ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2018 року м. Дніпро Справа № 904/8012/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач)

судді Антонік С.Г., Дармін М.О.

секретар: Манчік О.О.

за участю:

від позивача: Литвин Ю.С., довіреність № 11520 від 13.04.2016 р., адвокат;

від відповідача: Колокольніков В.А., посвідчення № 3505/10 від 29.11.2007 р., адвокат, приймав участь в судовому засіданні 14.05.2018 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" та Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", м. Київ в особі Зеленодольської філії Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", м. Зеленодольськ Дніпропетровської області

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2018 року (суддя - Первушин Ю.Ю., м. Дніпро, повний текст рішення складено 29.01.2018 року)

у справі № 904/8012/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", м. Київ

в особі Зеленодольської філії Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", м. Зеленодольськ Дніпропетровської області

про відшкодування збитків у розмірі 223 984,72 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс", м. Дніпро звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", м. Київ в особі Зеленодольської філії Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", м. Зеленодольськ Дніпропетровської області про відшкодування збитків у розмірі 223 984,72 грн.

В обґрунтування доводів позовної заяви позивач посилався на те, що у зв'язку із пошкодженням вагонів № 53569570, №56069917, № 53118345 відповідачем, яке відбулось 21.09.2015 року він поніс збитки, що складаються з вартості проведеного ремонту вказаних вагонів у загальному розмірі 140 486,48 грн. та орендної плати, сплаченої позивачем за договорами оренди від 24.06.2011 року № 63А, від 21.08.2013 року № 50А в загальному розмірі 83 498,24 грн. за період перебування вагонів в ремонті, коли позивач був позбавлений можливості користуватись ними.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2018 року у справі № 904/8012/17 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Зеленодольської філії Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" збитки в розмірі 140 486,48 грн. та судовий збір в розмірі 2 107,30 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Оскаржуване рішення мотивоване тим, що:

- загальна сума витрат по ремонту вагонів, яка підтверджена матеріалами справи становить 140 486,48 грн. Позовні вимоги в частині стягнення понесених збитків по ремонту вагонів у розмірі 140 486,48 грн. з ПДВ (деповський ремонт та подача/забирання вагонів) є правомірними, обґрунтованими та документально підтвердженими, і відповідачем належним чином не спростованими. В зв'язку з чим, в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню;

- суд враховує той факт, що вартість замінених бокових рам є рівною вартості рам, які були поставлені за видатковою накладною № 0106. Таким чином, заміна забракованих рам не збільшила суму збитків;

- позивач не довів розмір реальних витрат, які він зазнав за період неможливості використання орендованого майна через його пошкодження. Надані позивачем банківські виписки не приймаються судом як належний та допустимий доказ сплати спірних орендних платежів саме за період неможливості користування вагонами через їх пошкодження, оскільки дані банківські виписки містять посилання на договори оренди, але не містять посилань на Акти виконаних робіт, а також не містять посилань за який саме період сплачено орендну плату. Наведене не дає можливості встановити за які саме вагони було здійснено орендні платежі, та яким платежем було перераховано вказану позивачем суму. Суми орендної плати (згідно з розрахунком, який додавався до Акту виконаних робіт) та період нарахування, які зазначені в Актах виконаних робіт відрізняються від сум та періоду, які зазначені в банківських виписках. В зв'язку з чим, позовні вимоги в частині оплати власникам вагонів орендних платежів за період неможливості користування через пошкодження вагонів в розмірі 83 498,24 грн. не підлягають задоволенню.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційних скарг:

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2018 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення збитків по орендній платі, прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилався на те, що:

- рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню, оскільки судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для вирішення справи та висновки, викладені в рішенні не відповідають обставинам справи;

- висновок місцевого господарського суду в частині недоведеності суми сплачених орендних платежів за вагони №№ 53118345, 56069917 та 53569570 за період їх відволікання для ремонту, на думку позивача, є помилковим та таким, що не відповідає обставинам справи. На підставі укладених договорів оренди позивачем систематично сплачувались орендні платежі за всі вагони, які були в оренді, в тому числі і за три пошкоджені вагони. На підтвердження факту оплати орендних платежів за вказані вагони позивачем до матеріалів справи долучено банківські виписки;

