня 2008 року по грудень 2010 року згідно з договором на відпуск теплової енергії для потреб опалення №356 від 01.12.2008.

5.2.2. Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу приписів ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України, ст. 599 ЦК України зобов'язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Господарськими судами встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання щодо оплати за отримані послуги відповідно до умов договору №356 від 01.12.2008.

5.2.3. Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, враховуючи те, що договір №356 від 01.12.2008 є дійсним, у сторін за цим договором визначені права та обов'язки, які підлягають виконанню.

У цьому зв'язку господарськими судами встановлено, що з додатку №1 до договору (Розрахунок вартості теплової енергії), зокрема, з розділу "Вихідні дані", сторонами була погоджена загальна опалювальна площа приміщень, що розташовані на вулиці Каверіна, 1 у місті Дніпропетровську, і відповідно куди, згідно з розділом 1 договору, постачальник (позивач) здійснює відпуск теплової енергії для потреб опалення споживачу (відповідачу) по його об'єктах, розміщених за вказаною адресою, річне теплове навантаження на об'єкти опалення, тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише з згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Сторонами договору №356 від 01.12.2008 зміни до додатку №1 в частині зменшення чи збільшення узгоджених сторонами опалювальних площ, річного теплового навантаження, тощо, вказаних у цьому додатку, не вносились.

Розрахунок вартості теплової енергії виконано позивачем на підставі показників кількості спожитої теплової енергії, які щомісячно фіксувались у двосторонніх актах використання теплової енергії за період накопичення боргу, зафіксованої лічильниками (ТРП-9 та ТРП-15) з урахуванням опалювальної площі, теплового навантаження на рік.

Встановлені прилади обліку теплової енергії мають необхідні свідоцтва про повірку засобів вимірювальної техніки, а технічні проекти щодо їх встановлення погоджені з органами Держенергонагляду.

Згідно з ст. 33 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 34 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарськими судами встановлено, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено сплату позивачу заборгованості, у зв'язку з чим висновки судів попередніх інстанцій про порушення відповідачем умов договору в частині оплати отриманих послуг, що є підставою до покладення на нього обов'язку по сплаті боргу, є такими, що відповідають нормам матеріального права та ґрунтуються на матеріалах справи.

5.2.4. Аргументам скаржника про подвійне стягнення плати за послуги теплопостачання з ОСББ "Каверіна-1" та мешканців квартир було надано оцінку господарськими судами попередніх інстанцій, які встановили, що відповідачем таких обставин не доведено.

5.2.5. Верховний Суд також відхиляє доводи скаржника на наявність в деяких актах використання теплової енергії за період з грудня 2008 року по жовтень 2010 року виправлень числових показників та посилання в актах на договір з іншою датою, оскільки такі докази також були предметом оцінки судами попередніх інстанцій, які оцінивши подані докази відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, у їх сукупності, врахували, що відповідачем акти за спірний період підписані, а також взяли до уваги висновок судово-економічної експертизи у справі №25/5005/3077/2012, яка проведена Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз.

5.2.6. Відповідачем у справі було заявлено клопотання про застосування позовної давності до вимог позивача.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Згідно з ч. 3 ст. 264 Цивільного кодексу України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Господарськими судами враховано зазначені вимоги та встановлено, що частину коштів відповідач перерахував позивачу 22.04.2010, тому відповідно до ч. 1 ст. 264 Цивільного кодексу України обрахування позовної давності починається з дати 22.04.2010, тоді як позовна заява до Господарського суду Дніпропетровської області була подана 02.04.2012, тому позовна давність в цьому випадку пропущена не була.

5.2.7. Інші аргументи касаційної скарги стосуються з'ясування обставин, вже встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі. Проте касаційна інстанція згідно з частиною другою статті 300 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.2.8. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації"), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

За таких обставин, оскільки фундаментальних порушень під час прийняття рішень, що оскаржуються, не встановлено, а касаційна скарга ОСББ "Каверіна-1" фактично зводиться до переоцінки обставин справи та необхідності повторного дослідження наявних у справі доказів, суд касаційної інстанції вважає її необґрунтованою, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню судом.

6. Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

6.1. Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

6.2. З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Каверіна-1" без задоволення, а постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.07.2017 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2017 - без змін.

7. Судові витрати

7.1. Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов'язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Каверіна-1" залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.07.2017 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2017 у справі №25/5005/3077/2012 залишити без змін.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Ткач

Судді О. Баранець

Л. Стратієнко