ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"23" травня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/14/18

Господарський суд Одеської області

у складі колегії суддів:

головуючий суддя Цісельський О.В., суддя Оборотова О.Ю., суддя Літвінов С.В.

при секретарі судового засідання Мукієнко Д.С.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю)

від відповідача 1: ОСОБА_2 (за довіреністю)

від відповідача 2: ОСОБА_2 (за довіреністю)

від третьої особи: ОСОБА_3 (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" (буд.12-А, пр-т Гагаріна, м. Одеса, 65039)

до відповідачів: 1) товариства з обмеженою відповідальністю "СТАДІОН "ЧОРНОМОРЕЦЬ" (буд. № 1/20, вул. Маразліївська, м. Одеса, 65014); 2) товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" (офіс 515, буд.1/20, , вул. Маразліївська, м. Одеса, 65014)

третя особа, без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (буд. 17, вул.. Січових Стрільців, м. Київ, 04053).

про визнання договору оренди недійсним, виселення та скасування державної реєстрації права оренди

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи: позивач, публічне акціонерне товариство "ІМЕКСБАНК" (надалі АТ "ІМЕКСБАНК") в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" ОСОБА_4 звернувся до Господарського суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "СТАДІОН "ЧОРНОМОРЕЦЬ" (надалі ТОВ "СТАДІОН" "ЧОРНОМОРЕЦЬ") та товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" (надалі ТОВ "ШЕВЧЕНКОВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ") в який просить суд; 1) визнати недійсним нікчемний договір оренди, укладений 31.12.2014 року та посвідчений того ж дня приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5В за реєстровим № 1884; 2) застосувати наслідки недійсності договору оренди, укладеного 31.12.2014 року та посвідченого того ж дня приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5В за реєстровим № 1884, а саме зобовязати ТОВ "ШЕВЧЕНКОВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" повернути АТ "ІМЕКСБАНК" частку у розмірі 134/1000 у праві власності на нежитлові будівлі центрального стадіону "ЧОРНОМОРЕЦЬ", які складаються з будівель, загальною площею 80 289,0 м2, основною площею 67 037,5 м2, що складаються з приміщень площею 10 757,9 м2, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська (колишня вул. Енгельса), будинок 1/20; 3) застосувати наслідки недійсності договору оренди, укладеного 31.12.2014 року та посвідченого того ж дня приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5В за реєстровим № 1884, а саме зобовязати ТОВ "ШЕВЧЕНКОВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" повернути АТ "ІМЕКСБАНК" частку у розмірі 134/1000 у праві власності на нежитлові будівлі центрального стадіону "ЧОРНОМОРЕЦЬ", які складаються з будівель, загальною площею 80 289,0 м2, основною площею 67 037,5 м2, що складаються з приміщень площею 10 757,9 м2, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська (колишня вул.. Енгельса), будинок 1/20; 4) застосувати наслідки недійсності договору оренди, укладеного 31.12.2014 року та посвідченого того ж дня приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 1884, а саме, скасувати державну реєстрацію права оренди (номер запису про інше речове право 8325860; дата, час державної реєстрації: 31.12.2014 03:12:42; Підстава виникнення іншого сечового права: договір оренди, серія та номер: 1885, виданий 31.12.2014, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6; Договір про заміну сторони у зобов'язанні, серія та номер: 1160, виданий 27.07.2015, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6; Підстава знесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 18498085 від 31.12.2014 03:16:02, приватний нотаріус ОСОБА_6, Одеський міський нотаріальний округ, Одеська обл.; ОСОБА_7 іншого речового права: право оренди).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.01.2018р. матеріали справи № 916/14/18 (вх. № 15/18 від 02.01.2018р.) було розподілено до розгляду судді Цісельському О.В.

Ухвалою Господарського суду від 05.01.2017 р. позовну заяву (вх. № 15/18 від 02.01.2018р.) було залишено без руху, запропоновано АТ "ІМЕКСБАНК" надати суду докази доплати судового збору у розмірі 558 400,00 грн. та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви до 22.01.2018р.

Разом із позовною заявою позивачем надано суду клопотання про витребування доказів (вх. №№ 2-37/18, 2-38 від 02.01.2018р.) в яких позивач просив суд: витребувати у ТОВ "ШЕВЧЕНКОВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" для огляду в суді оригінальний примірник договору оренди, посвідченим 31.12.2014р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 1884; витребувати у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 матеріали нотаріальної справи (належним чином посвідченні копії для долучення до матеріалів справи та оригінали для огляду в суді) щодо посвідчення оскаржуваного договору оренди; витребувати у відповідачів копії (для долучення до матеріалів справи) та оригінали (для огляду) документів, що підтверджують передачу нежитлових будівель центрального стадіону "ЧОРНОМОРЕЦЬ" від ТОВ "СТАДІОН "ЧОРНОМОРЕЦЬ" до ТОВ " ШЕВЧЕНКОВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" за договором оренди, посвідченим 31.12.2014р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 1884.

18.01.2018р. від АТ "ІМЕКСБАНК" до Господарського суду надійшла заява (вх. № 2-310/18) про усунення недоліків позовної заяви (відкликання позовної заяви в частині), відповідно до якої позивач із посиланням на те, що він є неплатоспроможним банком, та в нього відсутні грошові кошти для сплати визначеного розміру судового збору, користуючись наданими йому процесуальними правами, просив суд вважати подану ним заяву про усунення недоліків також заявою про відкликання позовної заяви в частині позовної вимоги про застосування наслідків недійсності правочинів шляхом зобовязання ТОВ "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" повернути АТ "ІМЕКСБАНК" частку у розмірі 134/1000 у праві власності на нежитлові будівлі центрального стадіону "ЧОРНОМОРЕЦЬ", які складаються з будівель, загальною площею 80289,0 м2, основною площею 67037,5 м2, що складається з приміщень площею 10757,9 м2, що знаходяться за адресою: місто Одеса, вулиця Маразліївська (вул.. Енгельса), будинок 1/20 та повернути позовну заяву в цій частині АТ "ІМЕКСБАНК"; вважати недоліки позовної заяви, встановлені ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.01.2018 року по справі № 916/14/18 такими, що усунені та відкрити провадження в частині позовних вимог про: визнання недійсним нікчемного договору оренди, укладеного 31.12.2014 року та посвідченого того ж дня приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 1884; про застосування наслідків недійсності договору оренди, укладеного 31.12.2014 року та посвідченого того ж дня приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 1884, а саме виселити ТОВ «ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ» з частки у розмірі 134/1000 у праві власності на нежитлові будівлі центрального стадіону «Чорноморець», які складаються з будівель, загальною площею 80289,0 м2, основною площею 67037,5 м2, що складається з приміщень площею 10757,9 м2, що знаходяться за адресою: місто Одеса, вул. Маразліївська (вул.. Енгельса), будинок 1/20; про застосування наслідків недійсності договору оренди, укладеного 31.12.2014 року та посвідченого того ж дня приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 1884, а саме,скасування державної реєстрації права оренди.

Ухвалою Господарського суду від 23.01.2017 р. позовну заяву АТ "ІМЕКСБАНК" (вх.№15/18 від 02.01.2018р.) в частині вимоги про застосування наслідків недійсності правочинів шляхом зобовязання ТОВ "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" повернути АТ "ІМЕКСБАНК" частку у розмірі 134/1000 у праві власності на нежитлові будівлі центрального стадіону "Чорноморець", які складаються з будівель, загальною площею 80 289,0 м2, основною площею 67 037,5 м2, що складається з приміщень, площею 10 757,9 м2, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська (вул. Енгельса), буд. 1/20 було повернуто позивачу; решту позовних вимог АТ "ІМЕКСБАНК" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/14/18, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання було призначено на "22" лютого 2018 року о 12:00. Запропоновано відповідачам подати відзиви на позов та докази в обґрунтування своїх позицій в строк до 14.02.2018 р. згідно вимог ст.ст.80, 165 ГПК України, а позивачу подати відповідь на відзиви на позов відповідачів та докази в обґрунтування своїх позицій в строк до 19.02.2018 р. Запропоновано відповідачам подати заперечення на відповідь позивача в строк до 22.02.2018р.