- оплата орендних платежів підтверджується довідками орендодавців вагонів № 33 від 08.02.2018 року та № 19 від 08.02.2018 року, яким власники вагонів підтверджують, що орендні платежі за час вимушеного знаходження їх в ремонті через пошкодження з вини відповідача отримані ними від позивача в повному обсязі;

- відповідач не заперечував та не ставив під сумнів факт оплати орендних платежів. Відповідач лише не погодився з їх розміром та просив зменшити суму орендних платежів.

Також, не погодившись з рішенням місцевого господарського суду від 19.01.2018 року, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2018 року в частині задоволення позовних вимог ТОВ "Металургтранс" щодо відшкодування витрат на придбання однієї бокової рами вартістю 14 700 грн., витрат на оплату транспортних послуг в сумі 1 197 грн. та вартості послуг з організації ремонту вагонів в сумі 6 584,46 грн., а в загальній сумі - 22 481,46 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилався на те, що:

- наданими суду документами підтверджується те, що до ремонту вагону № бокові рами мали такі номери: 155589 14/07, 155479 14/07, 155531 14/07, 155272 14/07. Наданою позивачем копією "листка обліку комплектації вантажного вагону при всіх видах ремонту…" форми № ВУ-35Р-М підтверджується заміна в вагоні № 56069917 рам № 155 589 14/07, 155531 14/07, 155272 14/07. Заміна рами № 155 479 14/07 не проводилася та документально позивачем не підтверджена. Через відсутність належного контролю за ремонтом вагону з боку позивача при його ремонті були замінені лише дві бокові рами з трьох, забракованих актом від 04.12.2015 року, а також замінена бокова рама № 155272 14/07, яка взагалі не потребувала заміни відповідно до акту дефекації від 04.12.2015 року. Тобто, витрати на придбання однієї рами в сумі 14 700 грн. не можуть вважатись такими, що мають бути відшкодовані відповідачем;

- включена в суму ремонту вагону № 56069917 по акту № 173 від 30.04.2016 року вартість транспортно-експедиційних послуг по маршруту Апостолово - Кривий Ріг в сумі 950 грн., а з врахуванням послуг посередника 5 % та ПДВ 20 % - 1 197 грн. не може бути визнана такою, що доведена матеріалами справи і як така, що має відношення до даного позову. Акт № 21 здачі - приймання послуг від 26.02.2016 року, товарно-транспортна накладна 26022016 від 26.02.2016 року, рахунок-фактура № 21 від 26.02.2016 на суму 950 грн. підтверджують лише факт перевезення вантажу для ТОВ "Ремвагонторг" за маршрутом Апостолове - Кривий Ріг і не доводять факт передачі ремонтному підприємству та встановлення цих запасних частин саме на пошкоджений вагон № 56069917. По товарно-транспортній накладній № 26022016 від 26.02.2016 року вантаж передавався від ТОВ "Ремвагонторг" до перевізника і після доставки в м. Кривий Ріг - від перевізника до ТОВ "Ремвагонторг". Факти передачі запасних частин вагоноремонтному депо, а також їх встановлення на вагон № 56069917 позивачем документально не доведені, але суд в порушення норм статей 74, 76, 77 ГПК України визнав цей факт, як такий, що доведений позивачем. Ні Акт передачі запасних частин від ТОВ "Ремвагонторг" до вагонного депо, ні звіт вагонного депо про їх встановлення на пошкоджений вагон, позивачем суду не була надані, що не дає підстав вважати поставлені по товарно-транспортній накладній № 26022016 від 26.02.2016 року запасні частини такими, що використані саме для ремонту вагону № 56069917, витрати по їх доставці в сумі 1 197 грн. також не можуть вважатися такими, що мають відношення до ремонту вказаного вагону;

- розмір заявлених до відшкодування відповідачем витрат, понесених позивачем по сплаті послуг ТОВ "Ремвагонторг" з організації ремонту двох вагонів в сумі 6 584,46 грн. не є доведеним позивачем документально.

