ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року м. ОдесаСправа № 916/3396/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Богатиря К.В., Лавриненко Л.В.

секретар судового засідання Чеголя Є.О.

Представники учасників справи у судове засідання не заявились.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД"

на рішення господарського суду Одеської області від 16.12.2015 року (суддя Оборотова О.Ю.) вступну та резолютивну частину якого проголошено у судовому засіданні з 14:20 до 14:39 у м. Одесі, просп. Шевченка, 29. Повний текст складено 21.12.2015 р.

у справі № 916/3396/15

за позовом Приватного акціонерного товариства "ГАЛІЦІЯ ДИСТИЛЕРІ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД"

про стягнення 169087,06 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД"

до Приватного акціонерного товариства "ГАЛІЦІЯ ДИСТИЛЕРІ"

про визнання договору купівлі - продажу недійсним

ВСТАНОВИВ

У серпні 2015 Приватне акціонерне товариство "ГАЛІЦІЯ ДИСТИЛЕРІ" (далі - ПАТ "ГАЛІЦІЯ ДИСТИЛЕРІ") звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" (далі - ТОВ "КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД") в якому просило стягнути з відповідача 97000 грн. основного боргу, три проценти річних у розмірі 6756,86 грн., інфляційні втрати у сумі 65330,20 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ПАТ "ГАЛІЦІЯ ДИСТИЛЕРІ" зазначило, що на виконання умов укладеного з відповідачем договору купівлі-продажу з наданням дилерських повноважень поставило відповідачеві товар, однак відповідач розрахувався лише за частину товару, у зв'язку із чим за останнім рахується заборгованість, на яку позивачем нараховано три проценти річних та інфляційні втрати.

Також у вересні 2015 ТОВ "КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" звернулось до місцевого господарського суду із зустрічним позовом до ПАТ "ГАЛІЦІЯ ДИСТИЛЕРІ" в якому просило визнати договір №005 купівлі - продажу з наданням дилерських повноважень укладений 06 листопада 2012 року між ПАТ "ГАЛІЦІЯ ДИСТИЛЕРІ" та ТОВ "КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" недійсним з моменту його підписання.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог ТОВ "КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" зазначило, що спірний договір від імені ТОВ "КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" підписано особою, яка не мало на то повноважень.

Рішенням господарського суду Одеської області від 16.12.2015 р. первісний позов задоволено, стягнуто з ТОВ "КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" на користь ПАТ "ГАЛІЦІЯ ДИСТИЛЕРІ" заборгованість у сумі 169087,06 грн. та судовий збір у розмірі 3381,74 грн. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції пославшись на умови укладеного між сторонами договору купівлі-продажу та приписи ст.ст. 509, 525, 526, 530, 662, 664, 692, 712 ЦК України, ст.193 ГК України зазначив, що позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар у повному обсязі, проте за отриманий товар відповідач, у порушення взятих на себе зобов'язань за договором, розрахувався частково, у зв'язку із чим за останнім рахується заборгованість, яка підлягає стягненню з останнього. Також судом першої інстанції зазначено, що перевіривши правильність наданого позивачем розрахунку штрафних санкцій, судом встановлено, що розрахунок здійснений належним чином, а тому сума 3% річних в сумі 6756,86грн. та індексу інфляції в сумі 65330,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо зустрічної позовної вимоги місцевий господарський суд посилаючись на приписи ст.ст. 11, 42, 84, 92, 95, 97, 202, 207, 509 ЦК України зазначив, що проаналізувавши наведені положення закону щодо правових основ діяльності філії як відокремленого підрозділу юридичної особи, а також враховуючи зміст Положення про Вінницьку філію „Альфа Плюс" ТОВ „КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД", затвердженого рішенням зборів учасників товариства (протокол № 7 від 08.10.2012р.), та виданої товариством на ім'я директора філії довіреності від 08.10.2012 р., господарський суд дійшов висновку, що директор Вінницької філії „Альфа Плюс" ТОВ „КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" мав право самостійно, без погодження із довірителем, вчиняти ті угоди, які не суперечать статутним завданням ТОВ „КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД". Будь-які інші угоди від імені ТОВ „КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" директор Вінницької філії „Альфа Плюс" мав право вчиняти виключно за погодженням із довірителем. Оскільки юридичним наслідком оспорюваної угоди є прийняття ТОВ „КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" у власність продукції для подальшого розповсюдження її та отримання прибутку товариством, господарський суд дійшов висновку, що вказана угода не суперечить статутним завданням ТОВ „КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД", у зв'язку з чим, така угода могла бути самостійно вчинена директором Вінницької філії „Альфа Плюс" ОСОБА_1 без отримання на це згоди ТОВ „КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД".

