ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 923/316/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Баранець О.М., Стратієнко Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго"

на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.08.2017

(головуючий - Колоколов С.І., судді: Разюк Г.П., Діброва Г.І.)

та рішення Господарського суду Херсонської області від 29.06.2017

(суддя Павленко Н.А.)

у справі № 923/316/17

за позовом Приватного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго"

до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Університетська 116"

про стягнення 12 850,30 грн,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У квітні 2017 року Приватне акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" (далі - ПрАТ "ЕК "Херсонобленерго") звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовом до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Університетська 116" про стягнення 12 850,30 грн вартості необлікованої електричної енергії згідно з актом про порушення Правил користування електричної енергії №00130672 від 16.09.2016.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані самовільним підключенням відповідача до струмоприймачів комунального освітлення та безоблікове споживання електричної енергії. В обґрунтування позовних вимог ПрАТ "ЕК "Херсонобленерго" посилається на ч. 1 ст. 1212 ЦК України та ч. 2 ст. 1213 ЦК України та зазначає, що відповідач без достатньої правової підстави набув майно - електричну енергію, належну позивачу, та оскільки повернути в натурі її неможливо, вартість необлікованої спожитої електричної енергії, яка визначена відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією, підлягає відшкодуванню.

2. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

2.1. 12.08.2016 між позивачем та відповідачем укладено договір на постачання електричної енергії №6056 (далі - договір).

Пунктом 9.4 договору передбачено, що він набирає чинності з дня його підписання і укладається у строк до 31.12.2016. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії, або перегляд його умов.

Пунктами 2.1, 2.2.2, 2.3.2 договору сторони узгодили, що під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ). Постачальник зобов'язується постачати споживачу електроенергію, як різновид товару з урахуванням його особливих споживчих якостей та фізико-технічних характеристик. Споживач зобов'язується дотримуватися режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 договору та режиму роботи електроустановки.

В розділі 4 договору сторонами встановлено відповідальність за невиконання чи неналежне виконання умов договору, згідно з п. 4.2.3 якого споживач сплачує постачальнику вартість недоврахованої електроенергії, розраховану виходячи із приєднаної потужності струмоприймачів та кількості годин їх використання відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією, затвердженою постановою НКРЕ від 04.05.2016 №562 (далі - Методика), за тарифами, що діяли протягом споживання електричної енергії з порушенням, у разі таких дій споживача: самовільного внесення змін у схеми обліку електроенергії; пошкодження засобів обліку електроенергії, втручання в їх роботу, зняття пломб з засобів обліку; споживання електроенергії поза засобами обліку; інших умов, визначених Методикою.

Відповідно до додатку №5 до договору про постачання електроенергії №6056 від 12.08.2016 до об'єктів споживача належить житловий будинок (комунальне освітлення) за адресою: м. Херсон, вул. Університетська, 116. Також у цьому додатку зазначено прилад обліку - електролічильник №7884351 тип НІК 2301 АП1В, який встановлений у розподільчій щитовій (РЩ). Вказаний додаток підписаний сторонами 15.08.2016.

2.2. 16.09.2016 працівниками енергопостачальної організації було здійснено перевірку об'єкта ОСББ "Університетьська 116", за результатами якої складено акт про порушення п.п. 3.1, 3.6 ПКЕЕ №00130672, а саме, самовільне підключення електроустановок струмоприймачів до електричної мережі постачальника.

Зазначений акт про порушення ПКЕЕ підписаний представниками постачальника електричної енергії та споживачем. Також у акті представником споживача зазначено, що з актом №00130672 "не згодна".

2.3. 21.02.2017 комісією з розгляду актів порушень Правил користування електричною енергією розглянуто акт від 16.09.2016 №00130672.

У зв'язку з порушенням п.п. 2.1.7 Правил користування електричною енергією, підключення до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника, електроустановок, струмоприймачів або електропроводки поза розрахунковими приладами обліку електричної енергії без порушення схеми обліку, проведено розрахунок згідно з п. 2.9 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії та зазначено, що нарахування проведено з дати технічного обстеження - 19.07.2016 по 16.09.2016 у сумі 12 850,30 грн, що підтверджується витягом з протоколу №22 від 21.02.2017.

2.4. Витяг з протоколу №22 від 21.02.2017 та рахунок до сплати був направлений ПрАТ "ЕК "Херсонобленерго" на адресу відповідача з супровідним листом, однак у зв'язку з несплатою останнім заборгованості протягом 30-ти календарних днів з моменту отримання рахунку, позивач і звернувся до суду з відповідним позовом.

3. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3.1. 29 червня 2017 року рішенням Господарського суду Херсонської області в задоволенні позовних вимог відмовлено.