Узагальнені доводи відзивів на апеляційні скарги:

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу відповідача проти доводів вказаної апеляційної скарги заперечує, вказує на те, що відповідач дійшов помилкових висновків щодо фактично виконаного ремонту вагону № 56069917 та замінених рам. Вартість замінених бокових рам є рівною вартості рам, які були поставлені спочатку за видатковою накладною № 0106, отже заміна забракованих рам не збільшила суму збитків, яку відповідач зобов'язаний відшкодувати. Встановлення бокових рам на вагон № 56069917 повністю відповідає як листку обліку комплектації вантажного вагона при всіх видах ремонту та при технічному обслуговуванні з відчепленням (т. 3, а. с. 55-56), так і інформації, зазначеній в довідці № 2731 від 23.10.2017 року, що надана відповідачем (т. 3, а. с. 26). Факт, що неправильне зазначення в Акті від 04.12.2015 року номеру бокової рами є опискою підтверджується листом Вагонного депо Батуринська від 20.12.2017 року № 252/1472 (т. 3, а. с. 103-104). Акт № 21 від 26.02.2016 року (т. 2, а. с. 38) підтверджує факт виконання послуг згідно заявки ТОВ "Ремвагонторг" № 25-02-2/16 від 25.02.2016 року (т. 3, а. с. 30) - перевезення автомобільним транспортом комплектуючих та запасних деталей гальмівної системи та ходової частини залізничного вантажного вагону для установки на вагон № 5609917 при проведенні деповського ремонту. Необхідність вказаних деталей вимагалася згідно дефектної відомості на вагон № 56069917 (т. 3, а. с. 124-125). Вагонним депо Батуринська підтверджено факт отримання запасних деталей та встановлення їх на вагон № 56069917. Вказане також підтверджує збитки позивача в розмірі 1 197 грн. (з ПДВ) на перевезення деталей для встановлення на вагон, пошкоджений з вини відповідача. Викладені в апеляційній скарзі відповідача доводи суперечать вимогам статті 225 ГК України, якою визначено, що сума збитків не обмежується лише вартістю втраченого, пошкодженого або знищеного майна.

Відповідач наданими йому процесуальними правами не скористався та не надав відзив на апеляційну скаргу позивача.

Відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За наведених обставин, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд апеляційних скарг за відсутності відзиву відповідача на апеляційну скаргу позивача за наявними матеріалами справи.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.02.2018 року (головуючий суддя - Вечірко І.О., судді - Антонік С.Г., Чимбар Л.О.) відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою позивача, розгляд справи призначено в судовому засіданні на 26.03.2018 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.03.2018 року (головуючий суддя - Вечірко І.О., судді - Антонік С.Г., Чимбар Л.О.) відповідачу поновлено строк на подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд апеляційної скарги призначено на 16.04.2018 року.

Враховуючи, що сторонами оскаржується один і той же судовий акт - рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2018 року, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційні скарги слід об'єднати для сумісного апеляційного розгляду. В зв'язку з чим, іншою ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.03.2018 року розгляд апеляційної скарги позивача відкладено на 16.04.2018 року.

Розпорядженням керівника апарату суду від 16.04.2018 року призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Чимбар Л.О.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено для розгляду даної справи колегію суддів, у складі: головуючий суддя - Вечірко І.О., судді - Антонік С.Г., Дармін М.О.

В судовому засіданні 16.04.2018 року представники сторін підтримали доводи своїх апеляційних скарг.

В судовому засіданні 16.04.2018 року оголошено перерву до 14.05.2018 року.

Представники сторін в судовому засіданні 14.05.2018 року надали додаткові пояснення по апеляційним скаргам.

В судовому засіданні 14.05.2018 року оголошено перерву до 06.06.2018 року.

