РІШЕННЯ

м. Київ

05.06.2018Справа № 910/2630/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М., розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу № 910/2630/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Айлант Сервіс», м. Львів,

до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», м. Київ, та товариства з обмеженою відповідальністю «Центросталь», м. Дніпро,

про визнання права та визнання відсутнім права,

за участю представників:

позивача - не з'явилися,

відповідача-1 - Опанасика В.В. (довіреність від 17.01.2018 №356);

відповідача-2 - не з'явилися,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа № 910/2630/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Айлант Сервіс» (далі - Товариство) до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (далі - Банк) і товариства з обмеженою відповідальністю «Центросталь» (далі - ТОВ «Центросталь») про визнання права вимагати від ТОВ «Центросталь» сплатити боргу за кредитним договором від 24.02.2014 №4Ц14402И (далі - Кредитний договір) у сумі 256 165 859,56 грн. та визнання відсутнім права Банку вимагати від ТОВ «Центросталь» сплати боргу за Кредитним договором.

Товариство обґрунтовує позовні вимоги таким:

- 16.11.2016 Товариство (поручитель) та Банк (кредитор) уклали договір поруки №4Ц13637И/П (далі - Договір поруки);

- згідно з пунктом 1 Договору поруки предметом даного договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ТОВ «Центросталь» своїх зобов'язань за Кредитним договором;

- 17.11.2016 Товариство сплатило заборгованість за Кредитним договором на виконання Договору поруки, відповідно до якого Товариство поручалось за виконанням зобов'язань ТОВ «Центросталь» перед Банком;

- позивач зазначає, що факт належного, повного виконання кредитного зобов'язання підтверджується платіжним дорученням від 17.11.2016 №26 у сумі 256 165 859,56 грн., а факт зарахування вказаних коштів на рахунок Банку підтверджується випискою з рахунків №7 Товариства;

- оскільки позивачем належним чином виконано зобов'язання за Договором поруки, то Банк в свою чергу мав виконати пункти 8 та 10 Договору поруки;

- 21.02.2018 Товариство направило Банку вимогу щодо виконання пунктів 8 та 10 Договору поруки, проте, станом на день подачі позовної заяви позивач відповіді на вимогу від відповідача-1 не отримав;

- крім того, Банк не передав Товариству належним чином завірені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за Кредитним договором, чим фактично заперечує факт переходу прав вимог до Товариства, за кредитним зобов'язанням, які були належним чином виконанні поручителем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.2018 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

22.03.2018 до суду надійшла квитанція від 21.03.2018 №QS86052501, що підтверджує сплату судового збору у сумі 124 грн., на виконання вимог ухвали суду від 12.03.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 24.04.2018; встановлено:

- позивачу строк у п'ятнадцять днів:

з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для надання суду: на підтвердження статусу юридичної особи і повного найменування належним чином засвідчені копії (для залучення до матеріалів справи) статуту; документів, що підтверджують повноваження представників (накази, довіреності, тощо), оригінали для огляду, належним чином засвідчені копії для залучення до матеріалів справи; оригіналів всіх документів, доданих до позовної заяви (для огляду);

з дня отримання від відповідачів відзиву на позовну заяву для подання суду відповіді на відзив з доданням доказів, що підтверджують викладені обставини;

- відповідачам строк у п'ятнадцять днів:

з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для надання суду: відзиву на позов з доданням доказів, що підтверджують викладені обставини; на підтвердження статусу юридичної особи і повного найменування належним чином засвідчені копії (для залучення до матеріалів справи) статуту; документи, що підтверджують повноваження представників (накази, довіреності, тощо), оригінали для огляду, належним чином засвідчені копії для залучення до матеріалів справи;

з дня отримання відповіді на відзив для подання суду заперечення на відповідь на відзив з доданням доказів, що підтверджують викладені обставини.

Банк 23.04.2018 подав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2018 відкладено підготовче засідання на 17.05.2018.Судом було відмовлено у клопотанні позивача про витребування кредитного договору та розрахунку заборгованості по ньому, оскільки таке клопотання подане всупереч статті 81 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, позивач стверджував, що ознайомлений з договором відповідно до п.3 Договору поруки, а отже повинен мати його і розрахунки до нього сам його і подавати як доказ у справі.

Товариство 15.05.2018 подало суду відповідь на відзив, в якій заперечило проти доводів, викладених у відзиві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу №910/2630/18 до судового розгляду по суті на 05.06.2018.

