УХВАЛА

11 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 905/680/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Мачульського Г.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Приморського відділу Державної виконавчої служби міста Маріуполь

на постанову Донецького апеляційного господарського суду у складі Склярук О.І. - головуючий, Будко Н.В., Дучал Н.М. від 26 вересня 2017 року

за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" на дії Приморського відділу Державної виконавчої служби міста Маріуполь

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Торг-Строй Компанія"

про витребування майна з чужого незаконного володіння

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль"

до (1) товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком"; (2) товариства з обмеженою відповідальністю "Торг-Строй Компанія"

про визнання договору зберігання від 03.06.2014 недійсним та витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2017 року Приморський відділ Державної виконавчої служби міста Маріуполь (далі - скаржник) звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 26 вересня 2017 року, при цьому провадження за касаційною скаргою заявника у Вищому господарському суді України порушено не було.

Вказану скаргу разом зі справою № 905/680/15 на виконання Розпорядження керівника апарату Вищого господарського суду України від 15 грудня 2017 року № 38-р передано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

За приписами підпункту 11 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Суду від 15 березня 2018 року зупинено розгляд матеріалів поданої касаційної скарги до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 915/955/15.

Оскільки 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15 Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову, якою, зокрема роз'яснено застосування положень підпункту 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" у разі оскарження ухвал, що винесені за результатами розгляду скарг на дії державного виконавця, Суд, керуючись приписами статті 230 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ), вважає за можливе перейти до розгляду матеріалів касаційної скарги.

Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги на відповідність вимогам Розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15 грудня 2017 року) Суд зазначає, що подана скарга відповідає усім вимогам, що до неї ставились чинним на час звернення процесуальним законом і крім цього доходить висновку про задоволення клопотання скаржника про поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження з огляду у на таке.

За приписами підпункту 14 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 110 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу, чинній до 15 грудня 2017 року) касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Згідно з частиною 3 статті 105 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу, чинній до 15 грудня 2017 року) постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Оскільки оскаржувану постанову Донецьким апеляційним господарським судом прийнято 26 вересня 2017 року і вона набрала законної сили того ж дня, останнім днем строку на її касаційне оскарження було 16 жовтня 2016 року.

Як вже зазначалося, з даною касаційною скаргою скаржник звернувся до касаційного суду лише 30 жовтня 2017 року, тобто з пропуском встановленого строку касаційного оскарження.

Однак, у своєму клопотанні і це підтверджується доданими до нього документами, скаржник зазначає, що представник Приморського відділу ДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області участі у судовому засіданні в якому приймалася оскаржувана постанова не брав, а повний текст судового рішення скаржником отримано лише 10 жовтня 2017 року.

Оскільки скаржник оперативно звернувся до касаційного суду зі скаргою, що не містить недоліків форми та змісту, Суд, уникаючи надмірного формалізму та забезпечуючи доступ особи до процесу правосуддя, вважає за можливе задовольнити клопотання Приморського відділу Державної виконавчої служби міста Маріуполь та поновити пропущений процесуальний строк на касаційне оскарження постанови апеляційного господарського суду.

Крім цього Судом встановлено, що до касаційної скарги скаржником також додано заяву про зупинення виконання оскаржуваної постанови апеляційного господарського суду до закінчення перегляду даної справи касаційний судом.

Розглянувши вказану заяву Суд відмовляє у її задоволенні і в обґрунтування своєї відмови зазначає таке.

Положення статті 1211 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15 грудня 2017 року) надавали, а статті 332 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) надають суду касаційної інстанції право зупинити виконання (дію) оскаржуваних судових рішень до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Але разом з тим, застосування відповідних повноважень має бути обґрунтованим, а підстави вагомими, оскільки у такому випадку інша сторона у справі (учасники справи) на користь якої таке рішення постановлене, буде обмежена у праві на задоволення своїх вимог.

Заява про зупинення виконання судових рішень повинна містити не лише посилання на правові норми, що надають суду можливість здійснити таку процесуальну дію, вона в першу чергу має бути обґрунтованою з посиланням на конкретні обставини (утруднення повторного розгляду справи, перешкоди у здійсненні повороту виконання, запобігання порушенню прав осіб, які брали/не брали участі у розгляді справи, але рішенням суду вирішено питання про їх права та обов'язки) та наявністю доказів в підтвердження таких обставин.

Проте подана скаржником заява наведеним критеріям не відповідає, оскільки не містить жодних доводів та доказів у їх підтвердження, які Суд міг би оцінити.

Касаційний суд не може ставити під сумнів законність судових рішень судів попередніх інстанцій тільки через те, що такі судові рішення оскаржено і скаржник вважає їх незаконними.

Разом з цим Суд зазначає що, згідно з частиною 5 статті 301 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанції (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Керуючись підпунктом 11 пункту 1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 8, 119, 163, 234, 294, 301, 314 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ), статтями 53, 107 - 111 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Кодексу чинній до 15 грудня 2017 року), Суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити клопотання Приморського відділу Державної виконавчої служби міста Маріуполь про поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження постанови Донецького апеляційного господарського суду від 26 вересня 2017 року у справі № 905/680/15 та поновити такий строк.

2. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Приморського відділу Державної виконавчої служби міста Маріуполь та здійснити перегляд постанови Донецького апеляційного господарського суду від 26 вересня 2017 року у справі № 905/680/15 в порядку письмового провадження.

3. Відмовити у задоволенні заяви Приморського відділу Державної виконавчої служби міста Маріуполь про зупинення виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду від 26 вересня 2017 року у справі № 905/680/15.

4. Надати учасникам справи строк на подання відзивів (пояснень) разом з доказами надсилання їх копій іншим учасникам до 02 липня 2018 року.

(Докази виконання вимог пункту 4 резолютивної частини цієї ухвали надсилати/подавати на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: вул. О.Копиленка, 6, м. Київ, 01016).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Мачульский Г.М.