ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 908/2055/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

О.О. Мамалуй - головуючий, Л.В. Стратієнко, І.В. Ткач

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 07.02.2018р.

у складі колегії суддів: В.М. Татенко - головуючий, І.В. Зубченко, Д.О. Попков

та на рішення господарського суду Запорізької області від 12.12.2017р.

суддя: Н.Г. Зінченко

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дружний Будинок"

про стягнення 23 963,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду з позовом до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дружний Будинок" про стягнення 14 326,33 грн. пені, 738,46 грн. 3% річних та 8 898,21 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані несвоєчасним виконанням ОСББ "Дружний Будинок" своїх зобов'язань з оплати за поставлений природний газ по договору купівлі-продажу природного газу №1368/15-ТЕ-13 від 29.12.2014р..

2. Короткий зміст рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття

Рішенням господарського суду Запорізької області від 12.12.2017р. у справі №908/2055/17, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суд від 07.02.2018р., у задоволенні позову відмовлено.

Судові рішення мотивовані наявністю підстав для застосування до спірних правовідносин приписів Закону України "Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії" №1730-VIII від 03.11.2016р., в силу яких у позивача відсутні підстави для нарахування суми неустойки, 3% річних та інфляційних втрат, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

ПАТ "НАК "Нафтогаз України", не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії " та ч. 2 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 236 ГПК України, просить їх скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Скаржник зазначає, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії" №1730-VIII від 03.11.2016р. не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки дія вказаного закону розповсюджується лише на теплопостачальні, теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання і водовідведення , які включені до реєстру. Проте відповідач не включений до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

4. Позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу відповідач зазначає, що ОСББ "Дружний Будинок" здійснює діяльність з виробництва теплової енергії, що підтверджується ліцензією, а норми ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії" не передбачають обов'язкового включення відповідача до реєстру, тому доводи позивача про незастосування вказаного Закону до спірних правовідносин є безпідставними.

5. Обставини справи, встановлені господарськими судами попередніх інстанцій

29 грудня 2014р. між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" як продавцем та ОСББ "Дружний Будинок" як покупцем було укладено договір купівлі-продажу природного газу №1368/15-ТЕ-13, згідно з п. 1.1 якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України НАК "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Відповідно до п. 1.2 договору газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 договору він зобов'язується сплатити продавцеві, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На виконання умов договору позивач передав у власність відповідачу протягом січня-липня, жовтня - грудня 2015 року природний газ на загальну суму 214 149,65 грн.

Відповідач розрахувався за спірними зобов'язаннями у повному обсязі до 22.01.2016р., проте з порушенням строків встановлених договором, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

6. Норми права, з яких виходить суд касаційної інстанції при прийнятті постанови

30 листопада 2016 року набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі - Закон), яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно зі ст. 2 Закону дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

За положеннями ч. 1 ст. 3 Закону для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, (тобто до 30.11.2016р.), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

7. Мотиви, з яких виходить суд касаційної інстанції при прийнятті постанови

Як встановлено судами попередніх інстанцій, заборгованість відповідача за природний газ, поставлений йому протягом січня-липня, жовтня - грудня 2015 року, погашена повністю до 22.01.2016р., тобто до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Відмовляючи в задоволенні позову, господарські суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку з приводу того, що з дня набрання чинності названим Законом (з 30.11.2016р.) не підлягали нарахуванню неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування та 3% річних на заборгованість, погашену відповідачем до набрання чинності Законом, а нараховані неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування та 3% річних підлягали списанню.

Верховний Суд відхиляє посилання скаржника про неправомірне застосування судами до спірних правовідносин норм Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" оскільки, на думку скаржника, учасниками процедури врегулювання заборгованості є теплопостачальні та теплогенеруючі підприємства, включені до реєстру. Вказані доводи зводяться до довільного тлумачення позивачем норм закону.

Частина 3 статті 7 вказаного вище Закону є нормою прямої дії. Виконання цієї норми закону не потребує від відповідача вчинення будь-яких дій. Право на списання неустойки, інфляційних нарахувань та процентів річних поставлено у залежність лише до умови погашення основної заборгованості за отриманий природний газ у строк до набрання чинності цим Законом. Як зазначено в п. 1.2 договору, газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням. Судами встановлено, що ОСББ "Дружний Будинок" здійснює діяльність з виробництва теплової енергії, що підтверджується ліцензією серія АВ за №466685. ПАТ "НАК "Нафтогаз України" є постачальником природного газу.

Таким чином, господарськими судами попередніх інстанцій правильно застосовано наведені норми права.

8. Висновки суду касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги

На підставі вищевикладеного, Верховний Суд, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених господарськими судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи, перевірив правильність застосування норм матеріального та процесуального права та прийшов до висновку, що оскаржувані рішення та постанова є законними та обґрунтованими, а тому касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 12.12.2017р. та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 07.02.2018р. у справі №908/2055/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Суддя Л.В. Стратієнко

Суддя І. В. Ткач