Представники позивача і відповідача-2 у судове засідання 05.06.2018 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень за адресами позивача і відповідача-2; відповідач-2 відзиву на позовну заяву суду не подав.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні 05.06.2018 оголосив вступне слово та заперечив проти задоволення позовних вимог.

Суд, заслухавши вступне слово представника відповідача-1, з'ясувавши обставини, на які посилається позивач, дослідив в порядку статей 209-210 Господарського процесуального кодексу України докази у справі.

Після закінчення з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

Представник відповідача-1 виступив з промовою (заключним словом), в якій посилався на обставини і докази досліджені у судовому засіданні.

Розглянувши подані позивачем і відповідачем-1 документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Позивач вказує, що 16.11.2016 Товариством (поручитель) і Банком (кредитор) укладено договір поруки №4Ц13637И/П (далі - Договір поруки), за умовами якого:

- предметом Договору поруки є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ТОВ «Центросталь» (боржник) своїх зобов'язань за:

кредитним договором від 11.10.2013 №4Ц13637И, а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до зазначеного кредитного договору;

кредитним договором від 20.02.2014 №4Ц14196И, а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в термін, згідно з вказаними кредитним договором;

Кредитним договором, а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до Кредитного договору (пункт 1 Договору поруки);

- поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язку боржника за Кредитним договором з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни згідно з Кредитним договором (пункт 2 Договору поруки);

- поручитель з умовами Кредитного договору ознайомлений (пункт 3 Договору поруки);

- у випадку невиконання боржником зобов'язань за Кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники у сумі заборгованості за кредитом та у сумі відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни відповідно до Кредитного договору (пункт 4 Договору поруки);

- у випадку невиконання боржником обов'язку пункту 1 Договору поруки, кредитор надсилає на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням порушеного зобов'язання (пункт 5 Договору поруки);

- поручитель зобов'язаний виконати обов'язок, зазначений в письмовій вимозі кредитора, впродовж 5 (п'яти) календарних днів з моменту отримання вимоги, вказаної у пункті 5 Договору поруки (пункт 6 Договору поруки);

- у випадку порушення поручителем зобов'язання, передбаченого пунктом 6 Договору поруки, кредитор та поручитель прийшли до згоди, що кредитор має право в рахунок погашення боргу за Кредитним договором здійснювати договірне списання грошових коштів, що належать поручителю і знаходяться на його рахунках у Банку; договірне списання грошових коштів згідно з умовами даного пункту оформлюється меморіальним ордером, у реквізиті «Призначення платежу» якого зазначається інформація про платіж, номер, дату Договору поруки (пункт 7 Договору поруки);

- до поручителя, що виконав обов'язки боржника за Кредитним договором, переходять всі права кредитора за Кредитним договором і договору(ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за Кредитним договором у частині виконання зобов'язання (пункт 8 Договору поруки);

- у випадку невиконання поручителем обов'язку боржника за Кредитним договором впродовж 5 (п'яти) календарних днів з моменту отримання письмової вимоги кредитора, зазначеної в пункті 5 Договору поруки, поручитель сплачує на користь кредитора пеню в розмірі 1% від суми заборгованості, яка зазначена у вказаній письмовій вимозі, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення; сплата пені не звільняє поручителя від виконання зобов'язань за Договором поруки (пункт 9 Договору поруки);

- кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за Кредитним договором передати поручителю впродовж 5 (п'яти) робочих днів Банку з моменту виконання обов'язків, належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за Кредитним договором (пункт 10 Договору поруки);

- Договір поруки вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до повного виконання обов'язків за Договором поруки (пункт 11 Договору поруки).

Особами, які підписали вказаний правочин визначено директора Товариства Лозінську Ольгу Романівну, яка діяла на підставі статуту, та заступника голови правління - керівника бізнесу обслуговування клієнтів Банку ОСОБА_3, яка діяла на підставі довіреності від 06.01.2016 №26-К-Н-О.

Позивач вказує, що належним чином виконав Договір поруки та сплатив за боржника кредит, а тому є підстави для визнання права Товариства вимагати від ТОВ «Центросталь» сплати суми боргу за Кредитним договором і визнання відсутнім у Банка права вимагати від відповідача-2 сплати суми боргу за Кредитним договором.