Представник позивача в судовому засіданні 06.06.2018 року надав додаткові пояснення по апеляційним скаргам.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції:

24.06.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТрансГруп", м. Київ (власник, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс", м. Дніпро (орендар) укладено договір оренди № 63А, згідно з яким орендодавець надав орендарю у тимчасове користування залізничні напіввагони (приватні вагони), а орендар зобов'язався прийняти вагони та здійснювати оплату.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що кількість переданих в оренду вагонів із зазначенням їх номерів, моделі, вантажопідйомності, тари, року випуску, балансової вартості, дати проведення останніх планових видів ремонтів, зазначаються в додатку № 1 та є невід'ємною частиною даного договору.

Як вбачається із матеріалів справи, вагони № № 53569570, 56069917 були передані позивачу в оренду на підставі договору оренди № 63А від 24.06.2011 року, що підтверджується Актом прийому - передачі вагонів від 12.09.2012 року та Актом прийому - передачі вагонів від 24.10.2012 року (т. 1, а. с. 67-68).

Додатковою угодою № 24 від 01.08.2014 року сторони змінили Договір оренди № 63А від 24.06.2011 року, а саме: доповнили розділ 6 Договору пунктом 6.7 наступного змісту: "В цілях захисту майнових інтересів Орендодавця Орендар має право самостійно на свій розсуд здійснювати юридичні дії для ведення претензійно - позовної роботи, а також здійснювати стягнення з третіх осіб сум в разі пошкодження ними приватних вагонів, переданих в оренду Орендарю, або в інших випадках, якщо інтереси Орендодавця були порушені не з вини Орендаря. В такому випадку Орендар діє самостійно від свого імені в інтересах Орендодавця" (т. 1, а. с. 66).

21.08.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСТ-ВЕСТ Логістик Україна", м. Дніпро (власник, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс", м. Дніпро (орендар) укладено договір оренди № 50А, згідно з яким орендодавець надав орендарю у тимчасове користування залізничний рухомий склад (приватні вагони), а орендар зобов'язався прийняти вагони та здійснювати оплату.

Відповідно до Акту прийому - передачі вагонів від 21.08.2013 року вагон № 53118345 передано позивачу в оренду на підставі договору оренди № 50А від 21.08.2013 року (т. 1, а. с. 74).

Матеріали справи свідчать, що Актом від 21.09.2015 року за комісійним оглядом підтверджується факт пошкодження вагонів в результаті їх сходу з рейок, що сталося внаслідок невиконання складачем вагонів Лобас І.В. Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під'їзній колії виробничої дільниці станції Кар'єрна Зеленодольської філії ПрАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", а саме - сходження двох вагонів з рейок з послідуючим їх перекиданням, та хід одного вагону першим візком. Повний перелік пошкоджень можливо встановити після проведення відновлювальних робіт та ремонту вагонів в умовах вагоноремонтного підприємства. Всі вагони маневрового складу знаходились в належному технічному стані та відступів від нормативного утримання, які могли б привести до сходження їх з рейок, не мали. (т. 1, а. с. 86-87).

Акт форми ВУ-25М № 114-ц від 01.04.2011 року свідчить про те, що вагон № 53569570 пошкоджено до необхідності проведення технічного обслуговування з відчепленням (т. 1, а. с.75-76).

Відповідно до акту форми ВУ-25М № 114 від 01.04.2011 року вагон № 53118345 пошкоджено до необхідності проведення деповського ремонту (т. 1, а. с. 77-78).

Актом форми ВУ-25М № 114 від 01.04.2011 року підтверджується, що вагон № 56069917 пошкоджено до необхідності проведення деповського ремонту (т. 1, а.с. 79-80).

Технічне обслуговування та ремонт пошкоджених вагонів № 53118345 та № 56069917 виконано ТОВ "Ремвагонторг" на підставі договору № 25у/14 від 19.02.2014 року, укладеного з ТОВ "Металургтранс" (т. 1, а. с. 133-136).

