ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.05.2018р. Справа №905/208/18

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», м.Київ, в особі Краматорського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів, м.Краматорськ філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», м.Харків,

до відповідача: Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», м.Маріуполь,

про стягнення 4145477,39 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

Справа розглядалась за правилами загального позовного провадження

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 пров. юрисконс.

від відповідача: ОСОБА_2 юрисконс., ОСОБА_3 нач. юр. від.

Згідно із ст.ст.183, 216 ГПК України

в засіданні суду оголошувались перерви з 27.03.2018р. по 25.04.2018р., з 25.04.2018р. по 17.05.2018р.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», м.Київ в особі Краматорського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів, м.Краматорськ філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», м.Харків звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», м.Маріуполь про стягнення заборгованості у розмірі 4426994,70 грн за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, 3% річних 6824,18 грн, пені 65591,90 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 06.02.2018р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/208/18, постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження.

15.03.2018р. до господарського суду надійшла заява б/н б/д про зменшення розміру позовних вимог, згідно з якою Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» в особі Краматорського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» заявило вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 4026994,70 грн за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, 3% річних 10960,40 грн, пені 107522,29 грн.

У підготовчих судових засіданнях 27.03.2018р., 25.04.2018р. представник позивача підтримував позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Виходячи з того, що нормами п.2 ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України встановлено право позивача до закінчення підготовчого засідання зменшити або збільшити розмір позовних вимог, судом було прийнято відповідну заяву до розгляду та вирішено спір з урахуванням вказаної заяви Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі Краматорського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз».

Ухвалою від 25.04.2018р., яка постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання в порядку норм ч.4 ст.233 Господарського процесуального кодексу України, за письмовою згодою сторін, враховуючи, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, з огляду на відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання, керуючись ст.ст.177-185, 234 Господарського процесуального кодексу України, судом було закрито підготовче провадження по справі та розпочато розгляд справи по суті у судовому засіданні 25.04.2018р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов договору № від 31.03.2016р. на транспортування природного газу магістральними трубопроводами в частині проведення своєчасної та в повному обсязі оплати послуг, що стало підставою для нарахування 3% річних та пені.

Відповідач у відзиві №60/2700/01 від 21.02.2018р. просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з посиланням на збитковість та важке фінансове становище підприємства-теплопостачальника; накладення органом примусового виконання рішень арешту на грошові кошти, які містяться на рахунках Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», що позбавляє відповідача вільно розпоряджатись власними коштами та здійснювати оплати за зобовязаннями перед контрагентами.

У письмових поясненнях №93/2733/01 від 21.03.2018р. Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» вказувало на арифметичні помилки позивача при здійсненні розрахунків пені та процентів річних, надало контррозрахунок.

Крім того, у відзиві №60/2700/01 від 21.02.2018р., письмових поясненнях №93/2733/01 від 21.03.2018р. відповідач просив суд, у випадку стягнення з комунального підприємства пені, зменшити її розмір на 95%.

Водночас, за твердженням відповідача, сума основного боргу за договором № від 31.03.2016р. на транспортування природного газу магістральними трубопроводами є сплаченою у повному обсязі (письмові пояснення №2018/05-01/692 від 10.05.2018р.).

У відповіді на відзив та письмових поясненнях, які надійшли на адресу господарського суду 19.03.2018р. та 20.04.2018р., позивач вказував, що надані Комунальним комерційним підприємством Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» в обґрунтування викладених у відзиві обставин документи жодним чином не свідчать про відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості і здійсненні з його боку конкретних дій щодо вжиття усіх можливих заходів для виконання зобовязання за спірним договором. В той же час, газотранспортне підприємство посилалось на те, що нарахована та заявлена до стягнення останнім пеня (з урахуванням заяви б/н б/д про зменшення розміру позовних вимог) у розмірі 107522,29 грн не є надмірно великою у порівнянні із сумою основного боргу (2,6% від суми основного боргу), внаслідок чого, приймаючи до уваги приписи ч.1 ст.233 Господарського кодексу України, відсутні законні підстави для зменшення судом розміру нарахованої неустойки.

У запереченнях на відповідь на відзив №10/2745/05 від 24.04.2018р. Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» наполягало на наявності підстав для відмови у задоволенні позову та зазначало, що у відзиві на позовну заяву викладені виключні обставини, які у своїй сукупності свідчать про відсутність вини підприємства у виникненні заборгованості та існування виключних обставин для зменшення пені у випадку обґрунтування доказами та арифметично вірного розрахунку суми основного боргу, 3% річних та пені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобовязання виникають, зокрема, з договору.

