РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.06.2018Справа № 910/4267/18

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»

до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім»

про відшкодування шкоди в порядку регресу 22 889,80 грн.

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Репа Я.І.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (відповідач) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу), в розмірі 22 889,80 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/4267/18 та призначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та позивачу - відповіді на відзив.

20.04.2018 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява, відповідно до якої позивач повідомив суд про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд провести розгляд справи за відсутності представника позивача.

23.04.2018 через відділ діловодства суду надійшов лист у відповідь на запит суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України № 9-09/11990 від 18.04.2018 з інформацією про страхове покриття за полісом № АМ/1785593.

23.04.2018 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд залишити позовну заяву без задоволення, оскільки, на думку відповідача, позивачем не доведено правомірність та правильність оцінки шкоди, не доведено належними доказами наявність пошкоджень, їх характер і обсяги, необхідність заміни запасних частин.

05.05.2018 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, якою позивач надав заперечення на доводи відповідача, викладені у відзиві, та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від останніх до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву і додані до неї докази, докази надані Моторним (транспортним) страховим бюро України на запит суду.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст.ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З'ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач як на підставу своїх заперечень, та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

15.09.2017 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» (позивач, страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-2201-17-00298 (надалі -договір страхування).

Згідно з договором страхування у позивача був застрахований автомобіль «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1. Строк дії договору страхування визначений з 00:00 год. 16.09.2017 до 24:00 год. 15.09.2018.

10.11.2017 у місті Херсоні на вулиці Небесної сотні сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, автомобіля «Ford», реєстраційний номер 612-73ОЕ, під керуванням ОСОБА_4 та транспортного засобу «БАЗ 2215», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_5. Наведене підтверджується довідкою № 559454 про дорожньо-транспортну пригоду Управління патрульної поліції у м. Херсоні Національної поліції України від 28.08.2017.

ДТП сталася в результаті порушення ОСОБА_5 п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.02.2018 у справі № 766/19976/17, відповідно до якої ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Вартість запасних частин та робіт, необхідних для проведення відновлювального ремонту автомобіля «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1, відповідно до рахунку на оплату Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр Херсон» № 3083 від 14.11.2017, становить 22 889,80 грн. (надалі - рахунок № 3083 від 14.11.2017).

За страховим випадком (ДТП) згідно складеного страхового акту № ПСКА-7574 від 29.11.2017 по договору страхування та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 22 889,80 грн., виплата якого підтверджується позивачем наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 33210 від 30.11.2017.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене.

В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно (автомобіль). В п. 1.1, 1.4, 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин по страховому випадку, що настав 10.11.2017) наведені визначення наступних термінів:

- страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу;

- особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду;

- забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України (визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Стаття 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надає визначення поняття «шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого». Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

В спірному випадку позивачем заявлена до стягнення з відповідача сума страхового відшкодування, виплаченого позивачем на умовах договору страхування, що укладений між позивачем та страхувальником у відношенні транспортного засобу, який було пошкоджено в ДТП, з урахуванням ліміту по майну за полісом № АІ/3241629. При цьому право вимоги до страховика винної особи переходить саме по розміру збитків, завданих пошкодженому автомобілю в межах фактичних витрат страховика.

Матеріали справи містять інформацію МТСБУ про страхове покриття за полісом № АМ/1785593, надану на запит суду, та надану позивачем разом із позовною заявою.

Відповідно до полісу № АМ/1785593, судом встановлено, що транспортний засіб, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача транспортному засобу, взято на страхування Приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім» (відповідачем), страхувальником за даним полісом визначено ОСОБА_6, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну визначений в сумі 100 000,00 грн., строк дії даного полісу з 21.09.2017 до 21.03.2018.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що ОСОБА_5 керував транспортним засобом «БАЗ 2215», реєстраційний номер НОМЕР_2, на законних підставах.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля, застрахованого у позивача, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах, передбачених полісом № АМ/1785593, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 25 листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також і у постанові Верховного Суду України 11/104 від 07.11.2011 (справа № 48/562).

По матеріалам справи судом встановлено, що фактичні витрати позивача по виплаті страхового відшкодування не перевищують розмір збитку, завданого транспортному засобу, пошкодженому у ДТП, що визначений рахунком № 3083 від 14.11.2017, страховим актом № ПСКА-7574 від 29.11.2017 по договору страхування, розрахунком суми страхового відшкодування до нього та платіжним дорученням № 33210 від 30.11.2017.

