РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.06.2018Справа № 910/3830/18

за позовом Фермерського господарства «Деметра»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ерко Груп»

про стягнення 186159,96 грн.,

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення з відповідача вартості передплаченого товару у зв'язку з його фактичною не поставкою за Договором купівлі-продажу агрохімікатів, який був укладений між Позивачем та Відповідачем у спрощеній письмовій формі, у розмірі 186159,96 грн.

Відповідачу ухвала про відкриття провадження у справі була направлена поштовим зв'язком на адресу місцезнаходження Відповідача, однак до суду повернувся конверт з поштовим відправленням за закінченням встановленого строку зберігання. У встановлений судом строк відзиву на позов не подав. Також відзив на позов не надійшов від Відповідача станом на час розгляду даного спору та винесення рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Як зазначив позивач, 12.02.2018 між Фермерським господарством «Деметра» (далі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ерко Груп» (далі - Відповідач) було укладено у спрощеній формі Договір поставки.

Після усної домовленості, Позивачем було отримано від Відповідача Рахунок-фактуру № ЕГ-0002854 від 14.02.2018 на суму у розмірі 139500,00 грн., даний рахунок дійсний до сплати до 15.02.2018; № ЕГ-0002879 від 21.02.2018 на суму у розмірі 41319,97 грн., даний рахунок дійсний до сплати до 22.02.2018; № ЕГ-0002883 від 21.02.2018 на суму у розмірі 5339,99 грн., даний рахунок дійсний до сплати до 22.02.2018.

Усього Відповідач нарахував до сплати за постачання товару на загальну суму у розмірі 186159,96 грн.

Після отримання вищезазначених рахунків, Позивачем, у встановлений строк між Відповідачем, було здійснено оплату, що підтверджується доданими Позивачем до позовної заяви платіжними дорученнями: Розрахунок за Рахунок-фактуру №ЕГ-0002854 від 14.02.2018 було проведено двома транзакціями, що підтверджується доданими Позивачем до позовної заяви Платіжним дорученням №9 від 14.02.2018 на суму 75500,00 грн. та Платіжним дорученням №10 від 15.02.2018 на суму 64000,00 грн.; Розрахунок за Рахунок фактуру №ЕГ-0002879 від 21.02.2018 підтверджується Платіжним дорученням №21 від 21.02.2018 на суму 41319,97 грн.; Розрахунок за Рахунок фактуру №ЕГ-0002883 від 21.02.2018 підтверджується Платіжним дорученням №22 від 21.02.2018 на суму 5339,99 грн.

Окрім цього, Позивачем було надано банківські Виписки з рахунку №7 позивача за період 14.02.2018 по 15.02.2018 та 21.02.2018, що підтверджують факт проведення вищезазначених розрахунків з Відповідачем.

Позивач зазначив, що після проведення всіх розрахунків, Відповідач поставку оплаченого товару не здійснив, перестав виходити з ним на зв'язок, тобто ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань.

Виходячи з цього, Позивачем було вжито заходи досудового врегулювання спору, а саме направлення Відповідачеві Вимоги від 01.03.2018 про виконання господарського договірного зобов'язання щодо поставки оплаченого товару, проте Відповідач ніякої відповіді на направлену на його адресу Вимогу не надав та Позивачем було повторно підписано та відправлено Повторну вимогу від 12.03.2018 про виконання господарського-договірного зобов'язання, яка також залишилась без задоволення.

Факт надіслання на поштову адресу Відповідача вищезазначених Вимог підтверджується залученими до матеріалів позовної заяви Описами вкладення до цінних листів та фіскальними чеками про оплату наданих поштових послуг.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.2 ст.205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Ураховуючи зазначене, судом встановлено, що між сторонами укладено договір поставки у спрощений спосіб, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: рахунками Відповідача, у яких зазначено найменування, кількість та ціна товару; платіжними дорученнями та випискою з банківського рахунку щодо їх оплати, що свідчить про згоду Позивача із відповідною пропозицію Відповідача.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з частиною 2 статті 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» 17.12.2013 №14, а саме абзацом 2 пунктом 1.7 визначено, що днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Виходячи з інформації, яка міститься на офіційному веб-сайті Укрпошти щодо відстеження поштового відправлення № 6421 з Вимогою від 01.03.2018, дане відправлення не було вручене під час доставки 06.03.2018, отже днем пред'явлення Вимоги Позивачем до Відповідача слід вважати зазначену дату.

Відповідач, у відповідності до частини 2 статті 530 ЦК України, протягом 7 днів, починаючи з 06.03.2018, зобов'язаний був поставити товар або у разі не поставки товару, повернути сплачені Позивачем кошти передоплати у розмірі 186159,96 грн.

Статтею 693 визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Підсумовуючи вищенаведене, позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки Позивачем було доведено в повному обсязі факт того, що на рахунок Відповідача була здійсненна передоплата за поставку товару, який у встановлений строк останнім поставлено не було, таким чином Відповідач зобов'язаний повернути отриманні ним кошти по передоплаті, докази протилежного Відповідачем надано не було.

Судові витрати, у які Позивачем включено витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129,ч. 9 ст. 165, ч.2. ст.178, ст. ст. 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ерко Груп» (03039, м. Київ, пров. Лужевського Руслана, буд. 14, корпус 8, офіс 2; ідентифікаційний код 38130940) на користь Фермерського господарства «Деметра» (09531, Київська область, Таращанський район, с. Юшків Ріг, вул. Червона, б. 18; ідентифікаційний код 25565016) 186159 (сто вісімдесят шість тисяч сто п'ятдесят дев'ять) грн. 96 коп. попередньої оплати, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2792 (дві тисячі сімсот дев'яносто дві) грн. 41 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Р.Б. Сташків