Також господарським судом Одеської області зазначено, що обидві наявні у матеріалах справи копії довіреності від 08.10.2012р., виданої ТОВ „КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" директору Вінницької філії „Альфа Плюс" ОСОБА_1, містять ідентичні положення щодо надання директору філії права на укладення догорів, які не суперечать статутним завданням товариства.

З огляду на викладені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що договір купівлі-продажу з наданням дилерських повноважень № 005 від 06.11.2012р. був підписаний уповноваженою на це особою.

Крім того місцевим господарським судом з посиланням на приписи ст. 241 ЦК України відзначено, що навіть якщо даний договір був підписаний особою з перевищенням повноважень, чи особою яка взагалі не мала права його підписувати, він був схвалений з боку ТОВ "КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" так як листом за підписом директора ТОВ "КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" ОСОБА_2 було надано згоду на заключення договору купівлі-продажу з наданням дилерських повноважень № 005 від 06.11.2012 р. та здійсненням часткової оплати на суму 1535706,26 грн.

Місцевим господарським судом також відхилено клопотання ТОВ "КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" про призначення у справі судової експертизи. Так судом першої інстанції зазначено, що в клопотанні про призначення судової експертизи від 09.10.2015р. та в уточненому клопотанні про призначення судової експертизи від 18.11.2015р. ТОВ "КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" ставить під сумнів виконання підпису в довіреності від 08.10.2012 р. на надання повноважень директору Вінницької філії, проте суд відмовляє в призначенні судової експертизи по справі у зв'язку з недоцільністю, так як в подальшому погодження зі сторони ТОВ „КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" є підставою для визнання правочину дійсним.

Не погодившись із даний судовим рішенням, ТОВ "КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" звернулось з апеляційною скаргою до Одеського апеляційного господарського суду в якій просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 16.12.2015 року у справі № 916/3396/15 частково та ухвалити нове рішення, яким відмовити ПАТ "ГАЛІЦІЯ ДИСТИЛЕРІ" у задоволенні вимог про стягнення коштів з ТОВ "КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" у повному обсязі; в частині відмову у задоволення зустрічного позову ТОВ "КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" залишити без змін.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Так апелянт зазначає, що відповідно до пункту 4.5. укладеного між сторонами договору, право власності на товар переходить від продавця до покупця-дилера після приймання товару покупцем-дилером, про що свідчить надання останнім належним чином оформленої довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей. Але, як стверджує апелянт, жодної належним чином оформленої довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей позивач суду не надав. На думку апелянта, судом не було досліджено та не надана юридична оцінка обставинам існування довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей та чи є уповноваженою особою та особа, що розписалась у видаткових накладених наданих позивачем.

Також скаржник зазначає, що позивачем на підтвердження поставки товару відповідачеві було надано суду видаткові накладні на загальну суму 184836,84 грн. У позовній заяві позивач стверджував, що відповідач здійснив часткову оплату за договором у сумі 1535766,26 грн., але позивачем не було надано суду видаткових накладних на суму 1 447 930грн (1 535 766,26 - 184836,84 + 97000 = 1 447 930).