13.02.2018р. від позивача на адресу суду надійшло клопотання (вх. № 2-984/18) про залучення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до участі у справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, яке судом було розглянуто в судовому засіданні. Після вислуховування думки учасників справи щодо заявленого позивачем клопотання, суд його задовольнив.

14.02.2018р. від відповідачів до Господарського суду надійшли відзиви на позовну заяву (вх. № 3409/18- ТОВ "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" та вх. № 3412/18 ТОВ "СТАДІОН "ЧОРНОМОРЕЦЬ"), в яких відповідачі проти позову заперечують, обґрунтовуючи свою правову позицію наступним.

1. Щодо питання недійсності договору управління, відповідачі зазначають що в позовній заяві Банком наводяться доводи недійсності договору управління нерухомим майном, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 29.12.2014 р. за реєстровим № 1772 (надалі - Договір управління) щодо надання в управління обєкта нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень стадіону "ЧОРНОМОРЕЦЬ", які складаються з будівель загальною площею 80 289,0 м2, основні площею 67 037,5 м2, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 1/20 (надалі - Обєкт).

Зокрема, Банк посилається на абз. 4 ч. З ст. 9 Закону України "Про іпотеку", відповідно до якого іпотекодавець має право виключно на підставі згади іпотекодержателя передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування та на ч. З ст. 12 Закону України "Про іпотеку", в якій вказано, що правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передача в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Проте, відповідачі зазначають, що правовідносини щодо управління нерухомим майном не є тотожними правовідносинам з передання обєкту нерухомості в спільну діяльність, оренду чи користування. Чинним законодавством не ототожнюється сутність правовідносин щодо управління та користування. Свою правову позицію відповідачі обґрунтовують приписами ст.ст. 1029, 1030, 1032, 1033 ЦК України.

Також відповідачі вказують, що передача майна управителю за договором управління не тягне за собою переходу права власності на нього до управителя він одержує лише право здійснювати окремі (визначені установником управління у рамках закону) повноваження власника щодо управління майном. До того ж, хоч управитель і діє від свого імені, але винятково в інтересах установника (вигодонабувача).

Отже, керуючись загальними принципами цивільного законодавства (зокрема справедливістю та розумністю), відповідачі вважають, що можна припустити, що дії, вчинені управителем в інтересах установника, повинні не суперечити чинному законодавству, бути спрямованими на збереження та (або) примноження вартості переданого в управління майна, здійснюватися таким чином, щоб не допускати виникнення ризику можливої втрати майна, та якомога більше відповідати діям, які б на місці управителя вчинила сама зацікавлена особа.

Відповідачі зазначають, оскільки, відповідно до ст. 1039 ЦК України передбачена можливість передання в управління майна, що є предметом договору застави, то таким чином, договір оренди майна чи будь-який інший правочин, що передбачає користування майном, характеризується спрямованістю на передачу майна в тимчасове володіння й користування. Тобто, як вказують відповідачі, чинним законодавством передача майна в управління розглядається як спосіб передачі установником і наділення управителя власницькими повноваженнями щодо чужого майна, з урахуванням обмежень, визначених договором і законом, власник визначає мету управління, обсяг повноважень, які він передає, а також особу, в інтересах якої повинен діяти управитель. На час управління установник обмежується в можливості реалізації на свій розсуд окремих повноважень права власності, що виключно реалізуються управителем ОСОБА_4 в будь-якому випадку, уклавши договір управління майном, установник зобовязується передати своє майно в управління управителеві, не вчиняти ніяких угод з цим майном, що перешкоджатимуть здійсненню управління, і одночасно набуває право здійснювати контроль за виконанням умов договору, отримувати вигоди від управління майном. Управитель повинен виконувати свої обовязки виключно в інтересах установника (вигодонабувача) і надавати звіт про свою діяльність, а за здійснення управління майном отримувати винагороду. На час управління установник обмежується в можливості реалізації на свій розсуд окремих повноважень права власності, що виключно реалізуються управителем.

Тобто з вищевказаного відповідачі роблять висновок, що договір управління не передбачає ані передавання Обєкта у наступну іпотеку, ані відчуження Обєкта, ані передання Обєкта в спільну діяльність, лізинг, оренду або користування. Отже, відповідач -1 не був зобовязаний отримувати згоду АТ "ІМЕКСБАНК" для укладення договору управління нерухомим майном щодо Обєкту, оскільки правовідносини, що виникли між відповідачами внаслідок його укладення не підлягають регулюванню ст. 9 Закону України "Про іпотеку".

2. Щодо порушення прав іпотекодержателя позивача відповідачі зазначають наступне:

В позовній заяві Банк вказує, що укладенням договору управління порушено п. 4.1.4. Іпотечного договору, яким передбачено обовязок іпотекодержателя "не відчужувати предмет Іпотеки у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобовязанням з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його в оренду, найм, не передавати в наступну заставу тощо), не видавати довіреності на користування та/або розпорядження Предметом іпотеки, а також не виступати поручителем за третіх осіб без отримання попередньо письмової згоди на це від Іпотекодержателя", а також що АТ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ" фактично розпорядилось Предметом іпотеки без згоди Іпотекодержателя.

Проте, відповідачі не погоджуються із вищенаведеним, оскільки на їх переконання правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін. У сукупності ці правомочності вичерпують усі надані власнику можливості. Причому інколи всі разом або деякі з них можуть належати і не власнику, а іншому володільцю майна, наприклад, довірчому власнику майна, орендатору тощо. На відміну від прав власника, правомочності іншого законного володільця, навіть зі схожими правомочностями власника, не тільки не виключають прав самого власника на це майно, а й зазвичай виникають із його волі і в передбачених ним межах, наприклад, договір найму, договір управління майном.

Також відповідачі зазначають, що в даному випадку права АТ «ІМЕКСБАНК» як Іпотекодержателя за іпотечним договором від 25.12.2014 р. жодним чином не порушені, а навпаки забезпечені нормами чинного законодавства України. Отже, жодних порушень п. 4.1.4. Іпотечного договору позивачем не доведено.

3. Щодо питання недійсності договору оренди відповідачі у своїх відзивах вказують наступне.

Договір оренди, укладений між ТОВ "СТАДІОН "ЧОРНОМОРЕЦЬ" та ТОВ "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" 31.12.2014 р. і посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 1884 укладено з Орендарем не з Іпотекодавцем, а з Управителем, який мав на укладення даного договору всі необхідні повноваження, а тому Управитель майна - ТОВ "СТАДІОН «ЧОРНОМОРЕЦЬ", не повязаний жодними зобовязаннями з АТ "ІМЕКСБАНК" та не має жодних обовязків перед позивачем щодо обєкту управління. Зазначену позицію позивачі обґрунтовують посиланням на п.п. 1.6., 1.8., 6.3. договору управління.

З огляду на наведене, відповідачі вказують, що ТОВ "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" є стороною, якою добросовісно набуто і використовується право оренди Обєкту.

