ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2018р. Справа №914/624/18

місто Львів

За позовом:Публічного акціонерного товариства “ДТЕК ОКТЯБРСЬКА ЦЗФ”, м.Білицьке Донецької області

до відповідача: Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі Регіональної філії Львівська залізниця”, м.Львів

про стягнення 15502,96 грн. вартості нестачі вугілля.

Суддя Кітаєва С.Б.

Секретар судового засідання: Зарицька О.Р.

Представники сторін:

Від позивача: не з’явився

Від відповідача: не з’явився

На розгляд до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства “ДТЕК ОКТЯБРСЬКА ЦЗФ”, м.Білицьке Донецької області до Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі Регіональної філії Львівська залізниця”, м.Львів про стягнення 15502,96грн. вартості нестачі вугілля.

Ухвалою суду від 10.04.2018 року відкрито провадження у справі №914/624/18 за даним позовом, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 10.05.2018 року. Вимоги до сторін по підготовці справи до розгляду висвітлені в ухвалі.

23.04.2018р. за вх.№14376/18 в документообігу суду зареєстровано поданий відповідачем відзив на позовну заяву.

26.04.2018р. за вх.№15022/18 в документообігу суду зареєстровано подане відповідачем клопотання про долучення до матеріалів справи доказів надіслання копії відзиву на адресу позивача.

Ухвалою суду від 10.05.2018р. відкладено розгляд справи на 06.06.2018р.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання 06.06.2018р. не забезпечив.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання 06.06.2018р. не забезпечив. У поданому відзиві на позовну заяву від 19.04.2018р. №НЮ-775 (вх..№14376/18 від 23.04.2018р.) просив суд відмовити у задоволенні даного позову, мотивуючи тим, що позивачем у розрахунку недостачі вантажу не враховано норму природної втрати, яка становить 2% маси, зазначеної у перевізних документах. Таким чином, недостача у вагоні №53511788 становить 4888 кг. Також зазначив, що обов’язковою підставою для відшкодування збитків є їх реальна наявність, тобто реально завдана шкода. Жодних доказів на підтвердження сплати вартості вугілля, яке було прийнято залізницею до перевезення, позивачем суду не надано і в матеріалах справи не містяться. Згідно з даними комерційного акту, не виявлено пошкодження захисних пломб (ЗПП), вагон у технічному відношенні справний, відомостей щодо опису обставин про не збережене перевезення немає. Оскільки вина відповідача відсутня, останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача. Крім того, відповідач посилається також на відсутність усіх елементів складу правопорушення, що унеможливлює стягнення з нього збитків.

До матеріалів справи (до позовної заяви) долучені належні докази виконання позивачем вимог ст.172 ГПК України - надіслання відповідачу копії позовної заяви та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення на адресу місцезнаходження відповідача, яка також є офіційною адресою його місцезнаходження згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Судом також були вчинені всі належні дії для повідомлення позивача та відповідача про відкриття судом провадження у справі, та про відкладення розгляду справи - відповідні ухвали суду надсилалися на адреси місцезнаходження позивача та відповідача, які також є офіційними адресами їх місцезнаходження згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Вказані ухвали надсилалася рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштового відправлення. Доказом отримання позивачем ухвали про відкриття провадження у справі є повідомлення про вручення поштового відправлення вх.№14954/18 від 25.04.2018р. та вх..№14546/18 від 24.04.2018р., а відповідачем – вх..№14096/18 від 19.04.2018р. та вх..№13588/18 від 17.04.2018р. Доказом отримання позивачем ухвали про відкладення розгляду справи є повідомлення про вручення поштового відправлення вх.№19412/18 від 30.05.2018р. та вх..№19200/18 від 30.05.2018р., а відповідачем – вх..№17998/18 від 21.05.2018р. та вх..№19199/18 від 30.05.2018р.

З огляду на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених статтями 202, 216 та 252 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу по суті без участі представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

31.12.2013 між ПАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” (далі - Замовник) та ПАТ “ДТЕК ОКТЯБРСЬКА ЦЗФ” (далі - Виконавець) був укладений договір №13-15/77-У, відповідно до якого Замовник зобов’язався передати (поставити) виконавцю вугілля для збагачення, оплатити послуги Виконавця, пов’язані зі збагачення вугілля та прийняти концентрат. Виконавець зобов’язався прийняти вугілля, провести його збагачення та передати (поставити) отриманий в результаті збагачення концентрат Замовнику, в строки та на умовах, обумовлених дійсним договором та відповідними специфікаціями.

25.04.2017р. між ТОВ “ДТЕК Павлоградвугілля” та ПАТ “ ДТЕК ОКТЯБРСЬКА ЦЗФ” укладено Додаткову угоду до договору №13-15/77-У від 31.12.2013р. відповідно до якої продовжено строк дії договору до 30.04.2018р.