Згідно з ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як свідчать матеріали справи, 31.03.2016р. між позивачем (газотранспортне підприємство) та відповідачем (замовник) було укладено договір № на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, за приписами п.1.1 якого газотранспортне підприємство зобовязується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника, отриманого від ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій, а замовник зобовязується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами договору.

За правилами п.1.2 договору № від 31.03.2016р. (в редакції додаткової угоди №1 від 30.11.2016р.) річний плановий обсяг транспортування природного газу на 2017 рік замовника складає 144355,855 тис. куб. м, у тому числі по місяцях: січень 23701,467 тис. куб. м; лютий 25670,848 тис. куб. м; березень 21056,677 тис. куб. м; квітень 10120,119 тис. куб. м; травень 2484,48 тис. куб. м; червень 2044,403 тис. куб. м, липень 1473,627 тис. куб. м; серпень 1550,380 тис. куб. м; вересень 2292,026 тис. куб. м, жовтень 9365,253 тис. куб. м; листопад 20077,801 тис. куб. м, грудень 24518,774 тис. куб. м.

Відповідно до п.п.5.1, 5.2, 5.3 укладеного сторонами правочину розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Тарифи, визначені в п.5.1 договору, є обовязковими для сторін з дати набрання ними чинності. Визначена на їх основі вартість послуги буде застосовуватись сторонами при складанні актів наданих послуг та розрахунки за ці послуги згідно з умовами договору. Розрахунковий період за договором становить один місяць з 8 години першого дня місяця до 8 години першого дня наступного місяця включно. Вартість послуг з транспортування газу за місяць визначається як добуток тарифу на загальну кількість протранспортованого газу, визначеного згідно з розділом 4 договору, та податку на додану вартість.

За приписами п.11 договору № від 31.03.2016р. (в редакції додаткової угоди №1 від 30.11.2016р.) останній набирає чинності з моменту підписання та розповсюджує свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01.04.2016р., договір укладається на строк до 31.12.2017р.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги вказаний вище договір як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обовязків.

Як передбачено у п.3.1 договору № від 31.03.2016р. послуги за транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами.

Відповідно до п.5.4 вказаного договору вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг.

Як свідчать матеріали справи, на виконання договору № від 31.03.2016р. позивачем та відповідачем було підписано наступні акти наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, а саме:

- №11-17- від 30.11.2017р. у листопаді 2017 року обсягом 14845,386 тис. куб. м на суму 2869910,02 грн;

- №12-17- від 31.12.2017р. у грудні 2017 року обсягом 16371,721 тис. куб. м. на суму 3164981,10 грн.

При цьому, як зазначає позивач, відповідач встановлений договором обовязок по оплаті наданих послуг у повному обсязі та у передбачений договором строк не виконав, внаслідок чого Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» в особі Краматорського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» заявлено вимоги, зокрема, про стягнення основного боргу (з урахуванням заяви б/н б/д про зменшення розміру позовних вимог) у розмірі 4026994,70 грн.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст.903 Цивільного кодексу України).

За змістом п.п.3.4, 5.5 договору № від 31.03.2016р. акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством. Оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100% попередньої оплати за 10 днів до початку місяця, у якому буде здійснюватись транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відповідно до п.п.5.7, 5.8 укладеного сторонами правочину у разі надходження коштів від замовника в сумі, що перевищує вартість фактично наданих послуг з транспортування газу у звітному місяці, переплата зараховується газотранспортним підприємством: у разі наявності заборгованості за надані послуги як погашення заборгованості у попередніх місяцях; у разі відсутності заборгованості за надані послуги як оплата послуг у місяці, наступному за звітним. Газотранспортне підприємство і замовник зобовязуються здійснювати звірку розрахунків щоквартально до 25 числа першого місяця, наступного за кварталом, на підставі відомостей про фактичну оплату послуг з транспортування газу та актів наданих послуг. Звірка розрахунків оформлюється сторонами актом звірки.

За приписами п.1.9 постанови №14 від 17.12.2013р. пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань», якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року, то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну.

Відтак, зобовязання з оплати наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами мали бути виконані наступним чином:

- за актом №11-17- від 30.11.2017р. у листопаді 2017 року на суму 2869910,02 грн 19.12.2017р. включно,

- за актом №12-17- від 31.12.2017р. у грудні 2017 року на суму 3164981,10 грн 19.01.2018р. включно.

Проте, як стверджує позивач, вартість наданих послуг у повному обсязі відповідачем оплачена не була.