4. Щодо застосування наслідків недійсності правочину, відповідачі зазначають що на сьогоднішній день між АТ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ" та АТ "ІМЕКСБАНК" фактично існує спір щодо права власності на Обєкт. В якості підтвердження наявності спору, вони посилаються на те, 17.07.2017р. Господарським судом Одеської області було прийнято рішення у справі № 916/1220/17 за позовом ПрАТ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ" до ПАТ "ІМЕКСБАНК", в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" про визнання права власності на нежитлові будівлі центрального стадіону "ЧОРНОМОРЕЦЬ", що складається з будівель загальною площею 80 289м2, основною площею 67 037,5 м2, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 1/20, яким АТ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ" у задоволенні позову відмовлено, у звязку із чим АТ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ" подано апеляційну скаргу на вищезазначене рішення суду, яка на час розгляду справи №916/14/18 розглядається Одеським апеляційним господарським судом.

Окрім цього, відповідачі зазначають, що у провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа №815/4282/17 за позовом АТ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ" до ОСОБА_8, державного реєстратора та до комунального підприємства Мирнопільської сільської ради "РЕЗУЛЬТАТ", за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України, ПАТ "ІМЕКСБАНК", в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію "ІМЕКСБАНК" ОСОБА_4 та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії предметом якої є визнання протиправними дій державного реєстратора при прийнятті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35229513 від 17.05.2017р., щодо реєстрації за ПАТ "ІМЕКСБАНК" права приватної власності на обєкт нерухомого майна: нежитлові будівлі центрального стадіону "ЧОРНОМОРЕЦЬ", за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Маразліївська, будинок 1/20, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна НОМЕР_1, а про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, індексний номер 35229513 від 17.05.2017 р., щодо реєстрації за ПАТ "ІМЕКСБАНК" права приватної власності на Обєкт та зобовязання внести відповідні зміни до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

А тому відповідачі вважають, що до моменту вирішення судами питання про належність Обєкта на праві власності АТ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ" або ПАТ "ІМЕКСБАНК", питання порушення прав ПАТ "ІМЕКСБАНК" як власника Обєкту є непідтвердженим.

19.02.2018р. від позивача надійшло клопотання (вх. № 3725/18) про розгляд справи у складі колегії суддів.

21.02.2018р. відповідачем було надано відповідь на відзив відповідача-2 (ТОВ "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ") (вх. № 4080/18) в якої позивач не погоджується із правовою позицією відповідача-2 з огляду на наступне.

Позивач звертає увагу на те що відповідно до п. 6.3. договору управління, Управитель має право: володіти та користуватися Обєктом у встановлених Договором управління та законодавством межах, зокрема укладати будь-які контракти, угоди та договори з третіми особами, які направлені на досягнення мети цього договору, в тому числі самостійно . визначати умови договорів, угод та контрактів, які укладаються, (п.п. 6.3.1); самостійно здійснювати будь-які фактичні і юридичні дії у процесі управління майном, (п.п. 6.3.2.); вимагати усунення будь-яких порушень його прав на обєкт відповідно до ст. 396 ЦК України (п.п. 6.3.4.). Тобто, у договорі управління сторони визначили, що Управитель має право володіти і користуватися обєктом.

Позивач не заперечує проти того, що сутність правовідносин щодо управління та користування майно не є тотожною. Проте, завдяки тому, що управитель здійснює щодо переданого йому майна делеговані його власником повноваження, відповідне правовідношення набуває риси абсолютного.

При цьому позивач посилається на ч. 1 ст. 317 ЦК України яка визначає, що до змісту права власності входять володіння, користування та розпоряджання майном, а також на приписи ч. 1 ст. 397 ЦК України, відповідно до якої володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе.

Відтак, позивач вважає, оскільки згідно п. 2.1. договору управління установник управління передає майно управителю, то він є такою особою, яка фактично тримає його у себе, тобто є його володільцем. Посилання на ст. 396 ЦК України у п.п. 6.3.4. договору управління лише підтверджує вищевикладене, адже вказана норма стосується саме захисту речових прав на чуже майно.

2. Заперечуючи проти позиції Відповідача-2 про те, що передача майна управителю не тягне за собою переходу права власності на нього до управителя - він одержує лише право здійснювати окремі повноваження власника щодо управління майном, що управління майном є специфічною послугою, що полягає у комплексі дій, які здійснює управитель в інтересах вигодонабувача та (або) установника. Зазначає, що правовідносини сторін у Договорі управління не можуть бути витлумачені як правовідносини із передачі Управителю довірчої власності на майно. В даному випадку передача майна управителю дійсно не тягне за собою переходу права власності на майно, Позивач вказує на те, що зазначене не спростовує факту передачі майна Відповідачем-1 (власником майна) в користування та володіння іншій особі (Відповідачу-2) при наявності прямої законодавчої заборони на вчинення таких дій.

3. Договір управління (як і будь-який інший договір) з огляду на положення ст. 202 ЦК України, є правочином. А відповідно, якщо такий договір є недійсним в силу закону (не обовязково ЦК України, а й будь-якого іншого, у даному випадку - Закону України "Про іпотеку"), на нього поширюються загальні обмеження щодо правочинів.

Як вказує Позивач, законодавець не передбачив наділення управителя майном більшими повноваженнями або правами щодо предмету управління або ж непоширення на управителя майном обмежень, які встановлені для установника управління. Адже це суперечило б самій суті договору управління, за яким зміст прав управителя є звуженим відносно установника управління, а от обовязки щодо третіх осіб, особливо у разі обізнаності про обтяження такого майна на користь третіх осіб - неспростовними.

В контексті вищевикладеного, позивач зазначає, що очевидним є і порушення Іпотекодавцем пункту 4.1.4. Іпотечного договору внаслідок обтяження майна, що є предметом іпотеки, речовими правами третіх осіб, як то Управителя.

4. Заперечуючи проти позиції Відповідача-2 про те, що згідно з п. 1.8. договору управління при здійснені сторонами дій у рамках цього договору, щодо яких даним договором не встановлена необхідність додаткового узгодження з іншою стороною, згодою іншої сторони вважається цей договір, Позивач вказує, що термін "сторона" або "сторони" в договорі управління вживається саме для позначення Іпотекодавця або Відповідача-1 і жодним чином не впливає на права або обовязки третіх осіб, адже з огляду на положення ст. 629 ЦК України, обовязковість виконання договору встановлена лише для його сторін.

5. Спростовуючи позицію Відповідача-2 про те, що виключення щодо обмеження компетенції управителя у взаємовідносинах з третіми особами встановлені пп. 6.3.2. Договору управління, також те, що договір оренди укладено не з іпотекодавцем, а з Управителем, Позивач зазначає, що обмеження особи на укладення того чи іншого правочину можуть встановлюватися як іншим правочином, стороною якого є така особа, а й прямою вказівкою закону. Тобто, відсутність в Договорі управління такого обмеження компенсується наявністю прямої заборонної норми Закону України "Про іпотеку", а також на те, що, на його думку, Відповідач-2 намагається розтлумачити положення Закону таким чином, що обмеження щодо передачі майна в оренду третій особі поширюється виключно на Іпотекодавця, а не на Управителя. Проте такий висновок суперечить принципам розумності цивільного законодавства, адже управитель діє хоч і від свого імені, але в інтересах власника майна: обмеження у розпорядженні майном стосуються не тільки власника майна, а й інших осіб, до яких перейшли всі або частина складових реалізації прав власності (в даному випадку - управителя), тобто, Позивач стверджує, що заборона передавати предмет іпотеки у оренду третім особам, встановлена для іпотекодавця, поширюється і на управителя такого майна.

