РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.06.2018Справа № 910/5755/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., за участю секретаря судового засідання Коноплянко Л.В., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи за позовом Фізичної особи-підприємця Петриченко Миколи Павловича (04210, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство з підбору автомобілів "Консалтинг-Авто" (03056, м. Київ, вул. Польова, 21, оф. 114, )

про стягнення 111 992,71 грн.

Представники сторін:

від позивача: Головко Є.І. - за дов.

від відповідача: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Пред'явлені вимоги про стягнення 93069,80 грн. основного боргу - заборгованості за надані послуги з організації перевезення вантажів автомобільним транспортом по договору № 31/07-01 від 31.07.2014, 1223, 00 грн. 3% річних, 4998,31 грн. інфляційних втрат, 12701,60 грн. пені.

Ухвалою суду від 11.05.2018 відкрито провадження у справі № 910/5755/18 за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 05.06.2018.

Відповідач письмового відзиву на позов, та заперечень у встановлений строк, не подав, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Ухвала суду від 11.05.2018 була надіслана відповідачу на адресу, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, повернена з адреси відповідача із зазначенням причини повернення «неправильно зазначена адреса», «вибули».

Відповідно до ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Враховуючи викладене, відповідач вважається належно повідомленим про розгляд справи.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи належне повідомлення учасників справи про судове засідання, призначене на 05.06.2018, неявку представника відповідача та неповідомлення причин неявки, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача , господарський суд ,

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2014 року між фізичною особою - підприємцем Петриченком Миколою Павловичем (далі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агентство з підбору автомобілів «Консалт - Авто» (надалі - відповідач) було укладено Договір № 31/07-01 про організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом (надалі - Договір).

Відповідно до п. 2.1. договору, визначено організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом відповідно до умов чинного законодавства України, положень Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів, Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП, Європейської угоди про режим праці та відпочинку водіїв, Конвенції про транспортування небезпечних вантажів, а також на підставі погодженої сторонами заявки на організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом.

31.12.2014 між сторонами було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору, відповідно до якої було вирішено внести зміни до п. 10.1. Договору в частині продовження строку його дії на кожен наступний рік на тих же умовах.

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що ціна Договору складається із вартості наданих за Договором послуг, яка обумовлюється Сторонами в Заявці, що є невід'ємною частиною Договору і коригується за фактично здійсненими обсягами перевезення та/або залежно від наявності додаткових документально підтверджених витрат, пов'язаних з виконанням Договору, при підписанні акту приймання - передачі наданих послуг. Документи, що підтверджують фактично здійснені обсяги перевезення та наявність додаткових витрат Експедитора - 2 (Позивача) є визначальними при визначенні вартості Послуг в акті приймання - передачі наданих послуг.

Положеннями п. 5.2. Договору передбачено, що Відповідач оплачує послуги Позивача на підставі погодженої Сторонами Заявки, згідно з виставленим рахунком.

Пунктом 5.3. Договору передбачено, що остаточні розрахунки між Сторонами з урахуванням положень пункту 5.1. Договору здійснюються на підставі акта наданих послуг протягом до 7 банківських днів з моменту отримання оригіналів повного комплекту документів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до заявок № 862-1 від 29.08.2017р., № 903-1 від 11.09.2017р., №987-1, 988-1 від 27.09.2017р., № 1066-1 від 13.10.2017р.,та № 1149-1 від 03.11.2017р. позивачем було надано автотранспортні послуги з перевезення імпортного вантажу за маршрутами: м. Gагlаsсо (Італія) - м. Львів (Україна), Torgiano (Італія) - м. Київ (Україна),Тоrrіаnа (Італія) - м. Київ (Україна), Zimella (Італія) - м. Київ (Україна), Crema (Італія) - м.Івано - Франківськ (Україна) автомобілями держ. № НОМЕР_3; НОМЕР_4; НОМЕР_5; НОМЕР_6; НОМЕР_7.

На підтвердження належного виконання взятих зобов'язань за договором щодо надання послуг сторонами складено та підписано акти надання послуг № 368 від 06.09.2017, №386 від 20.09.2017, №424 від 09.10.2017, № 434 від 01.11.2017, № 466 від 16.11.2017 без зауважень та заперечень.

Проте, відповідач свої зобов'язання щодо оплати послуг перевезення за договором №31/07-01 про організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом від 31.07.2014 не виконав в зв'язку з чим у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 93 069,80 грн.

Також між сторонами підписано акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2017 по 14.03.2018, яким підтверджується заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 93 069,80 грн.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Відповідно до ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов'язки експедитора виконуються перевізником.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача станом на час розгляду справи становить 93 069,80 грн.

Доказів оплати відповідачем суми 93 069,80 грн. боргу, у т.ч. у визначені строки, суду не надано.

Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо стягнення 93 069,80 грн. основного боргу визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Посилаючись на прострочення виконання відповідачем своїх зобов'язань позивачем нараховано 4 998,31 грн. інфляційних втрат, 1 223,00 грн. 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та 12 701,60 грн. пені на підставі ст. 549 ЦК України, ч.8 ст.8 ЦПК України.

Перевіривши розрахунок позивача, суд задовольняє вказані вимоги в частині стягнення 4 998,31 грн. інфляційних втрат, 1 223,00 грн. 3% річних.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 12 701,60 грн. пені задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно зі ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочу платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань").

Враховуючи відсутність між сторонами будь-яких домовленостей щодо застосування штрафних санкцій у вигляді пені, суд не вбачає підстав для їх задоволення.

Відповідач письмового відзиву та свого контррозрахунку суми позову не надав, стверджувань позивача не спростував.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення 93 069,80 грн. основної заборгованості, 4 998,31 грн. інфляційних втрат, 1 223,00 грн. 3% річних. В решті позову належить відмовити у зв'язку з безпідставністю нарахування.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 73-74, 76-77, 86, 129, 232, 233, 237- 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

1.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство з підбору автомобілів «Консалт-Авто» (03056, м. Київ, вул. Польова, буд.21, оф. 114, ) на користь Фізичної особи-підприємця Петриченко Миколи Павловича (04210, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 93 069 (дев'яносто три тисячі шістдесят дев'ять) грн. 80 коп. заборгованості, 1 223 (одна тисяча двісті двадцять три) грн. 00 коп. 3% річних, 4 998 (чотири тисячі дев'ятсот дев'яносто вісім) грн. 31 коп. інфляційних та 1 562 (одна тисяча п'ятсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

2.В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 08.06.2018

Суддя О.М.Ярмак