Матеріали справи свідчать, що позивач листом № 2090 від 24.12.2015 року письмово повідомив відповідача про те, що проведення ремонту буде здійснюватися із залученням ТОВ "Ремвагонторг" (т. 2, а. с. 81).

Листом № 1308 від 28.12.2015 року відповідач надав згоду та гарантував позивачу оплату вартості бокових рам та робіт з їх заміни (т. 2, а. с. 83).

Актами виконаних робіт № № 172 та 173 від 30.04.2016 року підтверджується факт виконання деповського ремонту по вагонах № 56069917, № 53118345 та вартість їх ремонту (т. 1, а. с. 139-140).

Таким чином, витрати позивача, пов'язані із ремонтом вагонів становлять:

- по вагону № 53118345 - організація деповського ремонту на загальну суму 42 552, 72 грн. з ПДВ, в тому числі подача/забирання вагону в/з ремонту;

- по вагону № 56069917 - організація деповського ремонту на загальну суму 97 933,76 грн. з ПДВ, в тому числі подача/забирання вагону в/з ремонту.

Загальна сума витрат по ремонту вагонів становить 140 486, 48 грн.

Матеріали справи свідчать, що по закінченню ремонту складені Повідомлення про приймання вантажних вагонів із технічного обслуговування форми ВУ-36М, затвердженої наказом Укрзалізниці від 01.04.2011 року № 114-Ц, в яких зафіксовано дати випуску вагонів з ремонту (т. 1, а. с. 82-85).

Відповідно до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусила зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно із частиною 2 статті 224 Господарського кодексу України, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України встановлено, що до складу збитків, які підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди, у випадках, передбачених законом.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення понесених збитків по ремонту вагонів у розмірі 140 486,48 грн. з ПДВ (деповський ремонт та подача/забирання вагону) є правомірними та документально підтвердженими.

Щодо доводів відповідача про те, що заміна рами № 155 479 14/07 у вагоні № 56069917 не проводилася та вказаний факт документально позивачем не підтверджено колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, внаслідок пошкодження вагону № 56069917 було встановлено, що три з чотирьох бокових рам не придатні для подальшого використання та мають бути замінені.

Для заміни вказаних бокових рам відповідно до видаткової накладної № 0106 від 06.01.2016 року (т. 3, а. с. 66) було поставлено три бокові рами:

- рама бокова б/в 143-36216-2006;

- рама бокова б/в 143-9433-2006;

- рама бокова б/в 143-9564-2006.

Факт поставки зазначених трьох рам підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 06.01.2016 року (т. 3, а. с. 67).

Разом з тим, співробітниками ремонтного вагонного депо Батуринська РФ "Придніпровська залізниця" було забраковано дві бокові рами: рама бокова б/в 143-36216-2006 та рама бокова б/в 143-9564-2006. В зв'язку з чим, ТОВ "Ремвагонторг" 24.02.2016 року було повернуто постачальнику вказані забраковані рами, що підтверджується Поверненням постачальнику № 1 від 24.02.2016 року (т. 3, а. с. 69).

Після повернення забракованих рам постачальнику для встановлення на вагон відповідно до видаткової накладної № 0224 від 24.02.2016 року (т. 3, а. с. 70) було поставлено дві бокові рами: рама бокова б/в 33-73879-2007 та рама бокова б/в 33-58037-2007.

Слід звернути увагу, що вартість замінених бокових рам є рівною вартості рам, які були поставлені спочатку за видатковою накладною № 0106. Таким чином, заміна бокових рам не збільшила розмір збитків, які позивач просить стягнути з відповідача.

Отже, за наслідками проведеного ремонту на заміну забракованих рам було встановлено три придатні до використання бокові рами:

- рама бокова б/в 143-9433-2006 (встановлена після першої поставки);

- рама бокова б/в 33-73879-2007 (встановлена після другої поставки);

- рама бокова б/в 33-58037-2007 (встановлена після другої поставки).

