РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.06.2018Справа № 910/3866/18

За позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Житло-комфорт»

про стягнення 303383,95 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Жук В.М.

Представники сторін:

від позивача - Півень Д.О. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 225579,91 грн., 62941,33 грн. інфляційних втрат та 14862,71 грн. 3 % річних.

Відповідачу ухвала про відкриття провадження у справі та ухвала про закриття підготовчого провадження були направленні поштовим зв'язком на адресу місцезнаходження Відповідача, однак до суду повернувся конверт з поштовим відправленням за закінченням встановленого строку зберігання. У встановлений судом строк відзиву на позов не подав. Також відзив на позов не надійшов від Відповідача станом на час розгляду даного спору та винесення рішення у справі.

Відповідач обґрунтованих заперечень проти позову не подав, у судове засідання представників не направив, хоча судом були вчинені всі дії щодо належного повідомлення Відповідача про призначення справи до розгляду.

При цьому, судом не встановлено обставин, що неявка представників Відповідача перешкоджає вирішенню спору, і також суд прийняв до уваги, що явка представників сторін у засідання обов'язковою не визнавалась.

Клопотань про відкладення судового засідання не надходило та перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали розгляду спору у даному судовому засіданні.

Відтак, судом не встановлено підстав для відкладення розгляду справи, встановлених ст. 202 ГПК України, з огляду на що суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі укладеного між Позивачем, як постачальником, та Відповідачем, як споживачем, договору від 26.11.2012 № 3010297 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі - Договір), Позивач зобов'язався виробляти та поставляти теплову енергію Відповідачу, останній, у свою чергу, зобов'язався отримати її, своєчасно оплатити та здійснювати інші платежі, згідно з умовами Договору та Додатками до Договору, що є його невід'ємними частинами.

У відповідності до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Пунктом 4.1 договору визначено, що вказаний Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 05.06.2013 року. Судом встановлено, що після настання зазначеної дати Договір продовжено не було.

Разом із тим, матеріалами справи підтверджується надання послуг Позивачем у період і після припинення дії Договору, та Відповідачем, у свою чергу, не доведено, що останній дані послуги фактично не споживав, у зв'язку з чим на підставі п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у Відповідача наявний обов'язок з їх оплати.

Відповідно до п. 18 Порядку обліку та оплати послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Таким чином, із припиненням дії договору обов'язок з оплати Відповідачем наданих послуг виникає щомісячно не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Нарахування та фактичне споживання теплової енергії Відповідачем підтверджується доданими Позивачем до позовної заяви Відомостями обліку споживання теплової енергії у період з 26.11.2015 по 25.05.2016 та Обліковими картками: за грудень 2015 на суму 80130,24 грн.; за січень 2016 на суму 107152,61 грн.; за лютий 2016 на суму 63254,02 грн.; за березень 2016 на суму 60577,27 грн.; за квітень 2016 на суму 10655,99 грн.; за травень 2016 на суму 7412,03 грн.; за червень 2016 на суму 3210,58 грн.

Відповідач, в порушення умов чинного законодавства, неналежним чином виконував свої зобов'язання щодо повної та своєчасної оплати наданих послуг, внаслідок чого станом на 01.03.2018 у останнього утворилась заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 225679,91 грн., що підтверджується вищезазначеними доказами та довідкою про надходження коштів за спожиту Відповідачем теплову енергію.

Як встановлено судом з пояснень представника позивача та матеріалів справи, та відповідачем не заперечується, станом на час звернення позивача до суду з позовом - 30.03.2018, відповідачем за вказаний період розрахунок за поставлену теплову енергію не проведено.

Таким чином, загальна сума заборгованості Відповідача за надані послуги становить 225579,91 грн. за використану теплову енергію, що залишається непогашеною на даний час, Позивачем належним чином відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України та ст. 193 ГК України доведена, документально підтверджена і Відповідачем не спростована, у зв'язку з чим дана позовна вимога про стягнення вищевказаної суми визнається судом обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, Відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема у вигляді нарахування та стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за ст. 625 ЦК України, а саме: 3% річних у розмірі 14862,71 грн. та інфляційні втрати в сумі 62941,33 грн. за період з 01.12.2015 року по 01.07.2016 року.

Здійснивши перерахунок даних компенсаційних виплат, з урахуванням встановлених судом вище сум заборгованості Відповідача та визначених Позивачем періодів нарахування, суд дійшов висновку, що стягненню підлягає 62941,33 грн. інфляційних втрат та 14862,71 грн. 3 % річних, у зв'язку з чим дана позовна вимога підлягає повному задоволенню.

Судові витрати, у які Позивачем включено витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями ст. 86, 129, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Житло-Комфорт" (м. Київ, пров. Коломийський, 17/31-А, прим. 813; ідентифікаційний код 37674241) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (м. Київ, пл. І. Франка, 5; ідентифікаційний код 00131305) 225579 (двісті двадцять п'ять тисяч п'ятсот сімдесят дев'ять) грн. 91 коп. основного боргу, 62941 (шістдесят дві тисячі дев'ятсот сорок одну) грн. 33 коп. інфляційних втрат, 14862 (чотирнадцять тисяч вісімсот шістдесят дві) грн. 71 коп. 3 % річних, а також 4550 (чотири тисячі п'ятсот п'ятдесят) грн. 76 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено: 13.06.2018

Суддя Р.Б. Сташків