ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2018м. ДніпроСправа № 904/1748/18
За позовом Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м. Нікополь Дніпропетровська область

до відповідача -1 Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до відповідача -2 Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод", м. Авдіївка Донецька область

про стягнення 6 111, 46 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача -1 - Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та відповідача -2 - Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" вартості недостачі вантажу у розмірі 6 111, 46 грн.

Ухвалою суду від 02.05.2018 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Разом з тим, 02.05.2018 судом ухвалено надати відповідачу-1,-2 в порядку статті 251 Господарського процесуального кодексу України відзив на позов протягом 15 днів з дня отримання (вручення) ухвали про відкриття провадження у справі; позивачу в порядку статті 251 Господарського процесуального кодексу України надати відповідь на відзив протягом 10 днів з дня отримання (вручення) відзиву на позовну заяву; відповідачу в порядку статті 251 Господарського процесуального кодексу України надати заперечення на відзив протягом 10 днів з дня отримання (вручення) відповіді на відзив.

21.05.2018 відповідач-2 надав відзив на позов, за змістом якого проти позовних вимог в частині стягнення з відповідача-2 вартості нестачі вантажу заперечує, зазначає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з моменту його прийняття до моменту видачі його вантажоодержувачу, а тому підстави для задоволення позовних вимог до відповідача-2 відсутні.

31.05.2018 відповідач-1 надав відзив на позов, за змістом якого проти позовних вимог в частині стягнення з відповідача-1 вартості нестачі вантажу заперечує, зазначає, що відправник зобовязаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування, тому відповідальність за втрачений вантаж має бути покладена на відповідача-2.

31.05.2018 позивачем надано відповідь на відзив відповідача-2, за змістом якої позивач зазначає, що недостача вантажу могла виникнути як з вини перевізника - Регіональної філії „Придніпровська залізниця" ПАТ «Українська залізниця», який не забезпечив схоронність вантажу при перевезенні коксового горішку у вищезазначеному вагоні, так і з вини вантажовідправника, який мав безпосередній доступ до вантажу та, здійснюючи завантаження, не врахував придатність вагона у комерційному відношенні щодо даного вантажу.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України 04.06.2018 року судом прийнято рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи 09.06.2017 року за залізничною накладною №503684, від вантажовідправника - відповідача-2 на адресу позивача у вагоні №60032208 надійшов коксовий горішок.

Під час видачі вантажу з перевіркою була встановлена вагова нестача продукції в кількості 1 600 кг., у звязку з чим позивачем здійснено розрахунок нестачі вантажу на загальну суму 6 111, 46 грн.

За викладених обставин, позивач просить суд стягнути на свою користь суму 6 111, 46 грн. нестачі вантажу.

Суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до положень статей 2, 3, 6, 37 Статуту залізниць України (далі Статут залізниць) Статут залізниць визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, підприємств, які користуються залізничним транспортом; Статутом залізниць регламентуються організація та основні умови перевезення вантажів; дія Статуту залізниць поширюється на перевезення залізничним транспортом, в тому числі і вантажів; під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса, яка визначається останнім.

Накладна - основний перевізний документ, який надається залізниці відправником разом з вантажем, вона є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно положень статті 129 Статуту залізниць обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами і актами загальної форми, які складають станції залізниць; комерційний акт складається для засвідчення в тому числі невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

З комерційного акту №466001/135 від 10.06.2017 вбачається наступне.

У доповнення до акту загальної форми №34406 станції ОСОБА_1 та акту про технічний стан вагону №7 станції Нікополь. При комісійному зважуванні виявлено менше документа на 1 600 кг. коксового горішку, який у вагоні вміститися міг. По документу - вантаж вологий, маркований повздовжньою смугою вздовж вагона вапном. У дійсності, навантаження тотожно акту загальної форми №34406 станції ОСОБА_1, вище бортів 30 см. шапкоподібне, вантаж маркований повздовжньою смугою вапном, крім наявного поглиблення над люками довжиною 200 см, шириною 250 см., глибиною 70 см. Нещільне прилягання кришки 3-люка до армувального листа поперечної балки, зазор довжиною 30 см, шириною 3 см. Вагон дверний, люка були закриті, на момент прибуття течі вантажу не було, зазор вже був закладений шматтям. Згідно акту про технічний стан вагону №1/7 вагон технічно справний, втрата вантажу можлива. Комісійне зважування з зупинкою без розєднання проводили прийомоздавальник Литвин, представник одержувача Бохан, заст. ДС Гулега. При повторному зважуванні нестача вантажу підтвердилась.

Згідно приписів статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало; перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Пунктом 2 ст. 308 Господарського кодексу України передбачено, що відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Відповідно до частин 1- 3 статті 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини; у транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника; за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Статтею 23 Закону України від 04.07.1996р. №273/96-ВР „Про залізничний транспорт передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України; перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України; за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

В силу ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначається у накладній.

Відповідно до вимог частини 2 статті 32 Статуту залізниць України, відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням технічних умов.

Згідно зі статтею 917 Цивільного кодексу України, відправник вантажу має право відмовитися від наданого транспортного засобу, якщо він є непридатним для перевезення цього вантажу.

Згідно статті 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству; обов'язки збереження, супроводження та охорони особливо цінних та небезпечних вантажів, перелік яких встановлюється Правилами, покладаються на відправника.

Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць України, залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу коли вантаж прибув на непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин (ст.113 Статуту залізниць)

Відповідно до частин 1, 2 статті 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: - за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; - за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості; - за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість; недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Загальні підстави для відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала; при цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на те, що перевізником не забезпечено схоронність вантажу при перевезенні коксового горішку, в той час як вантажовідправником, який мав безпосередній доступ до вантажу та здійснював завантаження, не враховано придатність вагона у комерційному відношенні щодо даного вантажу, позовні вимоги підлягають задоволенню за рахунок відповідача -1, -2.

Заперечення відповідача-1, -2 мають формальний характер, та не спростовують обставин, наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог.

Викладене є підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 п.4.1 постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI ГПК України" , ст.129 ГПК України судовий збір у сумі 1 762,00 грн. підлягає стягненню з відповідачів порівну, що становить суму 881,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49600, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 108; код 40081237) на користь Публічного акціонерного товариства "Нікопольский завод феросплавів" (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд. 310; код 00186520) суму 3 055, 73 грн. вартості нестачі вантажу, 881,00 грн. судового збору.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксовий завод" (86065, Донецька область, проїзд Індустріальний, 1; код 00191075) на користь Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (53213, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 310; ) суму 3 055, 73 грн. вартості нестачі вантажу, 881,00 грн. судового збору.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ ГПК України

Повне рішення складено 04.06.2018

Суддя А.В. Суховаров