ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.06.2018 Справа № 920/1109/17

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Мудрицької С.Ю.,

розглянувши матеріали справи

за позовом Кириківської селищної ради (смт. Кириківка, Великописарівський район, Сумська область)

до відповідачів: 1. Фермерського господарства «Алфьоров» (с. Рябина, Великописарівський район, Сумська область),

2. Великописарівська районна державна адміністрація Сумської області (смт. Велика Писарівка, Великописарівський район, Сумська область),

третя особа - ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

про визнання недійсним свідоцтва про право власності та зобов'язання вчинити дії,

за участю представників сторін:

від позивача - Кандиба Т.О.,

від відповідачів: 1. Алфьоров М.М., Безпалько С.В., Дереза М.Е.,

2. Савіна Л.В.,

від третьої особи - ОСОБА_2.,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання недійсним свідоцтва про право власності № 33301060 від 17.02.2015, яке посвідчує право власності фермерського господарства «Алфьоров»на нежитлове приміщення майстерню-автогараж загальною площею 820,00 кв.м., що знаходиться в селі Рябина Великописарівського району Сумської області на вулиці Набережній № 2а (далі по тексту - нежитлове приміщення), та зобов'язання другого відповідача вчинити певні дії, а саме - внести до державного реєстру прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації прав на об'єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 212.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державна реєстрація зазначеного нежитлового приміщення була проведена державним реєстратором 07.02.2015 на підставі свідоцтва про право власності № 33301060 від 07.02.2015 з порушенням норм законодавства, яке діяло на момент вчинення реєстраційних дій.

При цьому суд звертає увагу на той факт, що позивач в прохальній частині позовної заяви ставить вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право власності № 33301060 від 17.02.2015, а по тексту позовної заяви зазначає дату видачі свідоцтва - 07.02.2015. Під час розгляду справи у суді позивачем будь-які уточнення щодо дати видачі свідоцтва не заявлялися. Однак відповідно до поданої позивачем інформаційної довідки (Т.1, арк. справи 16-18) датою видачі свідоцтва є 07.02.2015. Тому суд вважає, що позивачем допущена технічна описка в прохальній частині позову та дата видачі свідоцтва про право власності, яке є предметом позову, 07.02.2015.

Перший відповідач - фермерське господарство «Алфьоров» - проти позову заперечує з огляду на те, що права позивача по даній справі першим відповідачем жодним чином не порушені. Позивачем не подано належних та допустимих доказів в підтвердження права комунальної власності Кириківської селищної ради на нежитлове приміщення майстерню-автогараж загальною площею 820,00 кв.м., що знаходиться в селі Рябина Великописарівського району Сумської області станом на 07.02.2015.

Відповідно до ухвали суду від 02.04.2018 первісний другий відповідач - відділ державної реєстрації Великописарівської районної державної адміністрації Сумської області - був замінений на належного відповідача - Великописарівську районну державну адміністрацію Сумської області.

Другий відповідач проти позову заперечує, так як реєстраційні дії 07.02.2015 проводилися іншим суб'єктом, а саме - Великописарівським районним управлінням юстиції.

Ухвалою суду від 02.04 2018 за клопотанням позивача до участі у справі була залучена третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - фізична особа ОСОБА_1.

Відповідно до поданих пояснень третя особа позов не підтримує та вважає, що право позивача не порушено у зв'язку із недоведеністю ним наявності права комунальної власності на нежитлове приміщення.

11.12.2017 позивачем було подано клопотання про витребування доказів у другого відповідача, а саме копії документів, наданих першим відповідачем для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна № 2. Клопотання було задоволено ухвалою суду від 02.04.2018. Другий відповідач на виконання судової ухвали подав суду відповідні докази, які залучені до матеріалів справи (Т.2, арк.. справи 1-18).

16.03.2018 позивачем було подано клопотання про витребування доказів, а саме - витребувати від першого та другого відповідача свідоцтво про право власності № 33301060 від 17.08.2015 (позивачем було вдруге допущено технічну помилку при підготовці клопотання в частині зазначення дати видачі свідоцтва), яке посвідчує право власності фермерського господарства «Алфьоров» на нежитлове приміщення майстерню-автогараж загальною площею 820,00 кв.м., що знаходиться в селі Рябина Великописарівського району Сумської області на вулиці Набережній № 2а. Зазначене клопотання було задоволено ухвалою суду від 02.04.2018 частково та доказ був витребуваний у другого відповідача. При цьому перший відповідач у судовому засіданні пояснив, що у нього відсутній як оригінал так і копія витребуваного доказу, так як на момент розгляду справи у суді він вже не є власником вищезазначеного нежитлового приміщення.