Як вбачається зі змісту акту звірки розрахунків за період з 01.01.2017р. по 19.01.2018р. за договором № від 31.03.2016р., станом на 19.01.2018р. відповідачем перераховано на користь позивача в рахунок погашення заборгованості за надані у листопаді 2017 року послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами (акт №11-17- від 30.11.2017р. на суму 2869910,02 грн) у загальній сумі 1607896,42 грн, а саме: 15.01.2018р. на суму 907896,42 грн, 18.01.2018р. 700000 грн.

У судовому засіданні 17.05.2018р. Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» надало примірник акту звірки розрахунків за період з 01.01.2017р. по 30.04.2018р. по договору № від 31.03.2016р., за змістом якого станом на 30.04.2018р. у відповідача відсутня заборгованість за спірним правочином.

При цьому, остаточне погашення заборгованості за надані у листопаді грудні 2017 року послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами було здійснено відповідачем у наступні строки:

- 25.01.2018р. 400000 грн (виписка відділення Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» по рахунку №2603333 за 25.01.2018р.);

- 19.02.2018р. 1000000 грн (платіжне доручення №59 від 19.02.2018р.);

- 25.04.2018р. 3026994,70 грн (платіжне доручення №8 від 25.04.2018р.).

При цьому, дослідивши наявні в матеріалах справи підписані та скріплені печатками сторін акти звірки розрахунків за договором № від 31.03.2016р. за період з 01.01.2017р. по 19.01.2018р., з 01.01.2017р. по 30.04.2018р., суд встановив, що погашення заявленої до стягнення суми основного боргу за надані у листопаді-грудні 2017 року послуги з транспортування природного газу у розмірі 4026994,70 грн, відбулось під час розгляду справи (30.01.2018р. звернення позивача до суду із розглядуваним позовом).

Згідно з п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З урахуванням того, що заборгованість відповідача перед позивачем на суму 4026994,70 грн погашена в процесі розгляду справи, провадження по справі №905/208/18 стосовно вимог про стягнення основного боргу на вказану суму підлягає закриттю.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст. 551 Цивільного кодексу України).

У відповідності до п.7.3 договору № від 31.03.2016р. у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відтак, позивачем заявлено до стягнення (з урахуванням заяви б/н б/д про зменшення розміру позовних вимог) 107522,29 грн пені за період з 20.12.2017р. по 31.01.2018р.

Перевіривши розрахунок пені, а також контррозрахунок відповідача, суд встановив, що її сума є фактично більшою, ніж заявлена позивачем до стягнення. Проте, враховуючи, що суд обмежений обсягом вимог позивача та не може їх змінити на власний розсуд чи спонукати до їх уточнення, позовні вимоги у вказаній частині підлягають задоволенню на визначену позивачем суму, а саме 107522,29 грн.

Водночас, як було зазначено судом, у відзиві №60/2700/01 від 21.02.20178р., письмових поясненнях №93/2733/01 від 21.03.2018р. відповідач просив суд, у випадку стягнення з Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» пені, зменшити її розмір на 95%.

Розглянувши вказане клопотання, суд зазначає про наступне:

Згідно із ч.1 ст.233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами ч.4 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, правовий аналіз наведеної норми свідчить про те, що зменшення розміру неустойки це право суду, при якому повинні враховуватись певні обставини, які в своїй сукупності утворюють винятковість.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обґрунтовуючи подане клопотання відповідач посилається на скрутне фінансове становище підприємства, дебіторську заборгованість споживачів фізичних та юридичних осіб, проведення антитерористичної операції на території місцезнаходження відповідача.

Відповідно до звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) за 2015 рік, звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) за 2016 рік, звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) на 30.09.2017р., підприємство відповідача станом на 31.12.2015р. має непокритий збиток 318060 тис. грн, станом на 31.12.2016р. 522788 тис. грн, станом на 30.09.2017р. 607303 тис. грн.

На підтвердження свого клопотання відповідачем представлено до матеріалів справи довідку б/н від 21.02.2018р., лист №33/2/2-539 від 20.01.2016р. заступника начальника Штабу Служби безпеки України «Щодо надання інформації», лист №33/2117 від 13.06.2017р. заступника начальника Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України, постанови №50937207 від 21.07.2017р., №49780544 від 22.01.2016р., №49094124 від 21.10.2015р. про арешт коштів боржника, баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2015р., на 31.12.2016р., на 30.09.2017р., рішення №361 від 20.12.2006р. виконавчого комітету Маріупольської міської ради, постанову ВП №46650446 від 25.02.2015р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Позивач у відповіді на відзив вказував, що надані Комунальним комерційним підприємством Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» в обґрунтування викладених у відзиві обставин документи жодним чином не свідчать про відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості і здійсненні з його боку конкретних дій щодо вжиття усіх можливих заходів для виконання зобовязання за спірним договором. В той же час, газотранспортне підприємство посилалось на те, що нарахована та заявлена до стягнення останнім пеня (з урахуванням заяви б/н б/д про зменшення розміру позовних вимог) у розмірі 107522,29 грн не є надмірно великою у порівнянні із сумою основного боргу (2,6% від суми основного боргу), внаслідок чого, приймаючи до уваги приписи ч.1 ст.233 Господарського кодексу України, відсутні законні підстави для зменшення судом розміру нарахованої неустойки.