Скаржник вважає необґрунтованими посилання позивача на наявність у нього листа Вінницької філії «Альфа Плюс» ТОВ «Котовський винзавод» від 06.11.2012 року про повідомлення особи, яка розпишеться у видатковій накладній, оскільки даний лист у розумінні Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затверджених Наказом міністерства фінансів України від 16 травня 1996 року №99 (далі - Інструкція) не є довіреністю, оскільки не містить назви і кількості цінностей для одержання. Та, як вважає апелянт, навіть якщо даний лист й вважався б довіреністю, то строк дії вказаного документу відповідно до пункту 8 вказаної інструкції закінчується максимально через місяць з моменту його видачі, тобто до 06.12.2012 року, у той час як позивач стверджує про передачу товару у лютому та березні 2013.

Отже, на думку скаржника, будь-яких належних та допустимих доказів, які могли б підтверджувати повноваження особи, яка підписала видаткові накладні від імені отримувача, позивач суду не надав.

Також, посилаючись на п.15 Інструкції та п.2.1. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 апелянт зазначає, що довіреність на одержання цінностей є первинним документом, що фіксує рішення уповноваженої особи (керівника) підприємства про уповноваження конкретної фізичної особи одержати для підприємства визначені перелік та кількість цінностей. Без довіреності не може бути створено інший первинний документ (накладну-вимогу, товарно-транспортну накладну), який є дозволом для здійснення господарської операції з відпуску цінностей. А тому, при виникненні фінансових спорів факт отримання товару саме покупцем або уповноваженими ним особами продавець повинен підтвердити первинними документами, зокрема, довіреностями.

Таким чином, на думку апелянта, надані позивачем видаткові та товарно-транспортні накладні не можуть бути доказом здійснення господарської операції - поставки товару.

Апелянт стверджує, що позивач не надав суду передбачених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1994 року, Інструкцією про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16 травня 1996 р. № 99, договором купівлі-продажу з наданням дилерських повноважень за №005 від 06.11.2012 року документів що можуть підтверджувати поставку товару на суму 1 632 706,26 грн.

Як стверджує скаржник, в матеріалах справи відсутні також довіреності, що можуть підтверджувати повноваження особи, яка підписала видаткові накладні та прийняла товар на суму 1 447 930 грн.

На підставі викладеного апелянт вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за договором є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, що підтверджують отримання товару відповідачем на суму 1 632 706,26 грн.

На підставі викладеного апелянт вважає, що рішення господарського суду від 16.12.2015 року у справі № №916/3396/15 ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню, а вимоги позивача про стягнення заборгованості з ТОВ „КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" коштів не підлягають задоволенню.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 01.02.2016 р. апеляційну скаргу ТОВ "КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" прийнято до провадження та призначеного до розгляду.

23.02.2016 Одеським апеляційним господарським судом отримано відзив на апеляційну скаргу від ПАТ "ГАЛІЦІЯ ДИСТИЛЕРІ" в якому останнє просить рішення Господарського суду Одеської області від 16 грудня 2015 року у справі №916/3396/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД» - без задоволення.

Так позивач зазначає, що передача товару згідно видаткових накладних здійснювалася на підставі наданого Вінницькою філією «АЛЬФА ПЛЮС» ТОВ «КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД» листа від 06 листопада 2012 року, яким ПАТ «ГАЛІЦІЯ ДИСТИЛЕРІ» повідомлялося про зразок печатки (штампу), якою матеріально відповідальна особа, що буде приймати цінності по договору, має завіряти на супровідних документах (накладній, акті, ордері тощо) свій підпис про одержання цінностей, можливість використання якого, замість довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, у господарській діяльності суб'єктів підприємництва було до 01 січня 2015 року передбачено абзацом 3 пункту 13 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей №99, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996 р.

Позивач також зазначає, що видаткові накладні і товарно-транспортні накладні містять підпис про одержання цінностей комірника Вінницької філії «АЛЬФА ПЛЮС» ТОВ «КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД» ОСОБА_3, засвідчені печаткою зразок якої наведено у листі від 06 листопада 2012 року, яким ПАТ «ГАЛІЦІЯ ДИСТИЛЕРІ» повідомлялося про зразок печатки (штампу), якою матеріально відповідальна особа, що буде приймати цінності по договору, має завіряти на супровідних документах (накладній, акті, ордері тощо) свій підпис про одержання цінностей.