6. Щодо стверджень Відповідача-2 про спір між АТ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ" та АТ "ІМЕКСБАНК" щодо права власності на Обєкт та посилання на судові справи № 815/4282/17 та №916/1220/17, Позивач вказує на те, що він є законним власником Обєкту, відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом, (ч. 5 ст. 12 Закону), а тому, зважаючи на відсутність скасування відомостей у Державному реєстрі речових прав у порядку, встановленому Законом, відомості щодо реєстрації права власності Обєкту за АТ "ІМЕКСБАНК" є достовірними та можуть бути використані у спорі по справі № 916/14/18.

В підготовчому засіданні, яке відбулося 22.02.2018р. клопотання Позивача (вх. № 2-38/18) про витребування доказів було задоволено частково, зобовязано відповідачів надати Господарському суду належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують передачу нежитлових будівель центрального стадіону "ЧОРНОМОРЕЦЬ" від Відповідача-1 до Відповідача-2 за оспорюваним договором оренди та зобовязано приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 надати Господарському суду належним чином посвідчені копії нотаріальної справи щодо посвідчення оспорюваного договору оренди про що судом було винесено відповідні ухвали.

Також в цьому засіданні було задоволено клопотання Позивача (вх. № 4070/18 від 21.02.2018р.) про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про що також було винесено відповідну ухвалу.

Ухвалою Господарського суду від 22.02.2018р. клопотання Позивача (вх. № 3725/18 від 19.02.2018р.) було задоволено, справу № 916/14/18 було призначено до колегіального розгляду.

Відповідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 22.02.2018р. було визначено склад колегії суддів для розгляду справи № 916/14/18: головуючий суддя Цісельський О.В., судді Оборотова О.Ю., Гуляк Г.І.

26.02.2018р. ухвалою Господарського суду справу № 916/14/18 було прийнято до свого провадження колегією суддів, підготовче засідання призначене на 20.03.2018р.

15.03.2018р. на електронну адресу Господарського суду надійшло підписане ЕЦП Позивача клопотання (вх. № 2-1579/18) про участь у судовому засіданні 20.03.2018р. в режимі відеоконференції, в якому він просив суд постановити ухвалу про участь представника Позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Апеляційного суду м. Києва або у приміщенні Київського апеляційного адміністративного суду. Оскільки суд не мав можливості провести судове засідання в режимі відеоконференції (відсутня можливість проведення відеоконференції зазначеними Позивачем судами) у задоволені клопотання судом було відмовлено.

19.03.2018р. від третьої особи Фонду надійшли письмові пояснення (вх. № 6238/18) відповідно до яких Фонд виклав свою правову позицію щодо позовних вимог АТ "ІМЕКСБАНК", та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

В підготовчому засіданні, яке відбулося 20.03.2018р., у звязку із невиконанням приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 ухвали Господарського суду від 22.02.2018р. про витребування доказів, судом повторно було зобовязано приватного нотаріуса надати Господарському суду належним чином посвідчені копії нотаріальної справи щодо посвідчення оспорюваного договору оренди та уповноважено представника Позивача на вручення ухвали суду та отримання від нотаріуса відповідних документів.

22.03.2018р. на електронну адресу Господарського суду надійшло підписане ЕЦП Позивача клопотання (вх. № 2-1705/18) про участь у судовому засіданні 02.024.2018р. в режимі відеоконференції, в якому він просив суд постановити ухвалу про участь представника Позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Апеляційного суду м. Києва або у приміщенні Київського апеляційного адміністративного суду. У звязку з відсутністю можливості проведення судового засідання 02.04.2018р. в режимі відеоконференції (відсутня можливість проведення відеоконференції зазначеними Позивачем судами) у задоволені клопотання судом було відмовлено.

02.04.2018р. в підготовчому засіданні, Господарський суд оголосив ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті на 23.04.2018р.

05.04.2018р. на електронну адресу Господарського суду надійшло підписане ЕЦП Позивача клопотання (вх. № 2-1900/18) про участь у судовому засіданні 23.04.2018р. в режимі відеоконференції, в якому він просив суд постановити ухвалу про участь представника Позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Апеляційного суду м. Києва або у приміщенні Київського апеляційного адміністративного суду.

Судове засідання, призначене на 23.04.3028р., не відбулося у звязку із перебуванням члена колегії судді Гуляк Г.І. на лікарняному.

23.04.2018р. на підставі розпорядження керівника апарата суду № 164, у звязку із перебуванням члена колегії судді Гуляк Г.І. на тривалому лікарняному, було призначено повторний автоматичний розподіл справи № 916/14/18 для внесення змін до складу колегії суддів.

Відповідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 23.04.2018р. було визначено склад колегії суддів для розгляду справи № 916/14/18: головуючий суддя Цісельський О.В., судді Оборотова О.Ю., Літвінов С.В.

27.04.2018р. ухвалою Господарського суду справу № 916/14/18 було прийнято до свого провадження колегією суддів, та справу № 916/14/18 було призначено до розгляду по суті на 16.05.2018р.

Також, ухвалою Господарського суду клопотання Позивача (вх. № 2-1900/18) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції було задоволено, вирішено судове засідання проводити в режимі відеоконференції та доручено Апеляційному суду м. Києва забезпечити проведення судового засідання 16.05.2018р. в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні, 16.05.2018р. судом знову було винесено ухвалу про витребування доказів, якою у звязку із невиконанням приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 ухвал Господарського суду від 22.02.2018р. та від 20.03.2018р. про витребування доказів, судом було уповноважено представника Позивача на вручення ухвали суду приватному нотаріусу ОСОБА_6 та знову зобовязано приватного нотаріуса ОСОБА_6 в строк до 21.05.2018р. надати Господарському суду належним чином посвідчені копії нотаріальної справи щодо посвідчення оспорюваного договору оренди.

Ухвалою Господарського суду від 16.05.2018р. (із урахуванням ухвали про виправлення описки від 18.05.2018р.) було вирішено судове засідання , призначене на 23.05.2018р. проводити в режимі відеоконференції та доручено Дніпровському районному суду м. Києва забезпечити проведення судового засідання 16.05.2018р. в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні, яке відбулося 23.05.2018р представник позивача підтримав заявлений позов в повному обсязі, просив суд його задовольнити.

Представник відповідачів проти позову заперечував в повному обсязі, просив суд в його задоволені відмовити з підстав, викладених у відзивах на позов.

Представник третьої особи Фонд, заявлені ПАТ "ІМЕКСБАНК" позовні вимоги підтримав з підстав їх законності та обґрунтованості, у звязку з чим просив суд задовольнити позов у повному обсязі..

У судовому засіданні 03.05.2018р. судом було закінчено розгляд справи по суті та проголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення учасників справи, суд встановив:

25.12.2014р. між АКБ "ІМЕКСБАНК" та ПрАТ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ" було укладено Іпотечний договір (з майновим поручителем), посвідчений того ж дня приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за реєстровим № 6134 (далі - Іпотечний договір).

Відповідно до п. 1.1. Іпотечного договору, він забезпечує вимоги Іпотекодержателя за 41 кредитним договором, укладеними між Банком та 41 юридичною особою (боржниками) Банку.

Відповідно до п. 1.3. Іпотечного договору, предметом іпотеки є нерухоме майно: нежитлові будівлі центрального стадіону "ЧОРНОМОРЕЦЬ", які складаються з будівель, загальною площею 80289,0 м2, основною площею 67037,5 м2, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська (колишня вул. Енгельса), буд 1/20 та розташовані на земельній ділянці площею 62403 м2, яка знаходиться в оренді АТ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ", згідно договору оренди землі, посвідченого 20.09.2010 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за реєстровим № 3088, зареєстрованого в Одеському міському відділ ОРФ ДП "ЦДЗК", про що у відповідному Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.09.2010 року за № 68 (надалі - Предмет іпотеки).

Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нежитлові будівлі центрального стадіону "ЧОРНОМОРЕЦЬ", серії САЕ №538874, виданого 30.08.2011р. Виконкомом Одеської міської ради на підставі сертифікату, виданого інспекцією ДАБК в Одеській області від 22.08.2011 серії ОД №2 замість витягу про державну реєстрацію прав на обєкт незавершеного будівництва, на підставі договору оренди землі від 20.09.2010р., зареєстрованого КП "ОМБТІтаРОН" від 19.10.2010р., номер запису: 31 в кн.: 1нс-52, право власності на який зареєстровано 08.09.2011р. КП "ОМБТІтаРОН" в низі 106неж-61, номер запису 6480, реєстр. № 34579343.

Право власності на вищевказаний обєкт іпотеки зареєстровано 06.02.2013р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна: НОМЕР_1, що підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 324541 від 06.02.2013р.

Відповідно до п. 1.4. Іпотечного договору оціночна вартість предмета іпотеки згідно висновку № 11201/7-1, складеного 20.11.2012р. становить 7 800 000 000 грн.

Пунктом 1.5. заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами у сумі 7 800 000 000 грн.

За умовами п.1.8. на строк дії цього договору предмет іпотеки залишається у володінні (користуванні) Іпотекодавця.

Пунктом 2.1.5. передбачено, що на підставах, передбачених законодавством України, на предмет іпотеки може бути звернуто стягнення.

Відповідно до п.4.1.4. Іпотекодавець зобовязаний не відчужувати предмет іпотеки у буд-який спосіб та не обтяжувати його зобовязаннями з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його в оренду, найм, не передавати в наступну заставу тощо), не видавати довіреності на користування та/або розпорядження предметом іпотеки, а також не виступати поручителем за третіх осіб без отримання попередньо письмової згоди на це від Іпотекодержателя.

Відповідно до пунктів 5.1-5.3 вказаного договору іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію у наступних випадках: якщо у момент настання строку виконання боржником зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані в повному обсязі, зокрема: при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до кредитного договору строки суми кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у передбачені кредитним договором строки сум процентів (у тому числі процентів за неправомірне користування кредитом); та/або при несплаті в строк сум неустойки (пені, штрафу), що передбачені кредитним договором; незалежно від настання терміну виконання боржником будь-яких зобов'язань за кредитним договором при виникненні підстав, вказаних у пунктах 3.1.4, 3.1.6. цього договору, та у разі надання іпотекодавцем (майновим поручителем) недостовірної інформації згідно пункту 2.1 цього договору; при початку процедури ліквідації боржника або іпотекодавця (майнового поручителя), а також у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності боржника або іпотекодавця (майнового поручителя) або визнання його банкрутом. Іпотекодержатель у разі виникнення у нього права на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки на власний розсуд звертає стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Право визначення підстави та способу звернення стягнення належить Іпотекотержателю.

У пункті 6.1. Іпотечного договору сторонами узгоджено, що даний пункт є застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке надає право іпотекодержателю звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом:- продажу від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України "Про іпотеку";- прийняття предмету іпотеки у власність, в порядку, визначеному статтею 37 Закону України "Про іпотеку".

Це застереження визначається сторонами як договір про задоволення вимог іпотекодержателя (пункт 6.2 Іпотечного договору ).

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власників на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (№ інформаційної довідки: 108982918 від 26.12.2017р.) в розділ Актуальна інформація про державну реєстрацію іпотеки за номером 8255479 було внесено актуальну інформацію про іпотеку, а саме: приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 25.12.2014р. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:18361600 від 25.12.2014р. та зареєстровано іпотечний договір з майновим поручителем, серія та номер 6134, виданий 25.12.2014р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9

29.12.2014р. між ПрАТ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ" (Установник управління) та ТОВ "СТАДІОН "ЧОРНОМОРЕЦЬ" (Управитель) було укладено договір управління нерухомим майном, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за №1772, відповідно до п. п. 1.1, 1.2 якого у порядку та на умовах, визначених цим договором, Установник управління передає в управління обєкт нерухоме майно, а саме: на нежитлові будівлі центрального стадіону "ЧОРНОМОРЕЦЬ", що складається з будівель загальною площею 80 289м2, основною площею 67037,5 м2, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 1/20, а Управитель приймає обєкт та зобовязується за плату здійснювати від свого імені управління обєктом виключно в інтересах Установника управління.

Відповідно до п.1.7. договору встановлено, що метою передачі Обєкта установником управління управителю в управління є: організація ефективного управління Обєктом; підтримання Обєкту у належному технічному стані; забезпечення належної експлуатації Обєкта та отримання вигоди від управління Обєктом.

За приписами п.1.8. договору у відносинах із третіми особами повноваження управителя укладати правочини спрямовані на реалізацію положень цього договору, підтверджуються безпосередньо цим договором, а також додатково можуть бути підтверджені виданим установником управління дорученням. При здійсненні сторонами дій у рамках цього договору, щодо яких даним договором не встановлена необхідність додаткового узгодження із іншою стороною, згодою сторони вважається цей договір.

Пунктом 1.10. договору сторони погодили, що діяльність з управління Обєктом за договором здійснюється безпосередньо працівниками Управителя або залученими ним на підставі окремих цивільно-правових / господарських договорів особами (юридичними та/або фізичними). Посадова особа, що здійснює керівництво управлінням Обєктом призначається управителем, зокрема, нею виступає вища посадова особа Управителя.

Положеннями п. п. 3.1, 3.2 договору управління нерухомим майном передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення у відповідності до законодавства України. Строк дії цього договору починає свій перебіг у момент зазначений у п. 3.1 договору та діє 10 років. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Відповідно до п. 5.2. договору на день підписання договору, Обєкт який є предметом цього договору, перебуває під обтяженням іпотекою та забороною відчуження у ПАТ "ІМЕКСБАНК".

Відповідно до п.5.4. договору його укладання відносно Обєкту не припиняє права власності установника управління. Установник управління вправі реалізувати свої повноваження щодо розпорядження Обєктом у повному обсязі.

За умовами п.5.5. з підписанням даного договору Установник управління повідомляє Управителя, що він не надає згоди на відчуження Обєкта (його частини), переданого в управління, укладання щодо нього договорів застави (іпотеки). Вчинення даних юридичних дій Установник управління залишає виключно за собою.

Згідно з п. 6.3.1. договору Управитель має право володіти та користуватись обєктом у встановлених чинним законодавством та цим договором межах (зокрема п. 5.5 цього договору), зокрема, укладати будь-які контракти, угоди на договори із третіми особами, які направлені на досягнення мети цього договору, в тому числі самостійно без погодження з Установником управління та на власний розсуд визначати умови договорів, угод та контрактів, які укладаються.

Право управління майном на нежитлові будівлі центрального стадіону "ЧОРНОМОРЕЦЬ" зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 29.12.2014р., номер запису про інше речове право 8288540, що підтверджується інформаційною довідкою № 108982918 від 26.12.2017р.

31.12.2014р. між ТОВ "СТАДІОН "ЧОРНОМОРЕЦЬ" (орендодавець, Управитель майна), ПрАТ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ" (Установник управління, Власник) та ТОВ "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" (Орендар) було укладено договір оренди, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за №1884, відповідно до п. п. 1.1. якого орендодавець передає орендарю у тимчасове платне користування на умовах оренди наступне нерухоме майно: частку розміром 134/1000 у праві власності на нежитлові будівлі центрального стадіону "ЧОРНОМОРЕЦЬ", загальною площею 80 289м2, основною площею 67037,5 м2, що складається з приміщень площею 10 757,9 м2, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 1/20 (далі обєкт оренди), які належать власнику на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нежитлові будівлі центрального стадіону "ЧОРНОМОРЕЦЬ", виданого виконкомом ОМР 30.08.2011р. б/н.