Крім того, Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» в особі Краматорського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» зазначало, що на теперішній час у м.Маріуполь повністю відновлено діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування; вищевказані листи Штабу Служби безпеки України №33/2/2-539 від 20.01.2016р., №33/2117 від 13.06.2017р. не є належними та допустимими доказами, які підтверджують настання форс-мажорних обставин в розумінні п.п.9.2 9.4 договору № від 31.03.2016р.; жодних повідомлень настання форс-мажорних обставин від Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» на адресу газотранспортного підприємства не надходило (п.9.3 спірного правочину).

За висновками суду, представлені відповідачем в обґрунтування свого клопотання докази не свідчать про винятковість розглядуваного випадку та наявність об'єктивних обставин, що виключали б можливість замовника належним чином виконати свої зобов'язання за договором. Наразі, за висновками суду, розмір неустойки, що підлягає стягненню з відповідача, є співрозмірним з порушенням.

Водночас, політична, економічна ситуація в країні, в рівній мірі впливає на фінансове становище обох сторін, внаслідок чого суд не вбачає можливості в наданні переваги певній стороні.

Відтак, враховуючи у сукупності викладені вище фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про зменшення пені не підлягає задоволенню.

Одночасно, за приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вищенаведене, позивач нарахував та заявив до стягнення (з урахуванням заяви б/н б/д про зменшення розміру позовних вимог) 3% річних в розмірі 10960,40 грн за період з 20.12.2017р. по 31.01.2018р.

Перевіривши розрахунок процентів річних, а також контррозрахунок відповідача, суд встановив, що їх сума є фактично більшою, ніж заявлена позивачем до стягнення. Проте, враховуючи, що суд обмежений обсягом вимог позивача та не може їх змінити на власний розсуд чи спонукати до їх уточнення, позовні вимоги у вказаній частині підлягають задоволенню на визначену позивачем суму, а саме 10960,40 грн.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, зясувавши обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунків пені та 3% річних, здійснивши оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, суд дійшов висновку, що позовні вимоги стосовно стягнення пені та 3% річних підлягають задоволенню на визначені позивачем суми, а саме 107522,29 грн та 10960,40 грн.

Згідно з п.2 ч.1, ч.9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Виходячи з того, що спір у справі виник внаслідок неправильних дій відповідача, судовий збір в сумі 62182,16 грн, сплачений Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» в особі Краматорського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» на підставі платіжного доручення №2740 від 25.01.2018р., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Одночасно, приймаючи до уваги обставини зменшення розміру позовних вимог, Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» в особі Краматорського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» не позбавлено права та можливості звернутись до суду з клопотанням про повернення судового збору у переплаченому розмірі (5309 грн) на підставі ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Дослідивши докази, які наявні у матеріалах справи, керуючись ст.ст.86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги (з урахуванням змісту заяви б/н б/д про зменшення розміру позовних вимог) Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», м.Київ в особі Краматорського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів, м.Краматорськ філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», м.Харків до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», м.Маріуполь про стягнення заборгованості у розмірі 4026994,70 грн за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, 3% річних 10960,40 грн, пені 107522,29 грн, задовольнити частково.

Стягнути з Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» (87534, Донецька обл., м.Маріуполь, вул.Гризодубової, буд.1, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м.Київ, Кловський Узвіз, буд.9/1, ) в особі Краматорського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів (84323, Донецька обл., м.Краматорськ, вул.Паркова, буд.70) філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (61001, м.Харків, вул.Культури, буд.20А, ) пеню у розмірі 107522,29 грн, 3% річних 10960,40 грн, а також судовий збір в сумі 62182,16 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Провадження по справі в частині стягнення з Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», м.Маріуполь на користь Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», м.Київ в особі Краматорського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів, м.Краматорськ філії «Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», м.Харків суми основного боргу у розмірі 4026994,70 грн закрити.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 17.05.2018р.

Повне рішення складено та підписано 25.05.2018р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця