УХВАЛА

м. Київ

04.06.2018Справа № 910/22073/16
Суддя Мудрий С.М. розглянувши скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сагрул" на бездіяльність державного виконавця Печерського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києва у виконавчому провадженні № 53406313 щодо примусового виконання наказу у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сагрул"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Буд-Технології"

про стягнення 7 817,16 грн.

Представники:

від позивача: Грищенко О.М. - представник за довіреністю № б/н від 07.09.2017 р.;

від відповідача: не з'явився;

від ВДВС: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сагрул" до товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Буд-Технології" про стягнення 7 817,16 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.01.2017 р. позов задоволено частково. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Буд-Технології" (01133, м. Київ, вулиця Лютеранська, будинок 20, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сагрул" (03187, місто Київ, вулиця Академіка Заболотного, будинок 38, ) три проценти річних в розмірі 856 (вісімсот п'ятдесят шість) грн. 57 коп., індекс інфляції в розмірі 6 643 (шість тисяч шістсот сорок три) грн. 64 коп., витрати на послуги адвоката в розмірі 700 (сімсот) грн. 80 коп. та судовий збір в розмірі 1 207 (одна тисяча двісті сім) грн. 13 коп. В іншій частині позову відмовлено.

07.02.2017 р. на виконання рішення видано наказ.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.02.2018 року скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сагрул" на дії та бездіяльність державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві задоволено частково. Визнано неправомірними дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві у виконавчому провадженні № 53406313 щодо примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 07.02.2017 р. по справі № 910/22073/16 щодо винесення постанови від 13.12.2017 р. про повернення виконавчого документа стягувачу. Постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 13.12.2017 р. ВП № 43406313 про повернення виконавчого документа стягувачу скасовано. В іншій частині скарги відмовлено. Стягнуто з Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (01011, м. Київ, вул. Різницька, буд. 11-Б, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Сагрул" (03187, місто Київ, вулиця Академіка Заболотного, будинок 38, ) витрати на правничу допомогу у розмірі 350 (триста п'ятдесят) грн. 00 коп.

21.05.2018 р. до господарського суду м. Києва від позивача надійшла скарга на бездіяльність державного виконавця Печерського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києва у виконавчому провадженні №53406313 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 07.02.2017 року по справі №910/22073/16.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.05.2018 р. розгляд скарги призначено на 04.06.2018 р.

У судове засідання 04.06.2018 р. представники відповідача, ВДВС не з'явилися, вимоги ухвали суду від 13.02.2018 р. не виконали, про поважні причини неявки суд не повідомили, хоча про час та дату судового засідання повідомлені належним чином,

Представник скаржника скаргу підтримав, просив суд задовольнити скаргу.

Заслухавши скаржника та дослідивши наявні докази, суд вважає, що скарга на бездіяльність державного виконавця підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В обґрунтування скарги скаржник зазначає, що після ухвали господарського суду міста Києва від 26.02.2018 року, відповідно до якої визнано неправомірними дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві у виконавчому провадженні № 53406313 щодо примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 07.02.2017 р. по справі № 910/22073/16 щодо винесення постанови від 13.12.2017 р. про повернення виконавчого документа стягувачу та скасовано постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 13.12.2017 р. ВП № 43406313 про повернення виконавчого документа стягувачу, 07.05.2018 р. звернувся до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві в порядку статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» із клопотанням про відновлення виконавчого провадження № 53406313.

Проте, всупереч нормам чинного законодавства виконавче провадження № 53406313 щодо примусового виконання наказу № 910/22073/16 від 07.02.2017 р. не відновлено.

Як вбачається із матеріалів скарги стягувач звернувся до ВДВС із клопотанням про відновлення виконавчого провадження № 53406313 щодо примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 07.02.2017 р. по справі № 910/22073/16 вих. № 07-3/05 від 07.05.2018 р., яка отримана останнім 07.05.2018 р. та зареєстрована за вх.. № 7126, що вбачається із штампу Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У матеріалах справі відсутня будь-яка інформація щодо відновлення виконавчого провадження № 53406316.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний:

здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи те, що Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві отримав ухвалу господарського суду міста Києва від 26.02.2018 р., якою скасовано постанову від 13.12.2017 р. ВП № 43406313 про повернення виконавчого документа стягувачу та після звернення стягувача із клопотанням про відновлення виконавчого провадження № 53406316 щодо примусового виконання наказу від 07.02.2017 р. не відновив виконавче провадження № 53406313, тому господарський суд вважає, що скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія «Сагрул» на бездіяльність державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві слід задовольнити.

Статтею 345 ГПК України встановлено, що про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Щодо вимоги скаржника стягнути із Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві витрат на правничу допомогу у розмірі 1 800,00 грн згідно договору № 16-03-2018 про надання адвокатський послуг (правової допомоги) від 16.03.2018 р. суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПУ України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до частин 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 344 ГПК України передбачено, що судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

В якості доказів здійснення витрат про надання правової допомоги у даній справі у розмірі 1 800,00 грн позивачем долучено до матеріалів справи копію договору № 16-03-2018 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 16.03.2018 р., укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Сагрул» та адвокатом Грищенком Олександра Миколайовича; квитанцію № 0.0..1 від 21.05.2018 р. на 1 800, 00 грн. та акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 18.05.2018 р.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджені Звітно-виборним з'їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, враховуючи зазначене, беручи до уваги встановлені у процесуальному законодавстві обмеження розміру оплати послуг адвоката, а також враховуючи судову практику про стягнення витрат на оплату послуг адвоката, суд дійшов висновку, що заявлена вимога про стягнення з відповідача витрат у розмірі 1 800,00 грн. на оплату послуг адвоката не підлягає задоволенню, враховуючи предмет справи № 910/22073/16 (стягнення 7 817,16 грн.), те, що справа є малозначною, обсяг проробленої роботи: за даними адвоката ним, потрачено 20 годин на правову допомогу щодо аналізу правовідносин між позивачем та ТОВ «Транс-Буд-Технолігії» (боржником), що виникли у виконавчому провадженні № 53406313, що на думку суду не є розумною межею у визначені розміру гонорару.

Керуючись ст. 123, ст. 129, 234, 343 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

1. Скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія «Сагрул» на бездіяльність державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві задовольнити.

2. Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві у виконавчому провадженні № 53406313 щодо порушення строків та порядку відновлення виконавчого провадження № 53406313.

3. Зобов'язати державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві відновити виконавче провадження № 53406313 щодо примусового виконання наказу № 910/22073/16 від 07.02.2017 р.

4. Зобов'язати державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, відповідно до статті 345 ГПК України, повідомити товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія «Сагрул» та господарський суд міста Києва про виконання ухвали господарського суду міста Києва від 04.06.2018 р. не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

5. Повідомити учасників справи, що інформація по справі, що розглядається, доступна на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://court.gov.ua/fair/.

6. Повідомити учасників справи, що відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України, ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

7. Повідомити учасників справи, відповідно ч. 1 ст. 255 ГПК України, ухвала про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця підлягає оскарженню.

Суддя С.М. Мудрий