За твердженням позивача, отримання товару по договору, зокрема згідно видаткових накладних, як і здійснення розрахунку лише за частину отриманого товару, зафіксовано у підписаному директором Вінницької філії «АЛЬФА ПЛЮС» ТОВ «КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД» та скріпленому печаткою філії акті звірки взаємних розрахунків між ПАТ «ГАЛІЦІЯ ДИСТИЛЕРІ» та Вінницькою філією «АЛЬФА ПЛЮС» ТОВ «КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД» станом на 15 травня 2013 року.

Посилаючись га приписи ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідача зазначає, що надані позивачем видаткові накладні є первинними документами, оскільки засвідчують факт здійснення господарської операції та договірних відносин. А тому, на думку відповідача, відсутність довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, за наявності інших первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з передачі товару по договору, не може заперечувати таку господарську операцію.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 19.02.2016 р. зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" на рішення господарського суду Одеської області від 16.12.2015р. у справі №916/3396/15 до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 21.01.2016 р. про повернення апеляційної скарги без розгляду, справу №916/3396/15 направлено до Вищого господарського суду України.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 08.03.2016 р. поновлено апеляційне провадження у справі №916/3396/15 та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 14.04.2016 р. зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" на рішення господарського суду Одеської області від 16.12.2015р. у справі №916/3396/15 до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги ТОВ "КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 21.01.2016р. про повернення апеляційної скарги без розгляду, справу №916/3396/15 направлено до Вищого господарського суду України.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 30.05.2016 р. поновлено апеляційне провадження у справі №916/3396/15 та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 09.06.2016 р. зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" на рішення господарського суду Одеської області від 16.12.2015р. у справі №916/3396/15 до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 21.01.2016 р., справу №916/3396/15 направлено до Вищого господарського суду України.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 25.08.2016 р. поновлено апеляційне провадження у справі №916/3396/15 та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 16.09.2016 р. зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" на рішення господарського суду Одеської області від 16.12.2015р. у справі №916/3396/15 до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 25.08.2016р. про повернення апеляційної скарги, справу №916/3396/15 направлено до Вищого господарського суду України.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 13.12.2016 р. поновлено апеляційне провадження у справі №916/3396/15 та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 р. зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" на рішення господарського суду Одеської області від 16.12.2015р. у справі №916/3396/15 до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 25.08.2016р. про повернення апеляційної скарги, справу №916/3396/15 направлено до Вищого господарського суду України.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 19.06.2017 р. поновлено апеляційне провадження у справі №916/3396/15 та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 09.08.2017 р. зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" на рішення господарського суду Одеської області від 16.12.2015р. у справі №916/3396/15 до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 року, справу №916/3396/15 направлено до Вищого господарського суду України.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 23.11.2017 р. поновлено апеляційне провадження у справі №916/3396/15 та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 р. зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" на рішення господарського суду Одеської області від 16.12.2015 року у справі №916/3396/15 до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 року, справу №916/3396/15 направлено до Вищого господарського суду України.

Розпорядженням В.о. керівника апарату Одеського апеляційного господарського суду від 22.01.2018 р. за №66 було призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи у зв'язку із звільненням головуючого судді ОСОБА_5. з посади 11.01.2018 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2018 р. для розгляду апеляційної скарги ТОВ "КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" на рішення господарського суду Одеської області від 16.12.2015р. у справі №916/3396/15 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Поліщук Л.В., суддів Філінюка І.Г., Лавриненко Л.В.

Ухвалою Верховного Суду від 15.03.2018 касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 17 січня 2017 року у справі №916/3396/15 разом з доданими матеріалами повернуто скаржникові без розгляду, стягнуто з ОСОБА_2 в дохід державного бюджету 17 620, 00 грн.

