ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 921/55/17-г/13

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є.В. - головуючого, Мачульського Г.М., Кушніра І.В.,

розглянувши в письмовому провадження касаційну скаргу Державного підприємства "Укрриба" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 23.11.2017 у справі

за позовом Державного підприємства "Укрриба" до Фізичної особи - підприємця Вальчук Олександри Петрівни про стягнення заборгованості на загальну суму 39 901, 90 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Державне підприємство "Укрриба" (далі - ДП "Укрриба") звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Вальчук Олександри Петрівни (далі - ФОП Вальчук О.П.) про стягнення заборгованості на загальну суму 39 901,90 грн, в тому числі: 22 353,92 грн основного боргу, 4 248,24 грн пені, 1 528,26 грн 3% річних та 11 771,48 грн інфляційних втрат.

Позов мотивовано тим, що з 03.02.2014 відповідач не сплачує плату, передбачену умовами п. 1.3 додаткової угоди до договору зберігання державного майна, у зв'язку з чим, в порядку передбаченому п. 6.5 договору, останній було достроково припинено та 05.05.2015 складено комісійний акт. До стягнення в судовому порядку заявлено заборгованість, що виникла за період з лютого 2014 року по травень 2015 року.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 17.02.2017 (суддя Стопник С.Г.) позов задоволено, стягнуто з Вальчук О.П. на користь ДП "Укрриба" - 22 353,92 грн основного боргу, 4 248,24 грн пені, 1 528,26 грн 3% річник, 11 771,48 грн інфляційних втрат.

Рішення прийнято на підставі статей 526, 530, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та мотивовано доведеністю позовних вимог.

Постановою колегії суддів Львівського апеляційного господарського суду від 23.11.2017 у складі: Галушко Н.А., Данко Л.С., Орищин Г.В. рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено.

Постанову мотивовано відсутністю підстав для стягнення плати, передбаченої умовами п. 1.3 додаткової угоди до договору зберігання державного майна за період з лютого 2014 року по травень 2015 року у зв'язку із наявністю договору від 14.01.2014 про розірвання договору на зберігання гідротехнічних споруд № 1-Ф/12 від 12.04.2012.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

ДП "Укрриба" у касаційній скарзі просить постанову апеляційної інстанції скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Скарга обґрунтована неправильним застосуванням та порушенням судами норм чинного законодавства, зокрема, положень статті 651 ЦК України та положень Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) (в редакції, чинній до 15.12.2017).

Доводи, за якими суд касаційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої та апеляційної інстанцій

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Переглянувши у касаційному порядку на підставі встановлених фактичних обставин справи судові рішення, враховуючи визначені ГПК України межі такого перегляду, суд касаційної інстанції виходить із наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 12.04.2012 між Філією "Тернопільриба" ДП "Укрриба", яка діяла на підставі Положення про філію "Тернопільриба", затвердженого 14.03.2012 наказом директора ДП "Укрриба" № 21-ОД, і довіреності № 11-13/26 від 16.03.2012 (поклажодавець) та ФОП Вальчук О.П. (зберігач) укладено договір зберігання державного майна № 1-Ф/12, відповідно до п. 1.1 якого поклажодавець, за участю уповноважених представників сторін передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання згідно з актом приймання-передачі нерухоме державне майно - гідротехнічні споруди рибницьких ставів, які обліковуються на балансі поклажодавця і передані йому на підставі спільного наказу Міністерства аграрної політики України та Фонду державного майна України "Про передачу гідротехнічних споруд" від 6 травня 2003 року № 126/752.

У п. 4.1 договору сторони погодили щомісячний розмір плати за відповідальне зберігання майна, який складає 10 грн, в тому числі ПДВ, з врахуванням щомісячного індексу інфляції.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що останній набуває чинності з дня його підписання і діє протягом десяти років з 12 квітня 2012 року по 12 квітня 2022 року.

На підставі акту приймання-передачі від 12.04.2012 Філією "Тернопільриба" ДП "Укрриба" передано, а відповідачем прийнято на відповідальне зберігання державне нерухоме майно (гідротехнічні споруди ставів) балансовою вартістю 29 617,97 грн, яке розташоване в с. Мухавка і с. Свидова Чортківського та Гусятинського районів Тернопільської області згідно наведеного в Акті переліку.

