КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2018 р. Справа№ 910/21013/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Руденко М.А.

Дідиченко М.А.

секретар судового засідання Кравченко Х.С.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Боранд Трейд"

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2018р. (повний текст складено 23.03.2018р.)

у справі №910/21013/17 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Боранд Трейд"

до відповідача Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"

про розірвання договору поруки №4К13749Д/П від 20.10.2016р.,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Боранд Трейд" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про розірвання договору поруки №4К13749Д/П від 20.10.2016р.

Обґрунтовуючи істотність допущеного відповідачем порушення договору, позивач вказував, що він, як поручитель, виконав зобов'язання боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Карінда" за кредитними договорами №4К13749Д від 20.11.2013р., №4К13761Д від 21.11.2013р., №4К14035И від 21.01.2014р., №4К14295И від 02.09.2014р. і сплатив відповідачу (кредитору) достроково 547 864 757,27 грн., отже набув права кредитора по відношенню до ТОВ "Карінда" за вказаними кредитними договорами, а також за укладеними на їх забезпечення договорами застави права вимоги. Проте, відповідач, в порушення умов договору поруки №4К13749Д/П від 20.10.2016р., не передав позивачу у встановлений договором строк документи, що підтверджують обов'язки ТОВ "Карінда" за кредитними договорами, чим позбавив позивача права звернутись до інших застоводавців Товариства та істотно погіршив фінансово-майновий стан позивача. Тож, на думку позивача, договір поруки підлягає достроковому розірванню, адже позивач позбавлений того, на що розраховував при укладені договору поруки та зазнав значних збитків.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.03.2018р. у справі №910/21013/17 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з висновками та мотивами відмови у задоволенні його позову, Товариство з обмеженою відповідальністю "Боранд Трейд" подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з'ясування судом усіх обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального права, просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

На думку апелянта, суд першої інстанції не надав оцінки тим обставинам, що позивач зазнав значних збитків, у зв'язку з ненадання йому відповідачем належним чином засвідчених копій документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитними договорами, за виконання яких надано позивачем поруку.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2018р. апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий суддя), судді Дідиченко М.А., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2018р. відкрито апеляційне провадження та розгляд справи призначено на 24.05.2018р.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що у зв'язку з укладенням 20.10.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Боранд Трейд" (поручителем) та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" (кредитором) договором поруки №4К13749Д/П (договір), поручитель поручився перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Карінда" (боржником) його зобов'язань за кредитними договорами №4К13749Д від 20.11.2013р., №4К13761Д від 21.11.2013р., №4К14035И від 21.01.2014р., №4К14295И від 02.09.2014р. з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитних договорів.

Зі змісту пунктів 3, 4, 5 договору поруки випливає, що поручитель з умовами кредитних договорів ознайомлений та у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитними договорами, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники в сумі заборгованості за кредитом та в сумі відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитних договорів. У цьому випадку, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу з зазначенням порушеного зобов'язання.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками і діє три роки від дати укладення цього договору. При цьому, договір поруки укладено/підписано із використанням електронного цифрового підпису (печатки) з посиленим сертифікатом ключа Акредитованого центру сертифікації ключів ПАТ КБ "Приватбанк" Строк, на який надано поруку, - три роки від дати укладення договору, а порука припиняється після закінчення строку у три роки від дати укладення цього договору (пункти 11, 17 договору).

З пояснень представника позивача випливало, що він, як поручитель, у безготівковому порядку сплатив на рахунок кредитора 547 864 757,27 грн., на підтвердження чого надав платіжні доручення №№2326, 2327, 2328, 2329 від 21.10.2016р. Позивач також стверджував, що повністю виконав зобов'язання за боржника і тому вправі вимагати від кредитора (відповідача у справі) передачі йому належним чином посвідчених копій документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитними договорами. Невиконання кредитором вказаних зобов'язань є істотним порушенням, наслідком чого є розірвання договору поруки у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 14 договору поруки передбачено, що дострокове розірвання цього договору здійснюється за письмовою згодою сторін.