В означені ухвалі Верховним Судом наголошено, що рішення по даній справі прийнято Господарським судом Одеської області 16 грудня 2015 року. Тобто, апеляційний перегляд вказаного рішення триває вже понад три роки. Причиною порушення розумного строку розгляду справи є систематичне зупинення провадження у справі Одеськім апеляційним господарським судом (ухвали від 19.02.2016р., 14.04.2016р., 09.06.2016р., 09.06.2016р., 16.09.2016р., 17.01.2017р., 09.08.2017р. 13.12.2017р.) до розгляду Вищим господарським судом касаційних скарг на ухвали Одеського апеляційного господарського суду відповідача та осіб, які безпосередньо діють в інтересах останнього, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Всі апеляційні та касаційні скарги, які подавалися, містили численні недоліки, тому, за результатами розгляду, жодна з них не була задоволена. При цьому, вищезазначеними особами жодного разу не було сплачено судовий збір за подання апеляційних та касаційних скарг, але заявлялися клопотання про відстрочення його сплати, які судом систематично відхилялися, у зв'язку з їх необґрунтованістю.

Верховним Судом визнано, що чергове звернення із завідомо безпідставною касаційною скаргою, яка містить численні недоліки, враховуючи поведінку скаржника під час звернення до апеляційного та касаційного судів, суд визнає зловживанням процесуальними правами, що спрямоване на свідоме, невиправдане затягування судового процесу, у зв'язку із чим застосував до ОСОБА_2, за зловживання процесуальними правами, заходи процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 17 620, 00 грн.

Також Верховний Суд зазначив, що з метою зміцнення довіри до судової системи, Одеській апеляційний господарський суд має вжити всіх залежних від нього заходів для найскорішого прийняття рішення у даній справі, оскільки безпідставне затягування розгляду справи є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а саме права позивача на справедливий і публічний розгляд його справи, упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом.

05.04.2018 справу №916/3396/15 отримано Одеським апеляційним господарським судом.

Розпорядженням В.о. керівника апарату Одеського апеляційного господарського суду від 10.04.2018 р. за №434 було призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи у зв'язку із перебування головуючого судді у відпустці по 10.04.2018 року, у відрядженні з 11.04.2018 по 13.04.2018 року та перебування судді Філінюка І.Г. у відрядженні з 10.04.2018 по 12.04.2018 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2018 р. для розгляду апеляційної скарги ТОВ "КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" на рішення господарського суду Одеської області від 16.12.2015р. у справі №916/3396/15 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Богатиря К.В., Лавриненко Л.В.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 26.04.2018 прийнято справу №916/3396/15 за апеляційною скаргою ТОВ "КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" на рішення господарського суду Одеської області від 16.12.2015 р. до провадження колегію суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Богатиря К.В., Лавриненко Л.В., поновлено апеляційне провадження у справі №916/3396/15 за апеляційною скаргою ТОВ "КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" на рішення господарського суду Одеської області від 16.12.2015 р. з 30.05.2018 р., розгляд справи призначено на 30.05.2018.

23.05.2018 Одеським апеляційним господарським судом отримано касаційну скаргу ТОВ "Алконост-2000" на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 25.08.2016.

29.05.2018 Одеським апеляційним господарським судом касаційну скаргу ТОВ "Алконост-2000" разом з матеріалами оскарження ухвали у справі №916/3396/15 скеровано до касаційного господарського суду у складі Верховного суду.

У судове засідання від 30.05.2018 представники учасників справи не з'явились, про причини неможливості бути присутніми у судовому засіданні суд не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення від 27.04.2018, яке вручено ТОВ "КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" 07.05.2018 та 11.05.2018 та ПАТ «ГАЛІЦІЯ ДИСТИЛЕРІ» 07.05.2018.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ "КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.11.2012 між ПАТ "ГАЛІЦІЯ ДИСТИЛЕРІ" (продавець) та ТОВ "КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД" (покупець-дилер) укладено договір №005 купівлі-продажу з наданням дилерських повноважень за умовами п.1.1. якого продавець надає покупцю-дилеру комплекс прав та обов'язків відносно представництва інтересів і продажу продукції торговельних марок «Грінвіч», «Бучач» та «Ренуаж» дрібнооптовим, роздрібним покупцям та кінцевим споживачам, що знаходяться на території міста Вінниця та Вінницької області, в порядку та на умовах, визначених цим договором. Пунктами 1.2.-1.3. договору визначено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець продає, а покупець-дилер купує коньяки торговельних марок «Грінвіч», «Бучач» та «Ренуаж» (надалі - «Товар») за цінами та в асортименті, що попередньо погоджуються сторонами в додатках до даного договору. Покупець-дилер, здійснивши оприбуткування товару, здійснює його подальшу реалізацію з дотриманням вимог пунктів 6.1 - 6.17 цього договору.

