номер провадження справи 33/28/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2018 Справа № 908/791/18

за позовом: Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче обєднання Підйомспецтехніка (69104, м. Запоріжжя, вул. Олімпійська, буд. 12)

про стягнення суми,

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Хилько Ю.І.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1- довіреність № 18-72 від 02.05.2018 р.;

від відповідача : ОСОБА_2- довіреність б/н від 18.01.2018 р.;

ВСТАНОВИВ:

В господарський суд Запорізької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче обєднання Підйомспецтехніка про стягнення штрафу в сумі 14732,17 грн.

В позові позивач посилається на договір поставки № 688 від 04.09.2017р. та зазначає, що за видатковими накладними відповідачем позивачу була поставлена Продукція, але з порушенням термінів поставки. За несвоєчасне виконання зобовязання з поставки Продукції, на підставі п. 10.3 Договору відповідачу нараховано штраф. Посилаючись на приписи ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 598, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 173, 174, 175, 179, 193, 216, 230 ГК України та умови Договору № 688 від 04.09.2017р., позивач просить позов задовольнити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2018 р., справу № 908/791/18 передано на розгляд судді Мірошниченку М.В.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 07.05.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/791/18 за правилами загального позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 33/28/18. Підготовче судове засідання призначено на 05.06.2018 р.

Ухвалою суду від 05.06.2018 р., судом змінено найменування позивача у справі з Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» на Акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів». Закрито підготовче провадження у справі № 908/791/18. Призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні 05.06.2018р.

Відповідач у письмовому відзиві зазначив, що між сторонами у справі дійсно існували договірні відносини, згідно яких відповідач виконував договір поставки для позивача.

01.02.2018 р. на адресу ТОВ "ВО "Підйомспецтехніка" від позивача надійшов лист (вих. № 4803 від 22.01.2018 р.), в якому позивач вказував, що дата поставки товару не відповідає п. 10.3. договору та пропонував врегулювати питання шляхом надання дисконту у сумі штрафних санкцій, а саме 14566,64 грн.

Відповідач 02.02.2018 р. листом відповів позивачу, запропонувавши витребувати сплату або пені або штрафу. Надалі, у лютому 2018 р. від позивача надійшла претензія на суму 14732,17 грн., на яку відповідач листом вих. № 0084 18 від 05.03.2018 р. повідомив позивачу свою позицію.

Надалі, порушивши умови договору позивач затримав оплату за поставлений товар, оплативши його лише 19.02.2018 р., крім того, заплатив відповідачу 51479,83 грн. замість 66212,00 грн., не доплативши таким чином 14732,17 грн.

З приводу не доплачених коштів у сумі 14732,17 грн. відповідач до позивача з претензією не звертався, вважаючи питання вирішеним, однак у травні 2018 року отримав копію позовної заяви про стягнення 14732, 17 грн., які позивач не доплатив.

Таким чином, за висновками відповідача, позивач намагається двічі стягнути з відповідача штрафні санкції за одне й те саме порушення умов договору, проте це не передбачено чинним законодавством.

Від позивача до суду надійшов обґрунтований розрахунок суми позову, а також листування між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України під час судового розгляду справи здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Запис розгляду судової справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Оберіг.

У судовому засіданні 05.06.2018 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Матеріали справи свідчать, що 04.09.2017 р. між позивачем (Покупцем) та відповідачем (Постачальником) було укладено договір поставки № 688 (далі Договір), за умовами якого Постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором поставити, а Покупець прийняти та оплатити продукцію, в асортименті та за цінами, вказаними у додатку (специфікації) та додаткових угодах до цього Договору, які є його невідємною частиною.

Згідно п. 3.1 Договору Постачальник зобов'язується поставити Покупцеві Товар на умовах та у спосіб, зазначеними у додатку (специфікації) до цього Договору.

Постачальник зобовязується поставити Товар Покупцеві у строки, визначені п. 3.3 цього Договору (п. 3.2 Договору).

Відповідно до п. 3.3 Договору поставка Товару здійснюється Постачальником згідно п. 3.1 Договору після отримання письмового підтвердження (належним чином оформленої заявки) Покупця (у разі необхідності). У письмовому підтвердженні (заявці) Покупець вказує графік поставки, який містить обсяги та терміни поставки Товару в межах періоду поставки, який Сторони вказують у додатку (Специфікації) до цього Договору.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що Постачальник зобовязаний своєчасно поставити Товар.

Відповідно до п. 10.3 Договору у разі порушення строків поставки Товару згідно даного Договору Постачальник сплачує Покупцю штраф в розмірі 0,5% від суми не поставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення. У разі продовження такого прострочення більше 10-ти календарних днів Постачальник додатково сплачує Покупцю штраф у розмірі 10% від суми не поставленого (недопоставленого) Товару.

Відповідно до умов Договору (Додаток № 1) поставка продукції здійснюється на умовах поставки DDР склад Покупця, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11. Строк поставки до 10.12.2017р .

Матеріали справи свідчать, що згідно видаткових накладних № РН-0333 від 26.12.2017р. (на суму 33106,00 грн.) та № РН-0000002 від 12.01.2018р. (на суму 33106,00 грн.) продукція була поставлена відповідачем позивачу.

29.12.2017р. та 16.01.2018р. були проведені комісійні приймання поставленої продукції, за результатами яких продукція була прийнята (ОСОБА_1 № 2869 від 29.12.2017р. та ОСОБА_1 № 12 від 16.01.2018р.).