3.2. 10 серпня 2017 року постановою Одеського апеляційного господарського суду рішення Господарського суду Херсонської області від 29.06.2017 залишено без змін.

3.2.1. Приймаючи такі рішення, господарські суди виходили з того, що акт про порушення №00130672 не відповідає вимогам ПКЕЕ та Методики, а саме, на схемі електропостачання споживача не вказаний електричний лічильник №7884351 тип НІК 2301АП1В, який був встановлений на об'єкті відповідача, не вказаний автоматичний вимикач; графічне зображення схеми електропостачання відповідача в акті не відповідає графічному зображенню схеми електропостачання, яка міститься в додатку №7 "Однолінійна схема" до договору про постачання електроенергії №6056 від 12.08.2016; на графічному зображенні схеми електропостачання відповідача, яка міститься в акті, не зазначено межі балансової належності мереж, пояснення позивача про те, що для визначення балансової належності мереж достатньо зазначення на схемі розподільчої установки суперечить вимогам п. 4.6 Методики; не зазначено фазування приладу обліку.

Дії позивача під час складання акта порушень №00130672 від 16.09.2016 та витяг з протоколу №22 від 21.02.2017 засідання комісії ПрАТ "ЕК "Херсонобленерго" по розгляду акта про порушення ПКЕЕ споживачем, не відповідають в повному обсязі вимогам п.п. 6.40. - 6.42 ПКЕЕ.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

4.1. 16 листопада 2017 року ПрАТ "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Херсонської області від 29.06.2017, постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.08.2017 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

4.1.1. На думку скаржника, рішення судів попередніх інстанцій прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права, а саме: п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, Методики, ст.ст. 34, 36, 101, 105 ГПК України.

4.1.2. Скаржник вважає, що судами як першої так і другої інстанції не надано жодної правової оцінки твердженням позивача про самовільне підключення споживача та відсутності доказів у відповідача щодо правомірності підключення останнім до електромережі власних електроустановок.

4.2. У запереченнях на касаційну скаргу відповідач посилаючись на обґрунтованість прийнятих судових рішень, повноту дослідження обставин справи та належне надання оцінки доказам, просить оскаржувані рішення та постанову залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

5. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

5.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

5.1.1. Відповідно до частини 1 ст. 300 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

5.1.2. За приписами частини 2 ст. 300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.1.3. З урахуванням визначених меж розгляду справи судом касаційної інстанції, не можуть бути взяті до уваги аргументи скаржника про неправильну оцінку судом апеляційної інстанції документів, що містяться у матеріалах справи, необхідність надання оцінки доказам у справі та повторного встановлення фактичних обставин справи.

5.2. Щодо суті касаційної скарги

5.2.1. Спір у справі стосується стягнення з відповідача 12 850,30 грн вартості необлікованої електричної енергії на підставі акта про порушення Правил користування електричної енергії №00130672 від 16.09.2016 відповідно до положень ст.ст. 1212, 1213 ЦК України.

5.2.2. Верховний Суд вважає за необхідне зазначити про те, що порядок постачання електричної енергії та взаємовідносини із споживачами усіх форм власності регулюється спеціальним законодавством, зокрема Законом України "Про електроенергетику" та Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики № 28 від 31.07.1996.

Статтею 235 ГК України передбачено, що за порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку. До суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором.

Статтею 236 ГК України встановлено види господарсько-оперативних санкцій, в числі яких, зокрема, передбачено встановлення в односторонньому порядку на майбутнє додаткових гарантій належного виконання зобов'язань стороною, яка порушила зобов'язання: зміна порядку оплати продукції (робіт, послуг), переведення платника на попередню оплату продукції (робіт, послуг) або на оплату після перевірки їх якості тощо.

Нарахування позивачем відповідачу 12 850,30 грн вартості недорахованої електричної енергії є оперативно-господарською санкцією.

5.2.3. Верховний Суд вважає за необхідне зауважити на тому, що предметом позовних вимог у справі є стягнення вартості недоврахованої електроенергії, у зв'язку з чим визначальним питанням є саме доведеність факту порушення ПКЕЕ споживачем. Даний факт доводиться, зокрема, але не виключно актом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні вимог про стягнення суми недоврахованої електричної енергії, господарські суди виходили по суті з формальних недоліків акта про порушення ПКЕЕ, який по своїй суті є актом фіксації порушення, та з аналізу протоколу засідання комісій позивача від 21.02.2017.

Однак господарські суди належним чином не дослідили сам факт наявності/відсутності порушення споживачем ПКЕЕ шляхом підключення до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника, поза розрахунковими приладами обліку електричної енергії без порушення схеми обліку, як підставу для застосування оперативно-господарської санкції.