Пунктами 4.1. - 4.6. договору визначено, що продаж товару здійснюється продавцем на умовах DDU - поставка до місця зазначеного в заявці покупцем-дилером, відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс - 2000 р. Продавець зобов'язаний продати згідно цього договору товар на протязі місяця відповідно до отриманого від покупця-дилера місячного графіку, погодженого продавцем, який надається в термін до 25 числа місяця, що передує продажу, а безпосередньо кожна окрема партія товару, продається на підставі заявки на продаж в оригіналі. В заявці покупця-дилера повинно бути зазначено: кількість товару по асортименту, дата доставки товару, адреса доставки товару. Заявка повинна бути надана продавцю не менше ніж за 5 робочих днів до бажаної (зазначеної в заявці) дати доставки, в іншому разі вона не приймається до виконання. Доставка товару покупцю-дилеру здійснюється у строк 5 (п'ять) робочих днів, починаючи з наступу робочого дня від дня отримання заявки продавцем. Датою продажу вважається дата проставлення покупцем-дилером відмітки (підпис уповноваженої особи скріплений печаткою покупця-дилера) на видатковій накладній, що свідчить про прийняття товару. Право власності на товар переходить від продавця до покупця-дилера після приймання товару покупцем-дилером, про що свідчить надання останнім належним чином оформленої довіреності отримання товарно-матеріальних цінностей. Приймання товару здійснюється покупцем-дилером у відповідності до вимог Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості №П-6, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 p., та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживанні якості № П-7, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 р.

У відповідності до п.п. 5.1. - 5.6. ціна на товар, що продається за цим договором, визначена в додатках, що є невід'ємною частиною договору. Ціна товару включає в себе податок на додану вартість (ПДВ), акцизний збір і збір на розвиток виноградарства та хмелярства, доставку в адміністративно-територіальних межах України, вартість тари та упаковки. Валюта договору - гривня України. Сума договору - 10000000,00 грн. Остаточно загальна сума договору визначається сумою всіх видаткових накладних. Кожну отриману партію товару покупець-дилер зобов'язаний оплатити протягом 30 календарних днів з моменту приймання відповідної партії товару. Форма розрахунків за цим договором - безготівкова, на розрахунковий рахунок продавця. В термін до 07 числа кожного місяця покупець-дилер зобов'язаний надсилати продавцю акт звірки взаєморозрахунків станом на перше число цього місяця та графік оплат на поточний місяць. Невиконання вказаного обов'язку покупцем-дилером є підставою для призупинення продажу товару до моменту отримання продавцем акту звірки взаєморозрахунків. Про призупинення продажу продавець телефонним зв'язком попереджає покупця-дилера.

Згідно з п.6.1. договору покупець-дилер зобов'язаний купити у продавця товар та провести повний розрахунок за отриманий товар у відповідності з видатковою накладною і з дотриманням вимог пунктів 5.4, 5.5 даного договору.

Відповідно до п. 7.1. договору продавець зобов'язаний забезпечувати покупця-дилера товаром відповідно до погодженої заявки.

Пунктами 9.1., 9.3. - 9.5. договору визначено, що у випадку порушення своїх зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. При несплаті за товар у строк, більше ніж вказаний в пункті 5.4 цього договору, покупець-дилер сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення оплати. При несплаті за товар у строк, більше ніж вказаний в пункті 5.4 цього договору, покупець-дилер сплачує продавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення оплати, а також 3 % річних від простроченої суми. Сплата покупцем-дилером штрафних санкцій, вказаних в пунктах 9.3, 9.4 цього договору, не звільняє його від відшкодування заподіяних продавцю, внаслідок невиконання або неналежного виконання умов договору, матеріальних збитків та моральної шкоди, а також від виконання взятих на себе за цим договором зобов'язань.

