ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
07 червня 2018 р. Справа № 918/188/18
Господарський суд Рівненської області у складі судді Бережнюк В.В.
при секретарі судового засідання Сідлецькій Ю.Р.
розглянув справу
за позовом Комунальне автотранспортне підприємство 1728
до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Санком-Рівне"
про стягнення заборгованості в сумі 577 156,89 грн.
від позивача: ОСОБА_2
від відповідача: ОСОБА_3
Комунальне автотранспортне підприємство 1728 (далі - Позивач) звернулося до господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Санком-Рівне" (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості 491 733,16 грн., з яких 476 902,46 грн. - основний борг, 5 531,50 грн. - пеня, 8 109,95 грн. - інфляційні втрати, 1 189,25 грн. - 3% річних. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив умови укладеного між сторонами Договору про надання послуг захоронення твердих побутових відходів від 01.09.2011 р. Порушення полягає у несвоєчасній та неповній оплаті відповідачем послуг, які надавалися позивачем. Тому, покликаючись на ст.625 ЦК України, п.5.2.1. Договору, позивач нарахував відповідачу пеню, інфляційні втрати та 3% річних.
Ухвалою від 04.05.2018 р. підготовче засідання відкладено на 15.05.2018 р.
14.05.2018 р. через канцелярію суду позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, за якою просить стягнути з відповідача: 538 958,20 грн. - основний борг, 28 852,76 грн. - пеня, 1 026,13 грн. - 3% річних, 8 319,80 грн. - інфляційні втрати, всього 577 156,89 грн. Подана заява відповідає вимогам ст.ст. 42, 169,170 ГПК України, тому прийнята судом до розгляду.
Ухвалою від 15.05.2018 р. закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 29.05.2018р.
Ухвалою від 07.06.2018 р. відмовлено Комунальному автотранспортному підприємству 1728 у задоволенні заяви №892 від 07.06.2018 р. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Санком-Рівне" у межах суми позову у розмірі 577 156,89 грн. та судових витрат у розмірі 8 657,35 грн.
Представник позивача під час розгляду спору позовні вимоги підтримав в повному обсязі з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог.
В судовому засіданні 07.06.2018р. представник відповідача заперечив проти задоволення позову.
Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками процесу, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, давши правову оцінку доказам, які мають значення для вирішення справи, господарський суд встановив наступне.
01 вересня 2011р. між Комунальним автотранспортним підприємством 1728 (як Виконавець) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Санком-Рівне" (як Замовник) укладено договір №2 про надання послуг захоронення ТПВ від 01.09.2011р. (далі - Договір) (арк.с. 7-8).
Відповідно до п. 1.1. даного Договору Замовник доручає, а виконавець надає йму послуги захоронення твердих побутових відходів 4 (четвертого) класу небезпеки на міському сміттєзвалювальному полігоні, склад яких відповідає санітарним нормам і дозволені для захоронення державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Рівненській області та санепідемстанцією. Замовник зобов'язується дані послуги оплатити за визначені п.3.1., 3.2. цього Договору тарифи.
Згідно з п. 3.1. та п. 3.2. даного Договору ОСОБА_4 погоджено, що вартість послуг за даним Договором визначається тарифами на послуги захоронення ТПВ, які затверджені органом місцевого самоврядування і діють на дату виконання робіт. Вартість послуг захоронення ТПВ в розрізі груп споживачів на момент укладення Договору становить (з урахуванням ПДВ): для бюджетних установ - 4,51 грн.; для організацій інших форм власності - 5,12 грн.; для населення - 4,22 грн. - з 01.10.2011р.;
Відповідно до п.2.1 Статуту Позивача головною метою підприємства є задоволення суспільних потреб у послугах по вивезенню та захороненню ТПВ, а також реалізація на базі одержаних прибутків соціальних та економічних інтересів членів трудового колективу та інтересів засновника.