Встановлення вказаних бокових рам на вагон № 56069917 повністю підтверджується як Листком обліку комплектації вантажного вагона при всіх видах ремонту та при технічному обслуговуванні з відчепленням (т. 3, а. с. 55-56), так і інформацією, зазначеною в Довідці № 2731 від 23.10.2017 року, наданої відповідачем (т. 3, а. с. 36).

Неправильне зазначення в Акті від 04.12.2015 року номеру бокової рами є опискою, що підтверджується наявним в матеріалах справи листом Вагонного депо Батуринська від 20.12.2017 року № 252/1472 (т. 3, а. с. 103-104), в якому зазначено: "Після проведення дефектації литих деталей візків вагону № 56069917 ... було виявлено, що бокові рами № 155589 14/07, № 155272 14/07, № 155531 14/07 підлягають виключанню з інвентарю згідно вимог "Інструкції з ремонту візків вантажних вагонів" ЦВ-0015... Щодо змісту акта вільної форми за підписами ВЧДРЗ-2 Манича М.В., ВМ КМЦ ВЧДР-2 Вовка Г.М. та бригадира КМЦ ВЧДР-2 Мидловець Т.М., в якому зазначена основна несправність литих деталей візків, була допущена помилка, замість бокової рами № 155272 14/07 зазначена бокова рама № 155479 14/07, яка придатна до експлуатації, про що свідчить облікова форма ВУ-35Р-М "Відомості про змінені (вилучені) литі деталі візка".

Таким чином, твердження відповідача про те, що заміна рами № 155 479 14/07 у вагоні № 56069917 не проводилася та документально позивачем не підтверджена спростовуються матеріалами справи та не можуть бути взяті до уваги колегією суддів апеляційного господарського суду.

Також, спростовуються матеріалами справи і твердження відповідача щодо недоведеності включення в суму ремонту вагону № 56069917 по акту № 173 від 30.04.2016 року вартості транспортно-експедиційних послуг по маршруту Апостолово - Кривий Ріг в сумі 950 грн., а з врахуванням послуг посередника 5 % та ПДВ 20 % - 1 197 грн.

Так, Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 21 від 26.02.2016 року (т. 2, а. с. 38) складений на підтвердження факту виконання послуг згідно заявки ТОВ "Ремвагонторг" № 25-02-2/16 від 25.02.2016 року (т. 3, а. с. 30) - перевезення автомобільним транспортом комплектувальних та запасних деталей гальмівної системи та ходової частини залізничного вантажного вагону для установки на вагон № 56069917 при проведенні деповського ремонту. Необхідність використання вказаних деталей підтверджується дефектною відомістю на вагон № 56069917 (т. 3, а. с. 124-125).

Факт встановлення вказаних запасних частин на вагон № 56069917 підтверджується листом Вагонного депо Батуринська від 20.12.2017 року № 252/1472 (т. 3, а. с. 103).

Щодо доводів відповідача про те, що не є доведеним розмір заявлених до відшкодування витрат, понесених позивачем по сплаті послуг ТОВ "Ремвагонторг" з організації ремонту двох вагонів в сумі 6 584,46 грн. колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що вичерпний перелік збитків, які відшкодовуються у разі пошкодження вагону, наведений в пункті 22 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 25.09.1999 року № 113 (зі змінами, внесеними Наказом Міністерства транспорту України від 16.04.2008 року № 443) не включає в себе послуги посередників в організації ремонту.

Разом з тим, вищевказані Правила прийняті для уточнення статей 119-126 Статуту залізниць України.

В статті 124 Статуту залізниць України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 року, встановлено, що за пошкодження і втрату вагонів, контейнерів на залізничних під'їзних коліях, у порту, на залізничній лінії, яка будується, під час навантаження або вивантаження засобами відправника або одержувача на станції, за пошкодження чи втрату знімних перевізних пристосувань (піддонів, строп, щитів, печей тощо), що належать залізниці, відправник, одержувач, порт, підприємство (організація) несуть матеріальну відповідальність перед залізницею у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Таким чином, Правила, на які посилається відповідач застосовуються у випадку пошкодження або втрати вагону, який належить залізниці.