Згідно з п. 11.1. договору всі спори, що виникають між сторонами при укладанні, виконанні цього договору або у зв'язку ним, вирішуються шляхом переговорів між представниками сторін, а у випадку недосягнення згоди між сторонами, підлягають передачі на розгляд та вирішення до Господарського суду за встановленою підвідомчістю такого спору у порядку, визначеному чинним в Україні законодавством.

Звертаючись із позовом до суду першої інстанції ПАТ "ГАЛІЦІЯ ДИСТИЛЕРІ" зазначило, що в порядку та на умовах, визначених договором продало, а Вінницька філія «АЛЬФА ПЛЮС» ТОВ «КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД» купила (отримала) партії товару, а саме: коньячної продукції торговельних марок «Грінвіч», «Бучач» і «Ренуаж», загальною вартістю 1632706,26 грн. Даний товар передавався Вінницькій філії «АЛЬФА ПЛЮС» ТОВ «КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД» на підставі наданого нею листа від 06.11.2012 р., яким Вінницька філія «АЛЬФА ПЛЮС» ТОВ «КОТОЙСЬКИЙ ВИНЗАВОД» повідомляла ПАТ «ГАЛІЦІЯ ДИСТИЛЕРІ» про зразок печатки (штампу), якою матеріально відповідальна особа, що буде приймати цінності, має завіряти на супровідних документах (накладній, акті, ордері тощо) свій підпис про одержання цінностей, згідно абзацу 3 пункту 13 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей №99, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996 р.

За твердженням позивача, в порушення умов п. 5.4 договору Вінницька філія «АЛЬФА ПЛЮС» ТОВ «КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД» станом на 07 серпня 2015 року розрахувалася лише за частину отриманого товару загалом сплативши 1535706,26 грн. Таким чином, прострочена заборгованість Вінницької філії «АЛЬФА ПЛЮС» ТОВ «КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД» перед ПАТ «ГАЛІЦ1Я ДИСТИЛЕРІ» станом на 07 серпня 2015 року за отриманий по договору згідно видаткових накладних товар становить 97000,00 грн.

Наявність заборгованості, за твердженням позивача, підтверджується також й актом звірки взаємних розрахунків станом на 15.05.2013 р.

У зв'язку із порушенням відповідачем умов договору, в частині вчасної та повної оплати за отриманий товар, позивач також нараховано та заявлено до стягнення три проценти річних та інфляційні втрати.

Судом першої інстанції первісні позовні вимоги визнано обґрунтованими та задоволено у повному обсязі.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції обґрунтованими, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 174 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Приписами ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання, відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. ст. 530, 610 - 612 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором.

Відповідно до п.п.1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного Кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Враховуючи викладені приписи чинного законодавства та умови укладеного між сторонами договору, проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, колегія суддів вважає заявлені ПАТ "ГАЛІЦІЯ ДИСТИЛЕРІ" позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу є обґрунтованими та такими, що відповідають дійсними обставинам справи.

Разом з цим, колегія суддів відзначає, що наведенні позивачем обставини у встановленому законом порядку відповідачем не спростовані.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що позивач фактично виконав господарську операцію по взаємовідносинах з відповідачем щодо поставки товару, однак відповідач свого обов'язку за договором щодо вчасної та повної оплати за отриманий товар не виконав.

Так судова колегія відзначає, що відповідач не заперечує самого факти отримання ним товару від позивача за укладеним між сторонами договором, а лише посилається не недоліки складених між сторонами первинних документів, а саме на відсутність довіреності у особи, яка отримала матеріальні цінності від імені відповідача.