Право управління майном на нежитлові будівлі центрального стадіону "ЧОРНОМОРЕЦЬ" зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 29.12.2014р., номер запису про інше речове право 8288540, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за № 31823765.

Відповідно до п.1.4. договору оренди протягом строку дії договору орендар має право передавати обєкт оренди повністю або частково в суборенду третім особам без отримання попередньої письмової згоди орендодавця.

Умовами п.1.5. договору оренди встановлено, що метою передачі обєкту в оренду є: підтримання обєкту оренди та його інфраструктури в належному технічному стані: забезпечення належної експлуатації обєкта оренди, відповідно до його призначення.

Пунктом 1.6. договору оренди визначено, що обєкт оренди надається орендарю для використання його у господарській діяльності орендаря.

Згідно із п.2.1 договору оренди обєкт оренди передається в оренду строком на 10 років.

Право користування обєктом оренди виникає у орендаря (обєкт оренди вважається переданим орендарю) з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі обєкту оренди (п.3.1. договору оренди).

За умовами п.4.2. договору оренди орендар прийняв на себе зобовязання, зокрема, використовувати обєкт оренди виключно за його цільовим призначенням, згідно умовам цього договору та законодавства України (п.4.2.1. договору оренди); вносити своєчасно орендну плату та ніші платежі в порядку і на умовах, передбачених цим договором (п.4.2.4. договору оренди), тощо.

Відповідно до п.5.1. договору оренди орендар протягом терміну дії цього договору щомісячно оплачує орендодавцю орендну плату у розмірі 107 600 грн в тому числі ПДВ.

Пунктом 5.5 договору оренди сторони погодили, що індексація орендної плати протягом дії цього договору не проводиться.

Право оренди було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом про реєстрацію речового права № 31973816 від 31.12.2014р.

Право оренди на частку розміром 134/1000 у праві власності на нежитлові будівлі центрального стадіону "ЧОРНОМОРЕЦЬ", загальною площею 80 289м2, основною площею 67037,5 м2, що складається з приміщень площею 10 757,9 м2, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 1/20 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 29.12.2014р., номер запису про інше речове право 8325852, що підтверджується інформаційною довідкою № 108982918 від 26.12.2017р.

27.05.2015р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 105 "Про початок процедури ліквідації АТ "ІМЕКСБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, відповідно до якого Фондом було вирішено розпочати процедуру ліквідації з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання.

У звязку з невиконанням юридичними особами, в забезпечення зобов'язань яких укладено іпотечний договір від 25.12.2014р., прийнятих на себе зобов'язань за кредитними договорами, АТ "ІМЕКСБАНК" звернув стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 25.12.2014р та визнав за собою право власності на нежитлові будівлі центрального стадіону "ЧОРНОМОРЕЦЬ", загальною площею 80 289м2, основною площею 67037,5 м2, що складається з приміщень площею 10 757,9 м2, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 1/20.

Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (інформаційна довідка № 108982918 від 26.12.2017р.) 17.05.2017р. державним реєстратором ОСОБА_8 (Комунальне підприємство Мирнопільської сільської ради "РЕЗУЛЬТАТ") було прийнято рішення (індексний номер: 35229513) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого було зареєстровано за ПАТ "Імексбанк" право приватної власності на нежитлові будівлі центрального стадіону "Чорноморець", розташованого у м. Одесі по вул. Маразліївська, 1/20, загальною площею 80289 м2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_1.

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами Позивач зазначає, що договір управління нерухомим майном від 31.12.2014р. на підставі якого було укладено оспорюваний договір оренди є нікчемним в силу прямої вказівки Закону у звязку з його укладанням без згоди Позивача. Окрім того, Позивач вказує, що оспорюваний договір оренди, на його думку також є нікчемним, у звязку з відсутністю у Управителя повноважень на укладання такого договору, проте, відповідачі цього не визнають, а тому в силу приписів Закону нікчемний договір може бути визнаний судом недійсним, що й зумовило звернення позивача до Господарського суду із відповідним позовом.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

В силу положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним.

Згідно зі ст. ст. 202, 203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Приписами ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Отже, вирішуючи даний спір, Господарський суд, повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та, в разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Оскільки відсутність у Відповідача-1 повноважень на укладання договору оренди від 31.12.2014р. Позивач обґрунтовує нікчемністю договору управління нерухомим майном від 31.12.2014р., Господарський суд вважає за необхідне надати правову оцінку доводам ПАТ "ІМЕКСБАНК" у цій частині.

Відповідно до ст. 572, ч. 1 ст. 574, ч. 1 ст. 575 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Приписами ст. 1 Закону України "Про іпотеку" (в редакції чинній на дату укладання договору управління майном від 31.12.2014р.) визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 9 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування. Іпотекодавець має право заповідати передане в іпотеку нерухоме майно. Правочин, який обмежує право іпотекодавця заповідати передане в іпотеку нерухоме майно, є нікчемним.

Згідно з ч. 1 ст. 1029 ЦК України (в редакції чинній на дату укладання договору управління майном) за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов'язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача).

Положеннями ст. 1039 ЦК України передбачено, що майно, що є предметом договору застави, може бути передане в управління. Установник управління зобов'язаний попередити управителя про те, що майно, яке передається в управління, є предметом договору застави. Якщо установник управління не попередив управителя і сам управитель не знав і не міг знати про те, що майно, яке передане в управління, є предметом договору застави, управитель має право вимагати розірвання договору та виплати належної йому за договором плати відповідно до строку управління цим майном.

Поряд з цим, приписами ч. 3 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

З огляду на передбачену чинним законодавством правову можливість передання в управління майна, що є предметом, зокрема, іпотеки, а також з урахуванням відсутності встановленого положеннями Закону України "Про іпотеку" обовязку іпотекодавця отримувати згоду іпотекодержателя на укладання договору управління майном, господарський суд дійшов висновку, що договір управління нерухомим майном від 31.12.2014р. не може визнаватись нікчемним саме з підстав, передбачених ч. 3 ст. 12 Закону України "Про іпотеку".

При цьому, господарський суд вважає за доцільне звернути увагу, що управитель майна, якого було повідомлено про перебування предмету договору управління майном в іпотеці, в силу приписів ст. 68 Конституції України, вважається обізнаним про обмеження щодо розпорядження предметом договору управління майном, які встановлені Законом України "Про іпотеку".

Отже, незважаючи на обізнаність Відповідача-1 про знаходження нерухомого майна обєкту оренди, в іпотеці, між відповідачами був укладений спірний договір оренди.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що договір управління майном як проміжна угода, був укладений між АТ "ІМЕКСБАНК" та ТОВ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ" з метою уникнення необхідності отримання згоди іпотекодержателя на укладання договору оренди.

З цього приводу господарський суд зазначає, що установник управління (іпотекодавець майна) не може надати управителю повноважень на вчинення тих дій, на вчинення яких він сам обмежений в силу прямої вказівки закону, у звязку з чим, правові наслідки передання без згоди іпотекодержателя в оренду майна є однаковими як для договорів, укладених іпотекодавцем, так і для договорів, укладених управителем майна в інтересах іпотекодавця.