ПАТ “ДТЕК Октябрська ЦЗФ” відповідно до Технічних умов завантажило вугілля кам’яне марки ДГ (0-100): у вагон №53511788 в кількості 65600 кг по накладній №53007027 від 21.11.2017р., та передало вказаний вантаж для перевезення Залізниці. Згідно з накладній поверхня вантажу маркована у формі поперечних смуг трикутної форми катка ущільнювача.

Згідно з п. 2.1 Правил оформлення перевізних документів, накладна є обов’язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно з накладної №53007027 Залізниця прийняла у ПАТ “ДТЕК ОКТЯБРСЬКА ЦЗФ” на станції Родинська Донецької залізниці для перевезення вказане вугілля і зобов’язалась доставити його на станцію Бурштин Львівської залізниці на адресу ДТЕК Бурштинська ТЕС ПАТ «ДТЕК Західенерго». Відокремлений підрозділ «Бурштинська ТЕС» є структурною одиницею публічного акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго».

На станції Знам’янка Одеської залізниці 03.12.2017р. був складений комерційний акт №410006/383.

Відповідно до комерційного акту №410006/383 згідно актів загальної форми станції Знам’янка №37785, 53606 від 03.12.2017р. вагон №53511788 відчеплений на ваги перевірку, при переважуванні на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 81300 кг, тара - 21900 кг, нетто - 59400кг, що менше вантажного документу на 6200 кг. Навантаження вантажу нижче бортів на 200мм. На поверхні вантажу маються виїмки. За ходом поїзду над 1, 2 люками довжиною 2500мм шириною на ширину вагона, глибиною 250мм., над 6,7 люками довжиною 300мм, по ширині вагону, глибиною 300мм. Просипання вантажу немає. Поверхня вантажу слабо маркована поперечними бороздами трикутної форми. В місцях виїмок доступ до вантажу усунено за допомогою маркування вапном. Люки щільно зачинені. Течії вантажу нема. У розділі Є зроблена відмітка станції призначення, згідно з якою, під час перевірки, різниці проти цього акту не виявлено.

Позивач зазначає, що з врахуванням норми природної втрати під час перевезення, яка згідно п.27 Правил видачі вантажів для мінерального палива складає 1%. З врахуванням норми природної втрати під час перевезення, яка згідно п. 27 Правил видачі вантажів для мінерального палива складає 1%, нестача вантажу у вагоні: №53511788 становить 6200-656=5544кг.

Згідно з довідками відправника ПрАТ “ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ” вартість 1 тони відвантаженого вугілля у вагоні №53511788 по накладній № 53007027 з урахуванням ПДВ становить 2796,35 грн.

Вартість недостачі, виявленої у вагоні №53511788 з урахуванням норми природної втрати складає 15502,96 грн. із розрахунку: 5,544т (нестача з урахуванням норми природної втрати 1%) х 2796,35грн. (вартість 1 т вугілля з ПДВ).

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача 15502,96грн. вартості нестачі вантажу.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

Перевезення вантажу, відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України, здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно із ч. 6 ст. 306 Господарського кодексу України, відносини, пов'язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

За договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі (ст. 909 Цивільного кодексу України).

Згідно п.2 ст. 924 Цивільного кодексу України, перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 Цивільного кодексу України обумовлено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт", залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях. Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

У відповідності до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Як встановлено судом, ПАТ “ДТЕК Октябрська ЦЗФ” відповідно до Технічних умов завантажило вугілля кам’яне марки ДГ (0-100): у вагон №53511788 в кількості 65600 кг по накладній №53007027 від 21.11.2017р. та передало вказаний вантаж для перевезення Залізниці. Згідно з накладною поверхня вантажу маркована у формі поперечних смуг трикутної форми катка ущільнювача.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт", обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Відповідно до ст. 130 Статуту залізниць України, право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

У відповідності до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Згідно з п. 2.1 Правил оформлення перевізних документів, накладна є обов’язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно з накладної №53007027 Залізниця прийняла у ПАТ “ДТЕК ОКТЯБРСЬКА ЦЗФ” на станції Родинська Донецької залізниці для перевезення вказане вугілля і зобов’язалась доставити його на станцію Бурштин Львівської залізниці на адресу ДТЕК Бурштинська ТЕС ПАТ «ДТЕК Західенерго». Відокремлений підрозділ «Бурштинська ТЕС» є структурною одиницею публічного акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго».

На станції Знам’янка Одеської залізниці 03.12.2017р. був складений комерційний акт №410006/383.

