КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"30" травня 2018 р. Справа№ 925/77/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюк О.М.

суддів: Гончарова С.А.

Чорної Л.В.

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області

на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.03.2018, повне рішення складено і підписано 10.04.2018

у справі № 925/77/18 (суддя - Дорошенко М.В.)

За позовом приватного сільськогосподарського підприємства "Галина"

до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області

про визнання додаткової угоди укладеною

ВСТАНОВИВ

Приватне сільськогосподарське підприємство "Галина" звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 23 жовтня 2007 року, укладеного між приватним сільськогосподарським підприємством "Галина" та Чорнобаївською районною державною адміністрацією і зареєстрованого в Чорнобаївському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП "Центр ДЗК", про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.10.2007 за № 53, в редакції, запропонованій позивачем.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 28.03.2018 у справі № 925/77/18 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із винесеною ухвалою, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.03.2018 у справі № 925/77/18.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наведена апеляційна скарга не відповідає вимогам Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України за наступними підставами.

Статтею 258 ГПК України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Частиною 2 статті 260 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 258 ГПК України підлягає залишенню без руху.

Як вбачається з апеляційної скарги, Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області не додано доказів сплати судового збору, натомість, у прохальній частині апеляційної скарги міститься клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.03.2018 у справі № 925/77/18.

Відповідно до п.1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі; суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

В обґрунтування клопотання про відстрочення сплати судового збору скаржник вказує на те, що кошторис та план асигнувань на 2018р. по Головному управлінню на сплату судового збору на даний час не затверджено, будь-які інші бюджетні кошти не можуть бути витрачені для сплати судового збору, оскільки це суперечить законодавству, таким чином, майновий стан Головного управління не дозволяє йому на даний час сплачувати будь-які судові збори.

Однак, наведені обставини не можуть вважатись підставою для звільнення скаржника від сплати судового збору.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати (абзац 3 п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013).

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" № 3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Натомість, рішеннями ЄСПЛ у справах „Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands" від 27 жовтня 1993 (п. 33), та „Ankerl v. Switzerland" від 23 жовтня 1996 (п. 38) встановлено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні „справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рівність засобів включає: розумну можливість представляти справу в умовах, що не ставлять одну сторону в суттєво менш сприятливе ніж іншу сторону; фактичну змагальність; процесуальну рівність; дослідження доказів, законність методів одержання доказів; мотивування рішень.

Таким чином, клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору у справі № 925/77/18, не підлягає задоволенню, виходячи із принципу рівності сторін.

Отже, прохання скаржника врахувати те, що кошторис та план асигнувань на 2018р. по Головному управлінню на сплату судового збору на даний час не затверджено, будь-які інші бюджетні кошти не можуть бути витрачені для сплати судового збору, оскільки це суперечить законодавству, не може вважатись підставою для відстрочення сплати судового збору у справі 925/77/18.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін; клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом; особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

З врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржником не виконано вимоги п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України, що відповідно до вимог статті 260 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.05.2018 відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.03.2018 у справі № 925/77/18. Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.03.2018 у справі № 925/77/18 залишено без руху. Запропоновано Головному управлінню Держгеокадастру у Черкаській області усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надати до Київського апеляційного господарського суду докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.03.2018 у справі № 925/77/18 у розмірі 2 643,00 грн. Роз'яснено Головному управлінню Держгеокадастру у Черкаській області, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається скаржнику.

Згідно із ч. 2 ст. 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена із порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 174 ГПК України встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Як вбачається із витягу із сайту "Укрпошта", скаржником отримано ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 10.05.2018 у справі № 925/77/18 (поштове відправлення за № 790) 14.05.2018.

Таким чином, враховуючи норму, закріплену у ст. 174 ГПК України щодо того, що строк усунення недоліків апеляційної скарги, не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, останнім днем виправлення недоліків є 24.05.2018.

Згідно із ч. 1 ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Отже, враховуючи обмеження нормами Господарського процесуального кодексу строку на усунення недоліків апеляційної скарги, сплив 24.05.2018 строку на усунення недоліків апеляційної скарги, те, що скаржником протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не надано до Київського апеляційного господарського суду доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.03.2018 у справі № 925/77/18 у розмірі 2 643,00 грн., апеляційна скарга Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області підлягає поверненню скаржнику.

Слід зазначити, що згідно із ч. 8 ст. 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 118, 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Повернути Головному управлінню Держгеокадастру у Черкаській області апеляційну скаргу та додані до скарги матеріали на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.03.2018 у справі № 925/77/18.

2. Справу № 925/77/18 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді С.А. Гончаров

Л.В. Чорна