Відповідно до п. 13 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей №99, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996 р. (у редакції чинній на час здійснення поставки позивачем товару) при централізовано-кільцевих перевезеннях цінностей підприємствам їх відпуск постачальниками може здійснюватися без довіреності, якщо одержувач цінностей за підписом керівника і головного бухгалтера підприємства або інших осіб, які уповноважені підписувати довіреності, повідомив постачальника про зразок печатки (штампу), якою матеріально відповідальна особа, що буде приймати цінності, завіряє на супровідних документах (накладній, акті, ордері тощо) свій підпис про одержання цінностей.

Так, у наявних матеріалах справи міститься лист Вінницької філії «АЛЬФА ПЛЮС» ТОВ «КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД» від 06.11.2012 (т.1, а.с. 28) яким остання повідомила ПАТ "ГАЛІЦІЯ ДИСТИЛЕРІ" про зразок печатки (штампу), якою матеріально відповідальна особа, що буде приймати цінності, має завіряти на супровідних документах (накладній, акті, ордері тощо) свій підпис про одержання цінностей. Так, матеріально відповідальною особою визначено комірника ОСОБА_3 та надано взірці відбитків печаток та штампів, що будуть посвідчувати підпис матеріально відповідальної особи. Даний лист містить підписи директора та головного бухгалтера Вінницької філії «АЛЬФА ПЛЮС» ТОВ «КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД», а також печатку товариства.

Судова колегія відзначає, що аналогічний підпис та печатка містяться у наявних у матеріалах справи видаткових накладних №364 від 14.03.2013 та №375 від 18.03.2013, а також у товарно-транспортних накладних від 14.03.2013 та 18.03.2013 (т.1, а.с. 22-27).

Крім того, підпис на печатка Вінницької філії «АЛЬФА ПЛЮС» ТОВ «КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД» міститься й в акті звірки взаємних розрахунків між ПАТ "ГАЛІЦІЯ ДИСТИЛЕРІ" та Вінницькою філією «АЛЬФА ПЛЮС» ТОВ «КОТОВСЬКИЙ ВИНЗАВОД» за 01.11.2011-15.05.2013 (т.1, а.с.29-30).

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме поставив відповідачу товар на обумовлених та зазначених в договорі умовах, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідач же, в свою чергу, взяті за себе зобов'язання за договором виконав лише частково, доказів повної сплати за отриманий товар до суду не надав, таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо існування заборгованості відповідача перед позивачем в розмірі 97000 грн., що підлягає стягненню.

Щодо заявлених до стягнення штрафних санкцій колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ст. 625 ЦК України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Пунктами 9.1., 9.4. укладеного між сторонами договору визначено, що у випадку порушення своїх зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним в Україні законодавством. При несплаті за товар у строк, більше ніж вказаний в пункті 5.4 цього договору, покупець-дилер сплачує продавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення оплати, а також 3 % річних від простроченої суми.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрати, колегією суддів встановлено, що він здійснений позивачем арифметично правильно та відповідно до вимог законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 6756,86 грн. та інфляційних втрат у сумі 65330,20 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегією суддів не приймають до уваги доводи апелянта, з посиланням на Інструкцію про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей №99, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996 р., щодо відсутності у особи, яка підписала видаткові та товарно-транспортні накладні від імені позивача довіреності, оскільки у даному випадку, заявлені позивачем вимоги не пов'язані з перевезенням та отриманням вантажу, а виникли у зв'язку з не проведенням відповідачем розрахунків за поставлений товар, а тому за відсутності доказів, які спростовують факт здійснення господарської операції з передачі товару, відсутність довіреності не може заперечувати таку господарську операцію.

Інших доводів, які можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення апелянтом не наведено.

Отже, судова колегія не вбачає будь-яких передбачених ст. ст. 277-279 ГПК України правових підстав для скасування рішення місцевого суду.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене судова колегія вважає, що рішення господарського суду Одеської області від 16.12.2015 р. у справі №916/3396/15 є законним, обґрунтованим та таким, що прийнято з додержання норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 16.12.2015 р. у справі №916/3396/15 - залишити без змін.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду.

Повний текст постанови складено 31.05.2018 р.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Богатир К.В.

Суддя Лавриненко Л.В.