УХВАЛА

м. Київ

24.05.2018Справа № 910/23435/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали скарги публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк»

на дії Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у справі № 910/23435/15

за позовом публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинг»

про стягнення 1 350 320,81 грн.,

Представники:

від скаржника Погодін В.О. (за дов.)

від інших учасників процесу не прибули

ВСТАНОВИВ:

12.10.2015 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинг» на користь публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» 1296223,44 грн. заборгованості за кредитом (в т.ч. 30331,04 грн. простроченої заборгованості), 47528,17 грн. заборгованості за непогашеними процентами (в т.ч. 32945,49 грн. простроченої), 5962,58 грн. пені, 606,62 грн. штрафу.

11.01.2016 суд видав наказ.

Публічне акціонерне товариство «Український бізнес банк» подало скаргу на дії Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в якій скаржник просить:

- визнати неправомірною та скасувати постанову органу виконання рішень про повернення виконавчого документа стягувачу від 16.04.2018 у виконавчому провадженні № 50182162;

- зобов'язати орган виконання рішень провести виконавчі дії з виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/23435/15 від 11.01.2016 в порядку, встановленому законом.

Скаржник зазначив, що боржник в рахунок належного виконання зобов'язань передав в заставу кредитору належне йому на праві власності майно (транспортні засоби, спецтехніку, тощо). В оскаржуваній постанові державний виконавець зазначив, що вжитими державним виконавцем заходами встановлено, що за боржником на праві власності зареєстровано транспортні засоби; державний виконавець виніс постанову про розшук майна боржника, однак протягом одного року транспортні засоби не розшукано. Водночас, кредитор вважає, що посилання на те, що майно не розшукане, не свідчить про відсутність цього майна.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення скаржника, суд дійшов таких висновків.

16.04.2018 виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

У цій постанові виконавець зазначив, що в ході проведення виконавчих дій встановлено, що у боржника відсутнє майно та кошти, на які можливо звернути стягнення, а саме: вжитими державним виконавцем заходами встановлено, що за боржником на праві власності зареєстровано транспортні засоби. Державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника. Згідно з листом Регіонального сервісного центру МВС України в м. Києві постанову Печерського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві щодо розшуку майна боржника прийнято до виконання. Протягом одного року транспортний засіб не розшукано; згідно з інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно в порядку доступу державних виконавців та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - нерухоме майно за боржником не зареєстровано, згідно з відповідями банківських установ грошові кошти на рахунках боржника відсутні, за адресою, вказаною у виконавчому документі майна боржника, на яке законом можливо звернути стягнення - не виявлено. За таких умов у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з пунктами 1, 4 статті 10 Закону до заходів примусового виконання рішень належать, у тому числі, такі дії: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем.

За приписами частини 2 статті 11 Закону будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

У відповідності до частин 1, 2, 3, 4 статті 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках.

Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п'ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового етану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження, серед іншого, має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням; використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Частиною 8 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Суду не надано доказів застосування державним виконавцем усіх можливих (передбачених законом) заходів примусового виконання.

Таким чином, державний виконавець необґрунтовано виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 16.04.2018. Наведені обставини є підставою для скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 16.04.2018.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 234, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про повернення виконавчого документа стягувачу від 16.04.2018 у виконавчому провадженні № 50182162.

Зобов'язати Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві провести виконавчі дії з виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/23435/15 від 11.01.2016 в порядку, встановленому законом.

Ухвала набрала законної сили 24.05.2018.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 10 днів з для її проголошення в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 01.06.2018.

Суддя С. А. Ковтун