17.04.2012 між сторонами укладено додаткову угоду до договору зберігання державного майна № 1-Ф/12 від 12.04.2012, відповідно до умов якої позивач, керуючись положеннями статті 944 ЦК України, надав згоду відповідачеві на користування майном, переданим останньому на зберігання, за його цільовим призначенням (п. 1.1 додаткової угоди).

За змістом п. 1.3 додаткової угоди, зберігач зобов'язався здійснювати оплату за користування державним майном, зазначеним в акті приймання-передачі. Ціна за користування майном становить 1 220,18 грн в т.ч. ПДВ, яку зберігач повинен вносити до 10 числа місяця наступного за звітним. Також визначено, що розмір щомісячної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань, передбачених умовами п. 1.3 додаткової угоди до договору зберігання державного майна, щодо плати за користування майном, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів зазначає, що за приписами статті 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно зі статтею 944 ЦК України зберігач не має права без згоди поклажодавця користуватися річчю, переданою йому на зберігання, а також передавати її у користування іншій особі.

Відповідно частини 1 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень статей 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Апеляційним господарським судом встановлено, що 14.01.2014 ОСОБА_7 укладено від імені ФОП Вальчук О.П. з Філією "Тернопільриба" ДП "Укрриба" договір про розірвання договору на зберігання гідротехнічних споруд № 1-Ф/12 від 12.04.2012. Згідно з умовами якого сторони 14.01.2014 за взаємною згодою розірвали договір на зберігання гідротехнічних споруд рибницьких ставів в с.Мухавка та с.Свидова Чортківського району і у с.Текліївка Гусятинського району Тернопільської області, які були передані зберігачем поклажодавцю до підписання цього договору в технічно справному стані. В матеріалах справи також знаходиться копія довіреності, виданої СПД ФО Вальчук О.П. 10.10.2013.

З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність підстав для задоволення позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача плати за користування майном за період після 14.01.2014.

Доводи скаржника про порушення порядку припинення дії договору на зберігання гідротехнічних споруд № 1-Ф/12 від 12.04.2012, оскільки між сторонами не було підписано акту приймання-передачі майна не приймається до уваги, оскільки з тексту договору від 14.01.2014, а саме з пунктів 3, 4 вбачається, що сторонами договору передбачено, що факт підписання сторонами цього договору свідчить про передачу зберігачем в отримання поклажодавцем гідротехнічних споруд рибницьких ставів в с.Мухавка та с.Свидова Чортківського району і у с.Текліївка Гусятинського району Тернопільської області; у сторін зауважень щодо цілісності та технічного стану гідротехнічних споруд рибницьких ставів немає.

Доводи скаржника про прийняття апеляційною інстанцією нового доказу без обґрунтування поважності причин його неподання до суду першої інстанції також не приймаються до уваги, оскільки в апеляційній скарзі наведено мотиви неможливості участі відповідача у справі та подання договору від 14.01.2014, а у тексті постанови апеляційного господарського суду в свою чергу зазначено, що відповідачем належно обґрунтовано неможливість явки представника в судові засідання суду першої інстанції та неможливість подання доказів в обґрунтування заперечень позовних вимог.

Щодо посилання скаржника на неправомірне поновлення апеляційним господарським судом строку на подачу апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги визначається за правилами частини 1 статті 53 ГПК України (в редакції до 15.12.2017 року). Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто, у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску процесуального строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку. В даному випадку відповідач послалась на те, що вона в період з грудня 2013 по січень 2017 не здійснювала підприємницької діяльності у зв'язку з участю її чоловіка в АТО, отримання ним важкого поранення та подальшим тривалим лікуванням, що апеляційний господарський суд оцінив як поважну причину пропуску процесуального строку.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що постанова апеляційної інстанції відповідає нормам чинного законодавства та має бути залишена без змін.

Судові витрати.

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Укрриба" залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 23.11.2017 у справі № 921/55/17-г/13 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. Краснов

Судді: Г. Мачульський

І. Кушнір