ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/404/18
Господарський суд Одеської області у складі:

судді Волкова Р.В.,

секретар судового засідання - Кришталь Д.І

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Білгород-Дністровської місцевої прокуратури (67700, Одеська область, м.Білгород-Дністровський,вул.Незалежності,39)

в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, 13 поверх)

до відповідача: Селянського (фермерського) господарства "БАРВІНОК" (67755,Одеська область, Білгород-Дністровський район, Польове, вул.Полівська,буд.2-Е)

про зобовязання звільнити земельну ділянку (нормативно-грошова оцінка 1413355,66 грн.);

Представники:

Прокурор: Закернична І.П. (за службовим посвідченням);

Від позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю);

Від відповідача: не з`явився.

встановив:

Позивач, Білгород-Дністровська місцева прокуратура в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до Селянського (фермерського) господарства "БАРВІНОК" про зобовязання звільнити земельну ділянку (нормативно-грошова оцінка 1413355,66 грн.).

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на самовільне використання Селянським (фермерським) господарством "БАРВІНОК" земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 44,22 га, що призвело до порушень інтересів держави.

Позивач надав письмові пояснення по справі (зареєстровані за вхід. 7754/18 від 10.04.2018р.) в яких підтримує позов в повному обсязі. Стверджує, що дійсно, після проведеної перевірки виявлені порушення відповідачем земельного законодавства, а саме використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Відповідач не забезпечив явку свого представника в судове засідання, заперечень суду не представив, тому справу розглянуто за наявними матеріалами.

У судовому засіданні від 04.06.2018р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку в порядку ст.240 ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, суд встановив наступне.

18.05.2017р. Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області видано наказ 87-ДК «Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використання та охороною земель усіх категорій і форм власності».

На адресу Білгород-Дністровської місцевої прокуратури від Головного управління Держгеокадастру в Одеській області надійшло повідомлення, згідно якого позивачем виявлено факт самовільного використання земельної ділянки на території Білгород-Дністровського району Одеської області.

За результатами проведеної перевірки складено Акт перевірки від 16.06.2017р. №87-ДК/1/АП/09/01/-17, згідно якого встановлено, що селянським (фермерським) господарством «Барвінок» (далі-СФГ «Барвінок») обробляється (використовується) без будь-яких правовстановлюючих документів земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 44,22 га на території Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

26.07.2017р. державним інспектором здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, розмір якої становить 77397,38 грн. та складено протокол про адміністративне правопорушення за 87-ДК/0079П/07/01/-17.

За результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення заступником головного державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням законодавства України про охорону земель в Одеській області ОСОБА_2 притягнуто керівника СФГ «Барвінок» ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у розмірі 850 грн., про що винесено постанову про накладення адміністративного стягнення 87/0084По/08/01/-17.

З метою виконання постанови про накладення адміністративного стягнення СФГ «Барвінок» 29.08.2017р. сплачено штраф у розмірі 850 грн.

Проте, станом на подачу позову СФГ «Барвінок» земельну ділянку не звільнено.

У звязку з чим, прокурором подано позов до господарського суду одеської області для представництва інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Так, земельні правовідносини, повязані із користуванням землею, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Законом України «Про оренду землі», Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), іншими Законами України, постановами Кабінету Міністрів України у випадках, передбачених законом, а також договором оренди землі.

В силу статей 5, 7 Конституції України носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. В Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.

Відповідно до частини першої ст.13 Конституції України земля є обєктом права власності Українського народу, від імені якого це право здійснюють органи державної влади і органи місцевого самоврядування в межах, визначених чинним законодавством України.

В силу приписів ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст.140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Порядок реалізації права набуття у користування, в тому числі в оренду, земельних ділянок державної та комунальної власності, встановлено ст.123 Земельного кодексу України, відповідно до якої надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, зокрема у разі формування нової земельної ділянки.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі, розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Відповідно до ч. З ст.123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Згідно ч. 4 ст.123 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується у порядку, установленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Статтею 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Судом встановлено, що між Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією, Бритівською сільською радою та С(Ф)Г «Барвінок» 29.06.2017р. укладено угоду на добровільне внесення плати за земельну ділянку до місцевого бюджету Білгород- Дністровського району щодо земельної ділянки площею 44,22 га, яка розташована на території Бритівської сільської ради, за межами населеного пункту.

Водночас, вказана угода не може бути підставою для користування земельною ділянкою та вважатись правовстановлюючим документом, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст.16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому ЗК України, або за результатами аукціону.

Статтею 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно ст.1 Закону України „Про державний контроль за використанням та охороною земель самовільне зайняття земельних ділянок - це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації.

В постанові Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» від 17.05.2011р. зазначено, що за відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування, юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності (абзац третій підпункту 2.1).

Таким чином, згідно визначеного чинним законодавством порядку одержання у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, особа звертається з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст.122 Земельного Кодексу України, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

За ст.90 Земельного кодексу України власники земельних ділянок мають право, зокрема, самостійно господарювати на землі. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно із п.1 ст.212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду (п.З ст.212 ЗК України).