08.02.2018р. позивач направив на адресу відповідача ОСОБА_3 (вих. № 18-5) з вимогою перерахувати на рахунок позивача штраф за порушення строків поставки товару в сумі 14732,17 грн.

ОСОБА_3 позивача була залишена відповідачем без задоволення.

Позовна вимога про стягнення з ТОВ Виробниче обєднання Підйомспецтехніка штрафу в сумі 14732,17 грн., стала предметом судового розгляду у даній справі.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За приписами ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК).

Зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Правовідносини сторін врегульовано договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

З урахуванням вимог ст. 638 Цивільного кодексу України, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору а відтак договір є укладеним.

Доказів розірвання договору, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, або визнання недійсним договору внаслідок недодержання сторонами в момент його вчинення вимог чинного законодавства України, сторонами у справі не надано. Не надано також і доказів того, що сторони відмовились від виконання договору в силу певних обєктивних обставин.

Як вже зазначалося вище, умовами пунктів 3.1, 3.2, 3.3 Договору передбачено, що Постачальник зобов'язується поставити Покупцеві Товар на умовах та у спосіб, зазначеними у додатку (специфікації) до цього Договору. Постачальник зобовязується поставити Товар Покупцеві у строки, визначені п. 3.3 цього Договору (п. 3.2 Договору). Поставка Товару здійснюється Постачальником згідно п. 3.1 Договору після отримання письмового підтвердження (належним чином оформленої заявки) Покупця (у разі необхідності). У письмовому підтвердженні (заявці) Покупець вказує графік поставки, який містить обсяги та терміни поставки Товару в межах періоду поставки, який Сторони вказують у додатку (Специфікації) до цього Договору.

В даному випадку, в Додатку № 1 до Договору, Сторонами встановлено строк поставки до 10.12.2017р .

Матеріалами справи підтверджується, що продукція була поставлена відповідачем позивачу згідно видаткових накладних № РН-0333 від 26.12.2017р. (на суму 33106,00 грн.) та № РН-0000002 від 12.01.2018р. (на суму 33106,00 грн.).

Отже, відповідачем допущено порушення встановленого в Додатку № 1 до Договору строк поставки Товару, а саме: за видатковою накладною № РН-0333 від 26.12.2017р. (на 16 днів) та за видатковою накладною № РН-0000002 від 12.01.2018р. (на 33 дні).

Факт поставки Товару з порушенням строку, відповідачем не заперечується.

08.02.2018р. позивач направив на адресу відповідача ОСОБА_3 (вих. № 18-5) з вимогою перерахувати на рахунок позивача штраф за порушення строків поставки товару в сумі 14732,17 грн.

Вимогу позивача про сплату штрафу залишено відповідачем без задоволення. Доказів зворотнього суду не надано.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг) (п. 4 ст. 231 ГК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

За приписами частини 1 статті 612 названого Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Порушення зобовязання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Пунктом 10.3 Договору сторонами узгоджено, що у разі порушення строків поставки Товару згідно даного Договору Постачальник сплачує Покупцю штраф в розмірі 0,5% від суми не поставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення. У разі продовження такого прострочення більше 10-ти календарних днів Постачальник додатково сплачує Покупцю штраф у розмірі 10% від суми не поставленого (недопоставленого) Товару.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою ст. 231 ГК України.

Чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення штрафу за порушення строків поставки Товару та штрафу у разі продовження такого прострочення більше 10-ти календарних днів, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України.

З огляду на викладене, враховуючи встановлений факт недотримання Постачальником строків поставки Товару, оскільки зважаючи на умови Договору, Товар повинен був бути поставлений у будь-якому разі до 10.12.2017 р., вимоги про стягнення з відповідача суми штрафу (в розмірі 0,5% від суми не поставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення) та суми штрафу (за продовження такого прострочення більше 10-ти календарних днів у розмірі 10% від суми не поставленого (недопоставленого) Товару) заявлені позивачем обґрунтовано.

Згідно наданого позивачем розрахунку за прострочення терміну поставки нараховано:

загальну суму 5959,08 грн. штрафу за поставку Товару з простроченням на 16 днів згідно видаткової накладної № РН-0333 від 26.12.2017р.;

загальну суму 8773,09 грн. штрафу за поставку Товару з простроченням на 33 дні згідно видаткової накладної № РН-0000002 від 12.01.2018р.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу, суд дійшов до висновку, що він є вірним, складеним відповідно до вимог чинного законодавства.

Отже, з підстав зазначених вище, суд знаходить позовну вимогу про стягнення з ТОВ Виробниче обєднання Підйомспецтехніка штрафу в загальній сумі 14732,17 грн. обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір в сумі 1762,00 грн., покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче обєднання Підйомспецтехніка (69104, м. Запоріжжя, вул. Олімпійська, буд. 12, ) на користь Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11, , п/р № 0737 відділення «Маяковське» у м. Запоріжжя ПАТ «ОСОБА_4 Дніпро», МФО 305749) суму 14732 (чотирнадцять тисяч сімсот тридцять дві) грн. 17 коп. штрафу та суму 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256, пп. 17.5 п. 17 розділу XI Перехідних положень ГПК України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано 14 червня 2018 р.

Суддя М.В. Мірошниченко