Другий відповідач на виконання ухвали суду повідомив, що оригінал свідоцтва про право власності № 33301060 від 07.02.2015 у нього відсутній, так як він був виданий власнику майна.

Відповідно до ст. 74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

В даному випадку у суда відсутні сумніви щодо добросовісної поведінки учасників справи. Судом створені всі належні умови для реалізації позивачем свого права на витребування доказів у визначених ним осіб. Тому, враховуючи приписи статей. 80, 81 ГПК України суд розглядає справу за наявними в ній доказами.

Також 21.05.2018 о 10 годині 50 хвилин до канцелярії суду надійшли від позивача заява про зміну предмету позову та клопотання про витребування доказів.

Відповідно до ч.3 ст.46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Однак згідно із протоколом судового засідання від 21.05.2018 (Т.2, арк. справи 53-55) підготовче засідання по справі було закрито 21.05.2018 о 10 годині 31 хвилині. При цьому представник позивача в судовому засіданні 21.05.2018 року був відсутній, про час місце його проведення був повідомлений належним чином під особисту розписку (Т.2, арк.. справи 25).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у прийнятті заяви позивача № 527 від 15.05.2018 про зміну предмету позову та розглядає справу за первісно поданими позовними вимогами.

Також ч.2 ст. 80, ч.1 ст. 81 ГПК України передбачено, що клопотання про витребування доказів повинно бути подано позивачем разом з поданням позовної заяви. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтовує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Як вбачаєтьсяіз тексту клопотання представником позивача взагалі не подано будь-яких аргументів щодо неможливості подання клопотання у встановлені строки. Тому клопотання позивача № 528 від 15.05.2018 залишається судом без розгляду.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані ними докази в підтвердження фактичних обставин справи та заперечень, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви.

При прийнятті рішення суд бере до уваги наступне.

07.02.2015 державним реєстратором Великописарівського районного управління юстиції Сумської області прийнято рішення № 19171251 про реєстрацію на підставі свідоцтва про право власності № 33301060 від 07.02.2015за фермерським господарством «Алфьоров» нежитлового приміщення майстерню-автогараж загальною площею 820,00 кв.м., що знаходиться в селі Рябина Великописарівського району Сумської області на вулиці Набережній № 2а. Факт прийняття рішення підтверджується поданим позивачем письмовим доказом - інформаційною довідкою № 92292816 від 19.07.2017.

На думку позивача реєстрація права власності нежитлового приміщення за першим відповідачем проведена з порушенням вимог законодавства, яке діяло на момент проведення реєстраційних дій. В якості доказу наявності порушень при здійсненні реєстрації позивачем подана копія листа Міністерства юстиції України № 18671/13244-0-33-16/19 на адресу фермерського господарства «Апіс».

Однак суд вважає позицію позивач необґрунтованою та такою, що не підтверджена жодним належним та допустимим доказом з огляду на наступне.

По-перше, відповідно до ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

В обґрунтування факту порушення прав позивача реєстрацією за першим відповідачем нежитлового приміщення згідно свідоцтва про право власності № 33301060 від 07.02.2015, позивачем лише зазначається у позовній заяві про перебування цього приміщення до 2015 року у комунальній власності.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Також ст. 79 ГПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Позивачем в підтвердження факту перебування нежитлового приміщення в комунальній власності взагалі не поданого жодного доказу.

В той же час перший відповідач, заперечуючи проти позову, у відзивах на позов зазначає, що нежитлове приміщення було передано йому ще у 2005 році на підставі рішення співвласників ТОВ «Нива». На підтвердження вказаного факту першим відповідачем подані письмові докази - копія протоколу зборів співвласників майна ТОВ «Нива» від 16.02.2005. Також першим відповідачем подана копія довідки № 02-38/385 від 02.03.2018, виданої позивачем, в якій зазначено, що Кириківська селищна рада не має у своєму розпорядженні документів, що підтверджують право власності на об'єкт нерухомості за адресою: с. Рябина, вул.. Набережна, 2а Великописарівського району Сумської області. Також позивач повідомив, що зазначене майно належало до переліку майна колишнього сільськогосподарського підприємства села Рябина та було разпайовано.