Згідно з п. 6.40 Правил у разі виявлення представниками електропередавальної організації або представниками постачальника електричної енергії пошкоджень чи зриву пломб, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів обліку, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів (систем) обліку з метою зміни їх показів перерахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 N562.

Пунктом 6.41 Правил передбачено, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації, порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень.

Відповідно до п. 6.42 Правил на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.

5.2.4. За приписами п. 1.2 Методики, остання застосовується постачальником електричної енергії за регульованим тарифом (електропередавальною організацією) при визначенні обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення правил користування електричною енергією та/або виявлення фактів крадіжки електричної енергії, самовільного підключення до об'єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без приладів обліку.

Відповідно до пп. 7 п. 2.1 Методика застосовується на підставі акта про порушення, складеного в порядку, установленому цією Методикою, з урахуванням вимог Правил та в разі виявлення таких порушень Правил як підключення до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника, електроустановок, струмоприймачів або електропроводки поза розрахунковими приладами обліку електричної енергії без порушення схеми обліку.

Зазначаючи про дефекти акта про порушення, суди не звернули увагу та не перевірили, що сам факт самовільного підключення до мереж, що не є власністю енергопостачальника, позивачем не спростовано.

Водночас, дефект акта не може спростовувати факт порушення, якщо він знайшов своє відображення в сукупності з іншими доказами. Підключення до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника, електроустановок, струмоприймачів або електропроводки поза розрахунковими приладами обліку електричної енергії з порушенням схеми обліку є самостійним порушенням, передбаченим пп. 6 п. 2.1 Методики і наявність або відсутність даного порушення має бути встановлена судом з урахуванням всіх обставин, пов'язаних із даним порушенням.

5.2.5. Окрім того, зазначаючи, що в порушення п. 2.9 Методики в акті про порушення не зазначено місця (точки) підключення до відповідних мереж, судами не надано належної оцінки доводам позивача про те, що на схемі порушення зазначено межу балансової належності (точка межі балансової належності), відомість про точку Т1 і Т2, які згідно з п. 3 акта порушення є точками самовільного підключення, межа балансової приналежності визначена у договорі про постачання електричної енергії, а саме в додатку №7 та співпадає із зазначеним у акті про порушення, а саме в схемі самовільного приєднання.

Отже, господарськими судами не спростовано доводи позивача про зазначення точок самовільного підключення на схемах електопостачання споживача.

5.2.6. Вирішуючи спір по суті, з метою встановлення факту наявності/відсутності порушення споживачем ПКЕЕ, з огляду на наявні недоліки акта про порушення, судами попередніх інстанцій необхідно було дослідити обставини та наявні докази у справі у їх сукупності, оскільки такі докази мають істотне значення для вирішення спору у цій справі та є підставою для відповідних висновків щодо наявності (або відсутності) підстав для задоволення позову за наведених у позовній заяві підстав.

Доводи касаційної скарги, що стосуються встановлення фактичних обставин справи, не можуть бути досліджені судом касаційної інстанції, оскільки це виходить за межі повноважень касаційного суду.

6. Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

6.1. Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що при вирішенні цього спору суди першої та апеляційної інстанцій не дотримались вимог статей 43, 47, 43, 84, 105 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент ухвалення рішення першої інстанції) щодо прийняття судового рішення на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Суди не дослідили усі зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, тому судові рішення підлягають скасуванню як такі, що прийняті з порушенням норм процесуального та матеріального права.

6.2. Відповідно до частини 3 ст. 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Частиною 4 ст. 310 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Оскільки порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, допущено судами першої та апеляційної інстанцій, справа має бути передана на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

6.3. Таким чином, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судові рішення, що оскаржуються, скасуванню з направленням справи на новий розгляд до Господарського суду Херсонської області.

6.4. Під час нового розгляду справи господарському суду слід взяти до уваги наведене в цій постанові, вжити всі передбачені законом засоби для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, прав і обов'язків сторін і, в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством, прийняти відповідне рішення.

7. Судові витрати

7.1. Відповідно до статті 315 Господарського процесуального кодексу України у постанові суду касаційної інстанції повинен бути зазначений розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

7.2. Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що в даному випадку справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції, розподіл судових витрат Верховним Судом не здійснюється.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 315, 316, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" задовольнити частково.

2. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.08.2017 та рішення Господарського суду Херсонської області від 29.06.2017 у справі №923/316/17 скасувати.

3. Справу передати на новий розгляд до Господарського суду Херсонської області.

4. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Ткач

Судді О. Баранець

Л. Стратієнко