Оскільки відповідач пошкодив вагони, які належать не залізниці, а іншій юридичній особі (в даному випадку вагони знаходились у позивача на праві оренди), то вищевказані Правила не можуть бути застосовані до даних правовідносин.

Статтею 24 Закону України "Про залізничний транспорт" регулюється відповідальність за пошкодження транспортних засобів, якою встановлено, що відправники, одержувачі вантажів та власники під'їзних колій несуть матеріальну відповідальність згідно з чинним законодавством України за пошкодження контейнерів і рухомого складу перевізників, а перевізники - за втрату і пошкодження транспортних засобів, що їм належать, у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Таким чином, вказані доводи відповідача суперечать вимогам статті 225 Господарського кодексу України, якою визначено, що сума збитків не обмежується лише вартістю втраченого, пошкодженого або знищеного майна.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача збитків, які полягають у оплаті власникам вагонів орендних платежів за період неможливості користування вагонами через їх пошкодження колегія суддів враховує наступне.

Так, позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача збитки, які полягають у оплаті власникам вагонів орендних платежів за період неможливості користування вказаними вагонами через їх пошкодження, а саме:

- по вагону № 53118345 відшкодування орендних платежів за період 21.09.2015 року по 27.01.2016 року (129 днів) становить 26 352,00 грн.;

- по вагону № 56069917 відшкодування орендних платежів за період 21.09.2015 року по 15.03.2016 року (177 днів) становить 42 412, 10 грн.;

- по вагону № 53569570 відшкодування орендних платежів за період 21.09.2015 року по 22.11.2015 року (63 дні) становить 14 734, 14 грн.

Загальна сума відшкодування орендних платежів за період відволікання вагонів №№ 53118345, 56069917 та 53569570 для проведення деповського ремонту згідно з розрахунком позивача становить 83 498, 24 грн. з ПДВ.

Вагон № 53118345 переданий позивачу в оренду на підставі Договору оренди № 50А від 21.08.2013 року, укладеного з ТОВ "Ост-Вест-Логістик Україна". Пунктом 3.3 цього Договору встановлено, що оплата орендної плати здійснюється Орендарем на підставі Акту виконаних робіт та рахунку Орендодавця шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Орендодавця протягом трьох банківських днів з моменту отримання Орендарем Актів виконаних робіт та рахунків.

На підтвердження факту сплати орендних платежів по вагону № 53118345 позивачем надано до суду акти виконаних робіт (т.1, а. с. 118-132): № 26 від 30.09.2015 року на загальну суму 334 080,00 грн. з ПДВ; № 27 від 31.10.2015 року на загальну суму 345 216,00 грн. з ПДВ; № 28 від 30.11.2015 року на загальну суму 365 400,00 грн. з ПДВ; № 29 від 31.12.2015 року на загальну суму 377 580,00 грн. з ПДВ; № 30 від 31.01.2016 року на загальну суму 377 580,00 грн. з ПДВ. Вказані акти містять розрахунок орендної плати, в тому числі щодо вагону № 53118345.

Надані позивачем суду копії банківських виписок (т. 2, а. с. 217, 219, 221, 222, 225) свідчать про те, що позивачем було у повному обсязі сплачено орендодавцю орендну плату по вищевказаним актам, у тому числі орендну плату за вагон № 53118345.

Таким чином, позивачем доведено факт оплати орендних платежів по вагону № 53118345 за вересень 2015 року - січень 2016 року на загальну суму 25 860,00 грн. В зв'язку з чим висновок місцевого господарського суду про недоведеність позивачем зазначеної суми збитків не відповідає фактичним обставинам справи, а вказана сума має бути відшкодована відповідачем позивачу.