Таким чином сам позивач підтверджує відсутність у нього доказів належності нежитлового приміщення до комунального майна.

Дослідивши подані першим відповідачем докази суд вважає їх такими, що підтверджують його заперечення проти позову та відсутність порушення права позивача за заявленими ним вимогами.

По-друге, судом відхиляється поданий позивачем письмовий доказ - лист Міністерства юстиції України № 18671/13244-0-33-16/19 на адресу фермерського господарства «Апіс». Вказаний доказ не відповідає критеріям належності так як належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. У вищезазначеному листі розглянуто питання щодо дій державного реєстратора при проведенні реєстрації за першим відповідачем іншого майна -склад зернотоку за адресою: вулиця Красіна (вулиця Лугова) село Рябина Великописарівського району Сумської області.

По-третє, судом береться до уваги той факт, що на день розгляду справи у суді власником нежитлового приміщення є третя особа згідно укладеного 09.12.2017 договору купівлі - продажу між першим відповідачем та третьою особою (Т.2, арк.. справи 45-46).

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку при відсутність у даних правовідносинах порушеного права позивача та відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу:

Першого відповідача представляли у судовому процесі два представника - адвокат Безпалько С.В. та ФОП Дереза М.Е.

Представник адвокат Безпалько С.В. заявив витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 15000,00 грн. В підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу подані наступні докази: договір про надання правничої допомоги від 23.01.2018, попередній розрахунок судових витрат, розрахункову квитанцію серії АААБ б/н від 23.01.2018 на суму 15000,00 грн., ордер № 2 від 12.03.2018.

Відповідно до ч.1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать у тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Таким чином з метою відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, учасник справи повинен довести той факт, що понесені ним витрати пов'язані саме з наданням правничої допомоги по судовій справі, що розглядається. Однак при дослідженні вищезазначених доказів судом встановлено, що договір про надання правничої допомоги від 23.01.2018 взагалі не містить посилань на дану справу та з його змісту неможливо встановити, що правнича допомога надається першому відповідачу за цим договором саме в межах справи, що розглядається.

Крім цього із поданої розрахункової квитанції серії АААБ б/н від 23.01.2018 на суму 15000,00 грн. (Т.1, арк.. справи 177) не вбачається, що оплата прийнята саме від першого відповідача, так як відомості про платника відсутні взагалі.

Таким чином представником Безпалько С.В. не доведено, що заявлена до відшкодування сума витрат у розмірі 15000,00 грн. пов'язана із розглядом даної справи.

Представник першого відповідача ФОП Дереза М.Е. заявив витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн. Однак відповідно до приписів ст.ст. 123,126 ГПК України підлягають відшкодуванню тільки витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката. Доказів наявності у представника статусу адвоката суду не подано. Тому вказані витрати у розмірі 7000,00 грн. не можуть бути відшкодовані.

Третю особу представляє у процесі також адвокат Безпалько С.В.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Представник третьої особи - адвокат Безпалько С.В. заявив витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10000,00 грн. В підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу подані наступні докази: договір № 1 про надання правничої допомоги від 16.05.2018, попередній розрахунок судових витрат, розрахункову квитанцію серії АААБ № 39 від 16.05.2018 на суму 10000,00 грн., ордер № 9 від 16.05.2018.

Однак при дослідженні вищезазначених доказів, судом встановлено, що договір про надання правничої допомоги № 1 від 16.05.2018 взагалі не містить посилань на дану справу та з його змісту неможливо встановити, що правнича допомога надається третій особі за цим договором саме в межах справи, що розглядається.

Таким чином представником третьої особи Безпалько С.В. не доведено, що заявлена до відшкодування сума витрат у розмірі 10000,00 грн. пов'язана із розглядом даної справи.

Згідно із ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку із відмовою в задоволенні позову судовий збір у розмірі 3200,00 грн. покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 130, 185, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову - відмовити.

2. Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12.06.2018.

Суддя О.Ю. Резніченко