ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29 травня 2018 р. Справа № 918/295/18

Господарський суд Рівненської області у складі судді Церковної Н.Ф., при секретарі судового засідання Оліфер С.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СБЕ Україна Рівне"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівень-Агро"

про стягнення в сумі 128 804, 04 грн,

за участі представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

У травні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "СБЕ Україна Рівне" (надалі-позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівень-Агро" (надалі-відповідач) про стягнення в сумі 128 804, 04 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що: 03.04.2017 року між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) укладено договір про надання сільськогосподарських послуг №0304/13639 (надалі-договір), згідно якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов'язується за завданням замовника протягом визначеного в договорі строку надавати за плату сільськогосподарські послуги, визначені додатком №1 до даного договору, а замовник зобов'язується оплачувати такі послуги.

Виконавець роботи, обумовлені договором, виконав, що підтверджується актом виконаних робіт (наданих послуг) № 13 від 28.04.2017 року, однак замовник свої зобов'язання з оплати виконаних робіт не виконав, відтак за ним рахується заборгованість в розмірі 97 005, 00 грн.

Крім того, позивач за несвоєчасне проведення розрахунків здійснив нарахування штрафу в розмірі 20 % від вартості неоплачених послуг в розмірі 19 401,00 грн та пеню в розмірі 12 398, 04 грн.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача 128 804,04 грн.

Ухвалою суду від 10.05.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено на 29.05.2018 року.

У судове засідання 29.05.2018 року представники сторін не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши копії документів на їх відповідність оригіналам, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

03.04.2017 року між позивачем та відповідачем укладено договір про надання сільськогосподарських послуг № 0304/13639 (надалі - договір), за умовами якого виконавець зобов'язується за завданням замовника протягом визначеного в договорі строку надавати за плату сільськогосподарські послуги, визначені додатком №1 до даного договору, а замовник зобов'язується оплачувати такі послуги (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 7.1.договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2017 року, але в будь якому випадку до повного виконання однією із сторін зобов'язань за цим договором.

Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб.

Судом дана правова кваліфікація правовідносинам сторін. За своєю правовою природою між сторонами укладено договір підряду.

Так, ст. 837 ЦК України передбачає, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частинами 1, 2 ст. 846 ЦК України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

За умовами п. 1.4. договору фактичний перелік та обсяг наданих послуг зазначаються в актах наданих послуг.

Підпунктами 2.1.1 та 2.1.2 п. 2.1 договору визначені зобов'язання виконавця, за якими останній зобов'язаний надавати замовнику визначені цим договором послуги протягом строку, визначеному у цьому договорі або додаткових угодах до нього; забезпечувати якість наданих послуг відповідно до вимог, яким такі послуги звичайно повинні відповідати з урахуванням технічних характеристик сільськогосподарської техніки.

Крім цього, п. 3.3 договору передбачено, що завдання послуг виконавцем та приймання їх результатів замовником оформлюється актом здавання-приймання наданих послуг (виконаних робіт), який підписується замовником протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту надання цього акту виконавцем. У випадку, коли замовник відмовиться від підписання актів та протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту отримання актів здавання - приймання наданих послуг не надасть вмотивованих письмових пояснень щодо причини їх непідписання, ці акти вважаються підписаними замовником, а роботи прийнятими по кількості та якості в повному обсязі.

Судом встановлено, що виконавець роботи, обумовлені договором (посів сільськогосподарських культур), виконав, що підтверджується актом виконаних робіт (наданих послуг) № 13 від 28.04.2017 року на загальну суму 97 005, 00 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Як вбачається з матеріалів справи, сторони претензій одна до одної не мають, про що свідчить підписаний обома сторонами акт виконаних робіт (наданих послуг) № 13 від 28.04.2017 року.

Відповідно до п. 3.1 договору вартість послуг складається з фактичних витрат, які були понесені виконавцем під час надання послуг та винагороди виконавця, та розраховується від фактичних обсягів надання послуг. Вартість послуг встановлюються в додатку №1 до цього договору з урахуванням умов, встановлених в розділі 5 та п.1.5 цього договору. Остаточна вартість кожної окремої послуги вказується в актах здавання-приймання наданих послуг (виконаних робіт).

У силу вимог ч.ч. 1-3 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Пунктом 3.2 договору встановлено, що оплата здійснюється протягом 5 (п'яти) календарних днів з моменту підписання сторонами акту здавання-приймання наданих послуг (виконаних робіт) шляхом безготівкового перерахунку на рахунок виконавця, вказаний у цьому договорі. Остаточний обсяг надання послуг визначається сторонами в актах наданих послуг.

За ч.ч. 1, 2 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Судом встановлено, що всупереч умовам договору відповідач розрахунки за фактично виконані роботи не здійснив, отже розмір основної суми заборгованості становить 97 005, 00 грн.

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, вимоги позивача щодо стягнення основного боргу в розмірі 97 005, 00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Крім того, позивач за несвоєчасне проведення розрахунків здійснив нарахування штрафу в порядку п. 4.4. договору в розмірі 20 % від вартості неоплачених послуг в розмірі 19 401, 00 та пені в розмірі 12 398, 04 грн.

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216 ГК України).

У силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно з ч. 1. ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Отже, одними із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Відповідно до ч. 6. ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Суд, здійснивши перерахунок штрафу та пені, встановив, що розмір першого складає 19 401, 00 грн (97 005,00 грн Х 20%), а другої - 12 398,04 грн, отже штраф та пеня підлягають стягненню у заявленому розмірі.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 97 005,00 грн основної заборгованості, 12 398,04 грн пені, 20% штрафу в розмірі 19 401, 00 грн є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.77 ГПК України).

Враховуючи, що позивач належними та достатніми доказами довів факт прострочення в оплаті наданих робіт, а відповідач за належного повідомлення судом про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштових відправлень, у судове засідання не з'явився та вказаних обставин не спростував.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача суму основної заборгованості в розмірі 97 005,00 грн, 12 398,04 грн пені, 19 401, 00 грн - 20% штрафу.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати при задоволенні позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 237-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівень-Агро" (34300, Рівненська область, Володимирецький район, смт. Володимирець, вул. Вишнева, буд.1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СБЕ Україна Рівне" (45724, Волинська область, Горохівський район, с. Терешківці, ) 97 005,00 грн основного боргу, 12 398,04 грн пені, 141 502,39 грн 20% штрафу та 1 932,07 грн судового збору.

Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне рішення складено та підписано 04.06.2018 року.

Суддя Церковна Н.Ф.