Як вбачається із матеріалів справи, вагони №№ 53569570, 56069917 передані позивачу в оренду на підставі Договору оренди № 63А від 24.06.2011 року, укладеного з ДП "ТрансГруп" (т. 1, а. с. 58-66). Пунктом 3.5 даного Договору передбачено, що документом, що засвідчує факт надання послуг Орендодавцем, є Акт виконаних робіт, який підписується сторонами протягом 3-х робочих днів, після передачі Орендарем Орендодавцю інформації про кількість та час працюючих і які перебували в ремонті приватних вагонів у звітному періоді.

На підтвердження факту сплати орендних платежів по вагонам №№ 53569570, 56069917 позивачем надано до суду акти виконаних робіт (т.1, а. с. 88-117): № 09 від 30.09.2015 року на загальну суму 4 188 062,92 грн. з ПДВ; № 10 від 31.10.2015 року на загальну суму 4 721 982,12 грн. з ПДВ; № 11 від 30.11.2015 року на загальну суму 4 995 223,62 грн. з ПДВ; № 12 від 31.12.2015 року на загальну суму 5 300 123,40 грн. з ПДВ; № 01 від 31.01.2016 року на загальну суму 4 993 0452,25 грн. з ПДВ; № 02 від 29.02.2016 року на загальну суму 4 404 806,60 грн. з ПДВ; № 03 від 31.03.2016 року на загальну суму 3 960 477,21 грн. з ПДВ. Вказані акти містять розрахунок орендної плати, в тому числі щодо вагонів №№ 53569570, 56069917.

Також позивачем надано до суду копії банківських виписок за період з вересня 2015 року по березень 2016 року (т. 2, а. с. 96-215).

Разом з тим, орендні платежі за даними банківськими виписками не сплачувалися одним платежем щомісяця, а сплачувалися як передоплата по декілька платежів протягом кожного місяця. Наведене унеможливлює встановлення судом того факту, за які саме вагони було здійснено орендні платежі та за який період.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено факту здійснення ним орендних платежів по вагонам №№ 53569570, 56069917 за договором оренди № 63А від 24.06.2011 року та відповідно суми завданих відповідачем збитків.

Надані позивачем до суду апеляційної інстанції довідки орендодавців про відсутність заборгованості позивача по орендній платі не можуть бути взяті до уваги апеляційним господарським судом оскільки вказані довідки датовані 08.02.2018 року, тобто видані після ухвалення рішення у даній справі і не були предметом розгляду місцевого господарського суду. При цьому позивач не обґрунтував причин ненадання відповідних довідок до суду першої інстанції.

За наведених обставин, апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, рішення місцевого господарського суду підлягає зміні в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми збитків та судового збору. З відповідача необхідно стягнути на користь позивача суму збитків в розмірі 166 346,48 грн., судового збору в розмірі 2 495,20 грн. В решті позовних вимог має бути відмовлено.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги позивача покладаються на сторони пропорційно задоволених вимог.

Згідно із статтею 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідача в розмірі 2 643,00 грн. покладаються на відповідача. При цьому, слід звернути увагу, що відповідачем при поданні апеляційної скарги було сплачено судовий збір в розмірі 5 039,67 грн. В зв'язку з чим суму судового збору в розмірі 2 396,67 грн. згідно із статтею 7 Закону України "Про судовий збір" може бути повернуто відповідачу як сплаченого в більшому розмірі, ніж встановлено законом на підставі відповідної заяви.

Керуючись статтями 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", м. Київ в особі Зеленодольської філії Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", м. Зеленодольськ Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2018 року у справі № 904/8012/17 - змінити в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Зеленодольської філії Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" суми збитків та судового збору.

Викласти абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

"Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Зеленодольської філії Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" суму збитків в розмірі 166 346,48 грн. та судовий збір в розмірі 2 495,20 грн.".

В решті рішення господарського суду залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Зеленодольської філії Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 743,30 грн.

Видачу наказів доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 11.06.2018 року.

Головуючий суддя ___________________ І.О. Вечірко

Суддя ___________________ С.Г. Антонік

Суддя ___________________ М.О. Дармін