Суд зазначає, що залізницею не доведено, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно ст.115 Статуту залізниць України, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно ст.130 Статуту залізниць України, право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ст. 133 Статуту залізниць України, передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Згідно ст.133 Статуту залізниць України на залізничній накладній міститься переуступний напис за підписами генерального директора та головного бухгалтера ПАТ ДТЕК Західенерго, скріплений печаткою вантажоодержувача, який свідчить про передачу права на пред’явлення позову ПАТ ДТЕК Октябрська а ЦЗФ, тобто, від вантажоодержувача до вантажовідправника.

В матеріалах справи міститься довідка відправника ПрАТ “ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ” вартість 1 тони відвантаженого вугілля у вагоні №53511788 по накладній № 53007027 становить 2796,35грн.

Недостача вантажу у вагоні №53511788 становить 4888 кг.

При цьому, судом визнається правомірним посилання відповідача, що природна втрата маси вантажу має застосовуватись у розмірі 2% від маси нетто, зазначеної у перевізних документах, оскільки, вологість вантажу підтверджується його характеристиками, наведеними у Специфікації та відомостями , внесеними у п.50 накладної №53007027 від 21.11.2017р. відправником ( ПАТ ДТЕК “Октябрська ЦЗФ”, позивачем у справі), де зокрема зазначено, що «Вантаж переморожено. Вантаж Змерзається». Крім того, в довідці відправника ПрАТ “ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ” вказано, що вологість складає 15,9 %.

Згідно із ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані.

За даними комерційного акту №410006/383 від 03.12.2017р. недостача вантажу у вагоні №53511788 становить 6200 кг.

За проведеними судом розрахунками з урахуванням норм природної втрати 2% для мінерального палива під час перевезення,завантаженого у вологому стані, недостача вантажу за залізничною накладною №53007027 становить 13668,56 грн., зокрема:

65600 кг х 2%= 1312 кг;

6200 кг – 1312 кг = 4888 кг;

4888 кг:1000 = 4,888 т;

4,888 т х 2796,35 грн. = 13688,56 грн.

В розрахунку 65600 кг - маса нетто у вагоні; 6200 кг – маса недостачі за комерційним актом; 1312 кг норма природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто; 4888 кг – недостача вантажу в кілограмах; 4,888 т – недостача вантажу в тонах; 2796,35 грн. вартість однієї тони вугільної продукції.

Викладені відповідачем у відзиві заперечення не спростовують позовних вимог, оскільки відповідальність перевізника при перевезенні вантажу, в даному випадку залізниці, передбачена положеннями ст.110 Статуту залізниць України, ч.2 ст.23 Законом України “Про залізничний транспорт”, ст.924 ЦК України, ст.314 ГК України.

Як вже було вище наведено, згідно ст.130 Статуту залізниць України, право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

В даному випадку вантажоодержувач ПАТ “ДТЕК Західенерго” на підставі ст.133 Статуту залізниць України передав право на пред"явлення позову про стягнення суми недостачі вантажу, позивачу, на підставі переуступного підпису на накладній №53007027 від 21.11.2017р.

Згідно з ч.1 ст.31 Статуту залізниць України залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, встановлено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень, іншого відповідачем не доведено.

Крім того, залізницею не було зроблено будь-яких зауважень до стану вагону та вантажу і на проміжних станціях. Комерційний акт не містить відомостей про те, що вагон №53511788 мав технічні несправності, які могли призвести до втрати вантажу.

Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відповідачем не доведено, що нестача вантажу виникла з незалежних від перевізника причин.

Втрата, нестача або пошкодження вантажу під час перевезення є наслідком його незбереження, що свідчить про неналежне виконання зобов"язань за договором перевезення та є підставою для настання господарсько-правової відповідальності для залізниці.

Відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи, що факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, беручи до уваги розрахунок втрати, здійснений судом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ДТЕК “Октярська ЦЗФ” підлягають частковому задоволенню, на суму 13668,56 грн. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Відтак, відшкодування витрат позивача на оплату судового збору покладається на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1553,51 грн.

Керуючись статтями 2, 4, 73, 76-80, 86, 91, 123, 129, 194, 195, 201, 207, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” 03680, м.Київ, вул.Тверська,5, в особі Регіональної філії “Львівська залізниця” (79000, м.Львів, вул.Гоголя,1, ) на користь Публічного акціонерного товариства “ДТЕК ОКТЯБРСЬКА ЦЗФ” (85043, Донецька область, м.Білицьке, вул.Красноармійська, 1 А, ) 13668,56 грн. вартості недостачі вантажу та судовий збір в сумі 1553,51 грн.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

У зв’язку з перебуванням судді Кітаєвої С.Б. у відрядженні з 10.06.2016р. по 12.06.2018р., повний текст рішення виготовлено 13.06.2018р.

Суддя Кітаєва С.Б.