Отже, незважаючи на те, що сторонами за договором оренди не є ані іпотекодатель ані іпотекодержатель, статус переданого в оренду майна як іпотечного не змінюється, у звязку з чим, на орендні правовідносини, на думку суду, безпосередньо впливають законодавчі обмеження, встановлені для користування (розпорядження) майном, яке знаходиться в іпотеці.

Виходячи з наведеного судом правового аналізу статусу нерухомого майна, яке є предметом договору оренди та законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов до висновку щодо необґрунтованості доводів ТОВ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ", якими під час розгляду справи Відповідач-1 обґрунтовував підстави передачі іпотечного майна в оренду, а саме, щодо стверджень про те, що положення Закону України "Про іпотеку" повязують нікчемність правочину щодо передання майна, яке знаходиться в іпотеці, без згоди іпотекодержателя, лише із діями іпотекодавця, оскільки останній, будучи власником нерухомого майна за загальним правилом самостійно укладає договори щодо майна, що, при цьому, не виключає можливості передання таких повноважень до іншої особи.

З системного аналізу законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, про те, що управитель майна, що передано в іпотеку, не може укладати договори оренди без отримання згоди іпотекодержателя, оскільки положення ч. 3, 4 ст. 9, ч. 3 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" мають імперативний характер, а, отже, в силу абз. 2 ст. 6 ЦК України, не можуть бути змінені за домовленістю сторін, в тому числі шляхом надання таких повноважень разом із підписанням договору управління майном від 31.12.2014р.

Приписами ч. 3 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Підсумовуючи вище наведене, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 12 Закону України "Про іпотеку", а також приймаючи до уваги наявність в матеріалах справи доказів на підтвердження того, що ПАТ "ІМЕКСБАНК" згода на укладання договору оренди від 31.12.2014р. не надавалася, господарський суд доходить до логічного висновку, що договір оренди від 31.12.2014р., укладений між відповідачами, є нікчемним в силу закону (ч. 3 ст. 12 Закону України "Про іпотеку").

В силу приписів ч.1, 2 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з п. 2.5.2 Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" за змістом частини другої статті 215 ЦК України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду.

Однак це не виключає можливості подання та задоволення позову про визнання нікчемного правочину (господарського договору) недійсним. Отже, спори про визнання нікчемних правочинів недійсними підлягають вирішенню господарськими судами у загальному порядку.

У п. 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004р. № 18-рп/2004 по справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Отже, істотною передумовою, наявність якої дозволяє реалізувати право особи на судовий захист, є наявність у неї відповідного порушеного субєктивного права або охоронюваного законом інтересу, оскільки відсутність права або інтересу унеможливлює його судовий захист.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне надати правову оцінку доводам ПАТ "ІМЕКСБАНК", наведеним по тексту позовної заяви, щодо порушення його прав при укладанні договору оренди від 31.12.2014р.

В силу приписів ч.1,2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

ПАТ "ІМЕКСБАНК" звертаючись до суду із позовною вимогою про визнання недійсним договору оренди від 31.12.2014р. обґрунтовує її порушенням при укладанні оспорюваного договору оренди вимог Закону України "Про іпотеку", а саме з його укладанням без його згоди а також укладанням із порушенням вимог іпотечного договору від 25.12.2004р., яким встановлено необхідність отримання письмової згоди іпотекодержателя на укладання такого договору.

Проте, Відповідач-1 ТОВ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ" у своїх запереченнях щодо цих позовних вимог зазначає, що оспорюваний договір оренди не порушує прав та інтересів позивача, обґрунтовуючи свою позицію тим, що вимоги, передбачені Законом України "Про іпотеку" щодо розпорядження обєктом іпотеки стосуються лише сторін іпотечного договору, а він не є такою стороною.

Але, суд не може погодитись із такою позицією Відповідача-1 виходячи з наступного.

В силу приписів ч.1,2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Стаття 5 ГПК України визначає, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є: верховенство права.

Отже суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що оспорюваний договір порушує права позивача, а саме, укладання оспорюваного договору оренди всупереч приписам Закону України "Про іпотеку" та умовам іпотечного договору від 25.12.2014р. має наслідком позбавлення Позивача можливості розпоряджатися та користуватися часткою у розмірі 134/1000 нежитлових будівель центрального стадіону "ЧОРНОМОРЕЦЬ", загальною площею 80 289м2, основною площею 67037,5 м2, що складається з приміщень площею 10757,9 м2, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 1/20 із боку які використовуються Відповідачем-2 за оспорюваним договором оренди.

Отже, виходячи з наведеного, суд дійшов до висновку, що права позивача, у звязку із укладенням 31.12.2014р. між відповідачами оспорюваного договору оренди, є порушеними, а тому позивач має всі законні підстави для звернення до суду з метою захисту своїх порушених прав.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи відповідачі заперечують проти нікчемності оспорюваного договору, що також є підставою для звернення позивача до суду із вимогою про визнання договору оренди від 31.12.2014р. недійсним.

З урахуванням наведеного, суд вважає що позовна вимога ПАТ "ІМЕКСБАНК" про визнання договору оренди, укладеного між відповідачами 31.12.2014р. та посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 1884 є законною, доведеною, а тому такою що підлягає задоволенню.

При вирішенні питання щодо позовної вимоги про застосування наслідків недійсності договору оренди, укладеного 31.12.2014р. між ТОВ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ" та ТОВ "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ", а саме, про виселення ТОВ "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" суд зазначає наступне.

Заявляючи вимогу про виселення Відповідача-2 із належних Позивачу на праві власності 134/1000 нежитлових будівель центрального стадіону "ЧОРНОМОРЕЦЬ", загальною площею 80 289м2, основною площею 67037,5 м2, що складається з приміщень площею 10757,9 м2, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 1/20, Позивач в якості правових підстав посилається на застосування наслідків недійсності правочину та обґрунтовує свою вимогу посиланням на приписи ст. 391 ЦК України.

Хоча на думку суду, виселення Відповідача-2 не є застосуванням наслідків визнання правочину недійсним, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 4 ст. 334 ЦК України визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України).

Судовий захист права власності та майнових прав власників здійснюється шляхом розгляду справ за позовами щодо речових прав на майно, а саме: віндикаційний - про витребування власником свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України), негаторний - про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України), про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (стаття 392 ЦК України).

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За своєю правовою природою позов, який містить вимогу про усунення перешкод у користуванні майном, є негаторним. Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. При цьому, для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення.

Враховуючи належність ПАТ "ІМЕКСБАНК" на праві власності 134/1000 нежитлових будівель центрального стадіону "ЧОРНОМОРЕЦЬ", загальною площею 80 289м2, основною площею 67037,5 м2, що складається з приміщень площею 10757,9 м2, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 1/20, що підтверджується наявними матеріалами справи та приймаючи до уваги відсутність у ТОВ "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" правових підстав для використання майна з огляду на визнання судом оспорюваного договору оренди від 31.12.2014р. недійсним, суд дійшов до висновку про необхідність виселення Відповідача-2 із займаних ним приміщень що були обєктом оренди за оспорюваним договором, з підстав, передбачених ст. 391 ЦК України.

Позиція суду з цього питання підтверджується сталою судовою практикою, зокрема, висновками, наведеними у постанові Вищого господарського суду України від 26.10.2016р. по справі № 910/5009/16 та у постанові Вищого господарського суду України від 25.10.2016р. по справі № 924/364/16.