Відповідач-1 заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись, зокрема, на те, що аргументи, викладені у позовній заяві не містять посилань на жодні належні, допустимі та достатні докази переходу прав та обов'язків кредитора до позивача у повному обсязі, та одночасно з цим, на докази що б вказували на обсяг прав, що виникли чи припинилися у будь-яких осіб внаслідок дії позивача.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Таким чином, передумовою для захисту прав та охоронюваних законом інтересів особи є наявність такого права або інтересу та порушення або оспорювання їх іншою особою (іншими особами).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004 поняття «охоронюваний законом інтерес» що вживається в законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Оскільки, правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, право на позов у особи виникає після порушення відповідачем її права та захисту підлягає порушене право.

Разом з тим, позивачем жодним доказом не підтверджено порушення зі сторони відповідачів прав та законних інтересів.

Матеріали справи не містять документального підтвердження того, що: позивач звертався до відповідача-2 з вимогою сплатити грошові кошти у сумі 256 165 859,56 грн., а останній відмовився від цього; Банк звертався до ТОВ «Центросталь» з вимогою виконати умови Кредитного договору та/або до Товариства з вимогою виконати умови Договору поруки.

Крім того, в обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що 17.11.2016 у відповідності до Договору поруки, виконав обов'язок боржника (відповідача-2) перед Банком, здійснивши погашення заборгованості у сумі 256 165 859,56 грн., в підтвердження чого подав суду платіжне доручення від 17.11.2016 №26.

Належних доказів законності одержання інформації, що містить банківську таємницю суду не надано. Оскільки поручитель, як стверджує позивач, сплатив по кредиту, то він і повинен був надати суду документи, які підтверджували право вимоги Банку та розмір такої вимоги.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина третя статті 1049 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно із частинами першою та другою статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до частини першої та другої статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Умовами Договору поруки визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язку боржника за Кредитним договором з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом.

Згідно із частинами першою та другою статті 556 Цивільного кодексу України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Позивач зазначає, що згідно із платіжним дорученням від 17.11.2016 №26 відповідачу-1 було перераховано кошти в сумі 256 165 859,56 грн. з призначенням платежу виконання зобов'язань за Кредитним договором згідно Договору поруки.

Втім, для встановлення достовірності, що строк і обов'язок оплати по кредитному договору вже настав немає належних і допустимих доказів. Як немає таких доказів і щодо розміру зобов'язання за кредитним договором. Законність отримання такої інформації позивач також не довів.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом має довести обставини на які посилається у позові щодо виконання замість боржника зобов'язання за Кредитним договором, погашення всієї заборгованості, зокрема, зі сплати кредиту та відсотків, за Кредитним договором.

Слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що станом на 17.11.2016 заборгованість ТОВ «Центросталь» перед Банком за Кредитним договором становила саме 256 165 859,56 грн.

За відсутності належних та допустимих доказів в підтвердження дійсного розміру заборгованості за Кредитним договором та того, що за рахунок коштів у сумі 256 165 859,56 грн. було в повному обсязі погашено заборгованість за боржника (відповідача-2) за Кредитним договором, є підстави дійти висновку про недоведеність позивачем виконання зобов'язання боржника за вказаним кредитним договором в повному обсязі.

При цьому, зі змісту приписів частин першої та другої статті 556 Цивільного кодексу України вбачається, що наслідки, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов'язання.

Такий висновок узгоджується з положенням пункту 3 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України, яке передбачає подібний спосіб заміни кредитора в зобов'язанні внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

У свою чергу, часткове виконання поручителем зобов'язань за кредитним договором не породжує перехід до нього прав кредитора за цим договором.

Слід зазначити, що представник позивача не пояснив і документально не підтвердив, яким чином Товариство визначило, що саме така сума має бути сплачена за боржника.

Зі змісту Договору поруки неможливо встановити суму заборгованість за Кредитним договором.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Встановлене дає підстави для висновку, що працівниками Банка та Товариства було порушено чинне законодавство України та розкрито банківську таємницю без наявності правових підстав і відповідного дозволу боржника за Кредитним договором; доказів протилежного суду не подано. Жодного доказу того, що ТОВ «Центросталь» надавало згоду на розголошення банківської таємниці суду не подано.

З огляду на наведене у позові слід відмовити.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1.Відмовити у позові товариства з обмеженою відповідальністю «Айлант Сервіс» ідентифікаційний код 39722134, м. Львів, до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» ідентифікаційний код 14360570, м. Київ, та товариства з обмеженою відповідальністю «Центросталь» ідентифікаційний код 32014501, м. Дніпро, про визнання права та визнання відсутнім права, повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.06.2018.

Суддя І.Д. Курдельчук