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 2 ст. 651 ЦК України).

Відхиляючи доводи апелянта, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до статті 651 ЦК України, на норми якої посилався позивач, істотність допущеного кредитором (відповідачем у справі) порушення, полягала у тому, що укладенню договору поруки передувало повідомлення позивача про існування у відповідача заставних прав, які забезпечують права вимоги за кредитним зобов'язанням боржника у розмірі, що суттєво перевищує розмір заборгованості боржника за кредитом. Крім того, представники відповідача повідомляли позивача, і це є істотним та визначальним, що для забезпечення виконання зобов'язань позичальником за кредитним договором відповідачем додатково укладено договори застави з рядом юридичних осіб.

Утім, судова колегія вважає, що наведені поручителем мотиви, якими він керувався при наданні поруки, не мають окремого правового значення, адже забезпечувальний характер поруки полягає у тому, щоби при порушенні зобов'язання, яке нею забезпечене, кредитор вправі був покласти відповідальність не лише на боржника, але й на поручителя. Поручитель не заміщує боржника у зобов'язанні, а зобов'язується компенсувати кредитору у грошовій формі невиконане боржником зобов'язання у межах відповідальності, визначеної договором поруки.

Саме компенсаційний характер поруки випливає з приписів статті 554 ЦК України.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За умовами договору, який позивач просив розірвати, передбачено, що лише у випадку невиконання боржником кредитних договорів, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу з зазначенням порушеного зобов'язання.

У пунктах 6, 7 договору сторони погодили, що поручитель зобов'язаний виконати обов'язок, зазначений в письмовій вимозі кредитора, впродовж 5 календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п. 5 цього договору, а у випадку порушення поручителем зобов'язання, передбаченого п. 6 цього договору, кредитор має право в рахунок погашення боргу за кредитними договорами здійснювати договірне списання грошових коштів, що належать поручителю і знаходяться на його рахунку у ПАТ КБ "Приватбанк". Договірне списання грошових коштів оформлюється меморіальним ордером, у призначенні платежу якого зазначається інформація про платіж, номер, дату цього договору.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тих обставин, що виконання поручителем грошового зобов'язання, яке він доказує наданими платіжними дорученнями, відбулося після прострочки боржника у забезпеченому порукою зобов'язанні і на вимогу кредитора.

В силу частини 1 статті 531 К України боржник має право виконати свій обов'язок достроково, якщо інше не передбачено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Між тим, у відповідності до ст. 553 ЦК України та згідно з умовами договору, лише у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники в сумі заборгованості за кредитом та в сумі відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

За приписами ч. 1 ст. 556 ЦК України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника.

Відповідно до п. 8 договору поруки, до поручителя, що виконав обов'язки боржника за кредитними договорами, переходять всі права кредитора за кредитними договорами і договором (ами) застави (іпотеки), укладеними в цілях забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за кредитними договорами у частині виконаного зобов'язання.

Згідно з п. 10 договору поруки кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитними договорами передати поручителю впродовж 5 робочих днів банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитними договорами.

Тож, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що позивач виконав грошове зобов'язання замість боржника; здійснив це достроково, без вимоги кредитора, що суперечить суті зобов'язання поруки.

Протиправна одностороння зміна зобов'язання позивачем, на переконання суду апеляційної інстанції, не викликає настання правових наслідків, встановлених частинами 1 та 2 статті 556 ЦК України та пунктами 8 та 10 договору поруки, а тому кредитор, який не передав поручителю належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитними договорами, діяв правомірно і не може визнаватися винною особою, яка істотно порушила зобов'язання, установлені договором або законом.

Відповідно ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, висновок місцевого господарського суду, яким відмовлено позивачу у позові, є вірним, і доводи скаржника правомірності цього висновку не спростовують, тож судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Боранд Трейд" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2018р. у справі №910/21013/17 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.03.2018р. у справі №910/21013/17 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/21013/17 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст складено 31.05.2018р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Руденко

М.А. Дідиченко