В частині позовної вимоги Позивача про застосування наслідків недійсності договору оренди, укладеного 31.12.2014 року та посвідченого того ж дня приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 1884, а саме, скасування державної реєстрації права оренди (номер запису про інше речове право 8325860; дата, час державної реєстрації: 31.12.2014 03:12:42; Підстава виникнення іншого речового права: договір оренди, серія та номер: 1884, виданий 31.12.2014, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6; Договір про заміну сторони у зобов'язанні, серія та номер: 1160, виданий 27.07.2015, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6; Підстава знесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 18498085 від 31.12.2014 03:16:02, приватний нотаріус ОСОБА_6, Одеський міський нотаріальний округ, Одеська обл.; ОСОБА_7 іншого речового права: право оренди) суд зазначає наступне.

Як зазначалося раніше, на думку суду зазначена позовна вимога не є за своєю правовою природою вимогою про застосування наслідків недійсності правочину, проте, зазначене не може бути підставою у її відмові.

Оскільки вимога Позивача про скасування державної реєстрації права оренди на частку розміром 134/1000 у праві власності на нежитлові будівлі центрального стадіону "ЧОРНОМОРЕЦЬ", загальною площею 80 289м2, основною площею 67037,5 м2, що складається з приміщень площею 10 757,9 м2, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 1/20 яке було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 29.12.2014р., номер запису про інше речове право 8325852, є похідною вимогою від позовної вимоги про визнання договору оренди, укладеного 31.12.2014р. між ТОВ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ" та ТОВ "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" та посвідченого того ж дня приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 1884 яка судом задоволена, суд вважає, що й ця вимога підлягає також задоволенню.

В процесі розгляду справи судом вживалися всі заходи для надання учасникам процесу можливості реалізувати свої процесуальні права щодо надання доказів по справі, обґрунтування доводів та заперечень на підтвердження своїх правових позицій учасників справи.

Одночасно, суд, перевіривши доводи та докази, якими сторони обґрунтовують свої правові позиції, зазначає наступне.

Згідно з ч. 3,4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В якості заперечень щодо позову відповідачами зазначено наступне.

1. Відповідачі не погоджується із визначенням договору управління від 29.12.2014р. недійсним, оскільки, на їх думку відповідно до ч. 1, 2 ст. 1039 ЦК України, майно, що є предметом договору застави, може бути передане в управління. Установник управління зобов'язаний попередити управителя про те, що майно, яке передається в управління, є предметом договору застави. На момент укладання договору управління від 29.12.2014р. що зареєстрований в реєстрі за № 1772, Відповідач-2 був попереджений Відповідачем-1, що обєкт, який є предметом договору управління перебуває під обтяженням іпотекою та забороною відчуження у Позивача (відповідно п. 5.2. договору управління від 31.12.2014 р. № 1772).

Разом із тим, у своїх запереченнях Відповідач-1 посилаючись на приписи ч. 3 ст. 9 та ч. 3 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" дії із отримання будь-яких погоджень від іпотекодержателя майна ПАТ "ІМЕКСБАНК", не відносяться до його обовязків.

Суд не погоджується із доводами Відповідачів виходячи з того, що управитель майна, що передано в іпотеку, не може укладати договори оренди без отримання згоди іпотекодержателя, оскільки положення ч. 3, 4 ст. 9, ч. 3 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" мають імперативний характер, а, отже, в силу абз. 2 ст. 6 ЦК України, не можуть бути змінені за домовленістю сторін, в тому числі шляхом надання таких повноважень разом із підписанням договору управління майном від 29.12.2014р.

Приписами ч. 3 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Також в якості обґрунтування своїх правових позицій Відповідачі посилаються на те, що оспорюваний договір оренди не порушує права Позивача.

Така позиція Відповідачів на думку суду є хибною, оскільки матеріалами справи встановлено, що виходячи із суті спірних правовідносин, вимог Закону України "Про іпотеку", умов іпотечного договору від 25.12.2014р., укладеного між позивачем та колишнім власником предмета іпотеки ПрАТ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ", договору управління нерухомим майном від 29.12.2014р. та договору оренди від 31.12.2014р., укладеним між відповідачами, беззаперечно вбачається що укладання договору управління від 29.12.2014р. та наступне укладання 31.12.2014р. (через дав дні) оспорюваного договору оренди мають на меті саме передачу нежитлових будівель центрального стадіону "ЧОРНОМОРЕЦЬ" в користування (оренду) без отримання на це згоди ПАТ "ІМЕКСБАНК", що в свою чергу підтверджує беззаперечність висновків Господарського суду про наявність порушення прав Позивача як Іпотекодержателя спірного нерухомого майна.

В частині заперечень Відповідачів проти застосування наслідків недійсності правочину, суд частково погодився із позицією Відповідачів, що заявлені позивачем вимоги за своєю правовою суттю не є наслідками недійсності оспорюваного правочину, проте це не спростовує висновків до яких дійшов суд задовольняючи позовні вимоги Позивача про виселення Відповідача-2 та скасування реєстрації права оренди.

В силу приписів ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства, зокрема, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, … з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд, керуючись п.5 ч.5. ст. 13 ГПК України зберігаючи об'єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобовязує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України".

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підсумовуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо позовні вимоги ПАТ "ІМЕКСБАНК" законні, обґрунтовані, підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1,2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

З урахуванням наведеного, керуючись приписами ст.. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідачів по 2643 грн на кожного.

Керуючись ст. ст. 13, 74, 76, 129, 233, 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов - задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним договір оренди, укладений 31.12.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "СТАДІОН "ЧОРНОМОРЕЦЬ" (буд. 1/20, вул. Маразліївська, м. Одеса, 65014, код 37168967) та товариством з обмеженою відповідальністю "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" (офіс 515, буд. 1/20, вул. Маразліївська, м. Одеса, 65014, код 35992924), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 31.12.2014 року за реєстровим № 1884.

3. Виселити товариство з обмеженою відповідальністю "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" (офіс 515, буд. 1/20, вул. Маразліївська, м. Одеса, 65014, код 35992924) з частки у розмірі 134/1000 у праві власності на нежитлові будівлі центрального стадіону "ЧОРНОМОРЕЦЬ" (буд. 1/20, вул. Маразліївська, м. Одеса, 65014), які складаються з будівель, загальною площею 80289,0 м2, основною площею 67037,5 м2, що складається з приміщень площею 10 757,9 м2, що знаходяться за адресою: місто Одеса, вул. Маразліївська (колишня вул. Енгельса), будинок 1/20 на користь публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" (буд. 12-а, проспект Гагаріна, м. Одеса, 65039, код 20971504).

4. Скасувати державну реєстрацію права оренди (номер запису про інше речове право 8325860; дата, час державної реєстрації: 31.12.2014 03:12:42; підстава виникнення іншого речового права: договір оренди, серія та номер: 1884, виданий 31.12.2014р., видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6; договір про заміну сторони у зобов'язанні, серія та номер: 1160, виданий 27.07.2015, видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний вмер: 18498085 від 31.12.2014р. 03:16:02, приватний нотаріус ОСОБА_6, Одеський міський нотаріальний округ, Одеська обл.; вид іншого речового права: право оренди).

5. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "СТАДІОН "ЧОРНОМОРЕЦЬ" (буд. 1/20, вул. Маразліївська, м. Одеса, 65014, код 37168967) на користь публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" (буд. 12-а, проспект Гагаріна, м. Одеса, 65039, код 20971504) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2643 грн.

6. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" (офіс 515, буд. 1/20, вул. Маразліївська, м. Одеса, 65014, код 35992924) на користь публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" (буд. 12-а, проспект Гагаріна, м. Одеса, 65039, код 20971504) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2643грн.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Накази видати в порядку ст.327 ГПК України.

Повний текст рішення складено 04 червня 2018 р.

Головуючий суддя О.В. Цісельський

Судді С.В. Літвінов

ОСОБА_10