Розрахунковим періодом для оплати є календарний місяць. Оплата послуг проводиться щомісячно до 15-го числа наступного за розрахунковим місяця згідно підписаного ОСОБА_4 виконаних робіт (п. 3.3. Договору).
14.05.2018 р. через канцелярію суду позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, за якою просить стягнути з відповідача 538 958,20 грн. - основного боргу.
Договірні зобовязання Відповідач не виконує належним чином, оплату за надані послуги (виконані роботи) оплачує не в повному обсязі, частково, внаслідок чого за ним обліковується заборгованість за період з 01.10.2017р. по 10.05.2018р. в сумі 538 958,20 грн., що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін актами надання послуг № 1044 від 31.10.2017р., №1184 від 30.10.2017р., №1295 від 31.12.2017р., №125 від 31.01.2018р., №222 від 28.02.2018р. та №329 від 31.03.2018р. (арк.с. 10-14, 52).
Систематичні неплатежі з боку Відповідача за надані послуги перешкоджають надходженню грошових коштів до бюджету і порушують інтереси Рівненської міської ради, як органу місцевого самоврядування і безпосередньо зачіпають інтереси держави. У зв'язку з скрутним фінансовим становищем Позивач не може належним чином виконувати зобовязання з оплати податків та обов'язкових платежів.
Позивач неодноразово звертався до Відповідача з проханням сплатити заборгованість за надані послуги, а саме з претензіями від 30.06.2017 року від 24.07.2017 року та від 01.08.2017 року. (арк.с. 15-17), однак всю суму боргу Відповідач не сплатив.
Таким чином, станом на 10.05.2018 р. основна заборгованість Відповідача за надані послуги становить 538 958,20 грн.
Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.
Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.
Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).
Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За таких обставин, позовні вимоги Комунального автотранспортного підприємства 1728 до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Санком-Рівне" про стягнення 538 958,20 грн. заборгованості за надані послуги є обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами, визнані відповідачем, а відтак підлягають задоволенню.
Також, Позивач просить сягнути з відповідача у справі пеню за період з 20.11.2017р. по 22.03.2018р. в розмірі 28 852,76 грн., 3% річних за період з 20.11.2017р. по 22.03.2018р. в розмірі 1026,13 грн. та інфляційні втрати за період з 20.11.2017р. по 22.03.2018р. в розмірі 8 319,80 грн.
Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судом перевірено доданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, визнано його арифметично правильним та обгрунтованим.
Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 1 026,13 грн. - 3% річних та 8 319,80 грн. - інфляційних втрат підтверджуються матеріалами справи, грунтуються на законі, тому підлягають задоволенню.
Право позивача на нарахування пені передбачене п.п.5.2.1. п. 2.1. Договору, яким передбачено, що Замовник несе відповідальність за прострочення терміну платежу за надані послуги шляхом сплати пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку несплаченої суми за кожний день прострочки.
Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216 ГК України).
У силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.
Згідно з ч. 1. ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.
Отже, одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено пеню.
Відповідно до ч. 6. ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.
Судом перевірено поданий позивачем розрахунок пені у сумі 28 852,76 грн., визнано його арифметично правильним.
Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 28 852,76 грн. - пені підтверджуються матеріалами справи, грунтуються на законі та Договорі, тому підлягають задоволенню.
За умовами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, враховуючи усе викладене у сукупності позовні вимоги Комунального автотранспортного підприємства 1728 до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Санком-Рівне" в розмірі 577 156,89 грн., з яких 538 958,20 грн. - основний борг, 28 852,76 грн. - пеня, 1 026,13 грн. - 3% річних, 8 319,80 грн. - інфляційні втрати, всього 577 156,89 грн. підлягають до задоволення повністю.
На підставі ст.129 ГПК України судові витрати в розмірі 8 657,35 грн. судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ВИРІШИВ:
1. Позов задоволити повністю.
3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "08" червня 2018 року

Суддя Бережнюк В.В.