Положеннями Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст. 12) передбачена можливість встановлення франшизи при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, розмір якої при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що франшиза за полісом № АМ/1785593 становить 0,00 грн.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що була дійсною на момент виникнення спірних правовідносин) виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, має право звернутися до суду з вимогою про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, і таке право не пов'язане з попереднім зверненням з аналогічною вимогою до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Станом на час вирішення спору по суті матеріали справи не містять доказів на підтвердження здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування.

Матеріали справи містять відзив відповідача, поданий 23.04.2018 через відділ діловодства суду, відповідно до якого відповідач просив суд залишити позовну заяву без задоволення.

В основу заперечень відповідача, викладених у відзиві, покладено твердження про те, що позивачем:

1) не доведено наявність пошкоджень автомобіля «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1, їх характер та розміри;

2) не доведено чи є СТО, яке здійснювало ремонт автомобіля «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1, платником ПДВ;

3) не доведено факт проведення відновлювального ремонту автомобіля «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1;

4) не проводилась оцінка шкоди, завданої автомобілю «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження у спірній ДТП.

Відповідно до ч. 2 ст. 165 ГПК України, відзив підписується відповідачем або його представником.

Дослідивши відзив, поданий відповідачем 23.04.2018 через відділ діловодства суду, судом встановлено, що зазначений відзив не підписаний представником відповідача за довіреністю б/н від 05.01.2018 ОСОБА_7.

Враховуючи зазначене, суд не приймає до розгляду відзив відповідача, поданий 23.04.2018 через відділ діловодства суду.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Матеріали справи містять належним чином засвідчену копію рахунку на оплату № 3083 від 14.11.2017, зі змісту якого вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр Херсон» проводило відновлювальний ремонт саме автомобіля «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1, пошкодженого в результаті спірної ДТП. Крім того, в страховому акті № ПСКА-7574 від 29.11.2017 та платіжному дорученні № 33210 від 30.11.2017 в якості отримувача грошових коштів в сумі 22 889,80 грн. зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр Херсон».

Також зі змісту наявного в матеріалах справи рахунку № 3083 від 14.11.2017 вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр Херсон» є платником ПДВ, однак сума страхового відшкодування, сплачена позивачем, в розмірі 22 889,80 грн. - це сума, відповідно до рахунку 3083 від 14.11.2017 без ПДВ. Крім того, в платіжному дорученні № 33210 від 30.11.2017 в графі призначення платежу зазначено: «Страх. відшк. 28-2201-17-00298 від 15.09.17 стр. акт. ПСКА-7574 від 29.11.17; ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_3; Рах3083 від 14.11.17 р. Без ПДВ без ПДВ».

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Комплексний аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що наведеною вище нормою Закону врегульовано правовідносини між страховиком та страхувальником цивільно-правової відповідальності щодо здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), а не між страховими компаніями.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Вищого господарського суду України від 02.03.2017 у справі № 910/12720/16.

Разом із тим, ст. 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає наявні в матеріалах справи докази достатніми та допустимими для зобов'язання відповідача здійснити виплату страхового відшкодування на користь позивача.

За встановлених обставин, до виплати із страховика, яким застраховано відповідальність особи, яку визнано винною у ДТП, належить сума в розмірі 22 889,80 грн. (сума страхового відшкодування, підтверджена звітом рахунком № 3083 від 14.11.2017, страховим актом № ПСКА-7574 від 29.11.2017 по договору страхування, розрахунком суми страхового відшкодування до нього та платіжним дорученням № 33210 від 30.11.2017).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.ст. 76-79 ГПК України).

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За наведених обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача 22 889,80 грн. страхового відшкодування підлягає повністю в сумі 22 889,80 грн.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем разом із позовною заявою подано попередній розрахунок суми судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

З огляду на повне задоволення позовних вимог, судовий збір в розмірі 1 762,00 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 240, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (04053, м. Київ, вул. Аретма, буд. 37-41; ідентифікаційний код 25201716) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, буд. 32-А; ідентифікаційний код 30859524) 22 889,80 грн. (двадцять дві тисячі вісімсот вісімдесят дев'ять гривень 80 коп.) страхового відшкодування, 1 762,00 грн. (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України.

Повне рішення складено 11.06.2018.

Суддя Гумега О.В.