Зі змісту ст.122 Земельного кодексу України вбачається, що право розпоряджатися землями, які знаходяться за межами населеного пункту для сільськогосподарського використання, з 01.01.2013р. належить центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам, тобто в даному випадку - Головному управлінню Держгеокадастру в Одеській області як територіальному органу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану обєкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення обєкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Укладена між сторонами угода зазначених вище положень (крім, розміру і місця розташування земельної ділянки, строку дії угоди, розміру плати) не містить, хоча зміст угоди визначає фактичне користування відповідачем земельною ділянкою, яка віднесена до сфери розпорядження позивача.

Таким чином, спірна угода сторонами укладена всупереч вимог, визначених ст.ст. 116, 123, 124 Земельного кодексу України та Законом України «Про оренду землі», є нікчемним правочином, що не створює прав та обовязків сторін угоди.

Відповідно до листа міськрайонного управління у Білгород-Дністровському районі та м. Білгород-Дністровському Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 125.12.2017р. 2851/124-17 нормативно-грошова оцінка 1 га ріллі на території Бритівської сільської ради становить 31961,91 грн.

Таким чином, нормативно-грошова оцінка земельної ділянки, що перебуває у користуванні СФГ «Барвінок» становить 44,22 га* 31961,91 грн. = 1413355,66 грн.

Згідно рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 за 3-рп/99, «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор або його заступник у кожному випадку самостійно визначає, в чому саме полягає порушення інтересів держави в конкретних правовідносинах, які підлягають вирішенню в судовому порядку.

Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів (п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 15 від 14.01.2015р.).

Повноваження Держгеокадастру на території Одеської області здійснюється Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області, котре діє на підставі Положення, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру 308 від 17.11.2016р.

Головне управління Держгеокадастру в Одеській області відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством на території Одеської області.

Виходячи з вищенаведеного та в силу приписів земельного законодавства, органом державної влади, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, в даному випадку виступає Головне управління Держгеокадастру в Одеській області.

Суд зазначає, що порушення інтересів держави полягають у самовільному використанні земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 44,22 га на території Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Таким чином, регулювання земельних відносин з порушенням законодавства України спричиняє державі і територіальній громаді економічні збитки, перешкоджає здійсненню передбаченого Конституцією України права власності на землю, тягне нераціональне використання земель.

Актом перевірки№87-ДН/1/АП/09/01-17 від 16.06.2017р., підтверджується використання відповідачем спірної земельної ділянки без відповідних правовстановлюючих документів на неї.

В свою чергу, відповідач жодних заперечень до суду не надав.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Листом Державного комітету України земельних ресурсів 14-17-4/12991 від 11.11.2008р. «Щодо застосування терміну «самовільне зайняття земельної ділянки» розяснено, що використання земельної ділянки на підставі будь-яких інших рішень, крім як рішення компетентного органу про надання ділянки в користування або у власність (наприклад, рішення про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки), слід визначати як самовільне зайняття земельної ділянки.

Тобто за законодавством без належного оформлення права власності, права користування чи оренди, та їх державної реєстрації будь-яке використання землі можна вважати самовільним заняттям земельної ділянки.

Згідно ч.1 ст.73 Господарського процесуального Кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з п.1 ст.86 Господарського процесуального Кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач користується спірною земельною ділянкою з порушенням визначеного порядку надання земельних ділянок, оскільки у нього відсутнє відведення землі в натурі, ним не одержано документа, що засвідчує право на землю та відсутня державна реєстрація зазначеного документа.

Згідно ст.212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Частиною 2 ст.152 Земельного кодексу України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Такий захист здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, а також відшкодування заподіяних збитків.

Згідно п.12 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Враховуючи викладене, суд вважає цілком обґрунтованими вимоги Прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про зобовязання звільнити Селянським (фермерським) господарством "БАРВІНОК" земельну ділянку нормативно-грошова оцінка якої складає 1413355,66 грн.) сільськогосподарського призначення площею 44,22 га, розташованої на території Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Відповідно до ст.ст.123, 129 Господарського процесуального Кодексу України, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 7, 13, 14, 140 Конституції України, ст.ст. 4-6, 11, 15, 16, 17, 19 Закону України «Про оренду землі», ст. 1 Закону України „Про державний контроль за використанням та охороною земель, ст.ст. 90,116, 122, 123, 124, 125, 126, 152, 212 Земельного кодексу України, ст.ст. 46, 73, 74, 75, 77, 79, 86, 91, 98, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовну заяву Білгород-Дністровської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області до Селянського (фермерського) господарства "БАРВІНОК" про зобовязання звільнити земельну ділянку (нормативно-грошова оцінка 1413355,66 грн.) - задовольнити.

2. Зобовязати Селянське (фермерське) господарство "БАРВІНОК" (67755, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, с. Польове, вул. Полівська,2е, 1) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності площею 44,22 га, розташованої на території Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

3. Стягнути з Селянського (фермерського) господарства "БАРВІНОК" (67755, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, с. Польове, вул. Полівська,2е, 1) на користь прокуратури Одеської області (розрахунковий рахунок 0564 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, (юридична та поштова адреса: 65026 м. Одеса вул. Пушкінська, 3, тел. 731-98-00, неприбуткова організація) 21200/двадцять одну тисячу двісті/грн. 33коп. витрат повязаних зі сплатою судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом двадцяти днів з моменту складення повного рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 04.06.2018р.

Повний текст рішення складений та підписаний 12 червня 2018 р.

Суддя Р.В. Волков