ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 916/2789/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткаченко Н.Г. - головуючого, Білоуса В.В., Жукова С.В.,

за участю секретаря судового засідання Гаращенко Т.М.

за участю представників ТОВ "Біона групп" - адвоката Маліченко Л.Т. та директора Татарченка С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк"

на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 24.01.2018

та рішення Господарського суду Одеського області від 28.11.2017

у справі № 916/2789/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біона групп"

до Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "СМА Сі Джи Ем Шиппінг Едженсіз Україна"

про стягнення безпідставно виплачених коштів з акредитива у розмірі 211 068 грн. , -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ТОВ "Біона групп" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до ПАТ "Марфін Банк" про стягнення безпідставно виплачених коштів з акредитива у розмірі 211 068 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.02.2017 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ТОВ "СМА Сі Джи Ем Шиппінг Едженсіз Україна".

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.03.2017 (суддя Желєзна С.П.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20.04.2017 (колегія суддів у складі: Разюк Г.П. - головуючий, Принцевська Н.М., Савицький Я.Ф.), в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.08.2017 (колегія суддів у складі: Гольцова Л.А. - головуючий, Барицька Т.Л., Іванова Л.Б.) рішення Господарського суду Одеської області від 15.03.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.04.2017 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи судові рішення та направляючи справу на новий розгляд, Вищий господарський суд України зазначив, що попередніми судовими інстанціями залишено поза увагою наявний в матеріалах справи лист ТОВ "СМА Сі Джи Ем Шиппінг Едженсіз Україна", в якому зазначено, що надані документи для транспортування вантажу з Китаю до України не були видані компанією "СМА Сі Джи Ем Шиппінг Едженсіз Україна" та є достатні підстави вважати, що надані документи є підробленими. Також суди зробивши висновок, що документи для надання акредитива були надані, в тому числі оригінал коносамента, не обґрунтували, якими матеріалами справи підтверджений даний висновок. Крім того, апеляційним судом встановлено, що 19.08.2016 за заявою позивача, як потерпілого, Головним управлінням Національної поліції в Миколаївській області порушено кримінальне провадження №0003853 по факту заволодіння грошовими коштами ТОВ "Біона групп" невстановленими особами шахрайським шляхом, слідство за яким триває.

За результатами нового розгляду справи рішенням Господарського суду Одеської області від 28.11.2017 (колегія суддів у складі: Волков Р.В. - головуючий, Смелянець Г.Є., Рога Н.В.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24.01.2018 (колегія суддів у складі: Головей В.М. - головуючий, Діброва Г.І., Колоколов С.І.), позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 211 068 грн. безпідставно виплачених коштів з акредитива.

Не погоджуючись з рішенням місцевого та постановою апеляційного господарських судів, відповідач звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою (вх. № 3337/2018 від 09.02.2018), в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своїх вимог заявник касаційної скарги посилається на те, що суди обох інстанцій безпідставно погодились з твердженнями позивача про те, що у додатку № 1 йдеться про надання страхового сертифікату саме на відвантаження товару, а не на перевезення, у зв'язку з чим дійшли помилкового висновку про те, що відповідач відкрив акредитив без наявності всіх передбачених відповідно до умов договору для цього документів. Крім цього, скаржник вказує на помилковість висновків судів обох інстанцій про те, що копії наданих банку документів на виплату акредитиву, а саме коносаменту та сертифікату походження, не є копіями з оригіналів та не містять підписів та печаток, які присутні на оригіналі, а відмітка в коносаменті (кінцеве місце доставки) не відповідає умовам поставки.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.03.2018 відкрито провадження за касаційною скаргою, призначено її до розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи та надано строк на подання відзивів на касаційну скаргу до 04.04.2018.

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому позивач просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, посилаючись на те, що суди встановили всі необхідні обставини для правильного вирішення спору, та на підставі повного та всебічного дослідження доказів, з правильним застосуванням норм матеріального права та без порушення норм процесуального права, дійшли правомірного висновку про задоволення позову.

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла також касаційна скарга відповідача вх. № 58-к від 22.02.2018 на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 24.01.2018 та рішення Господарського суду Одеського області від 28.11.2017, аналогічна за змістом касаційній скарзі вх. № 3337/2018 від 09.02.2018, за результатами перевірки матеріалів якої касаційні провадження за вказаними касаційними скаргами об'єднано в одне, а їх розгляд призначено у відкритому судовому засіданні на 30.05.2018.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення касаційних скарг, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, між ТОВ "Біона групп" (покупцем) та компанією Qingdao Dayezhongtian Import&Ex? в Co/Ltd (продавцем) 02.05.2016 укладено контракт RM №777042016 на поставку рослинного масла, за умовами якого продавець продає, а покупець купує на умовах CIF Одеса рослинну олію (товар).

У додатку №4 до контракту, який є його невід'ємною частиною, сторонами передбачено форму здійснення розрахунку за поставлений товар контрагентом з Китаю у формі акредитиву, умови якого були визначені сторонами контракту. Сторонами контракту на поставку рослинного масла було визначено, що документарний акредитив підпорядковується "Уніфікованим звичаям і правилам щодо документарного акредитива" від 01.01.2007 №600.

Пунктом 6 додатку № 4 передбачено, що акредитив розкривається проти таких документів: рахунок-фактура на товар - 3 оригінали; сертифікат якості CIQ - 1 оригінал; коносамент - 3 оригінали і 3 копії; пакувальний лист 3 оригінали; сертифікат походження - 1 оригінал і 3 копії; сертифікат якості продавця - 3 оригінали; сертифікат аналізу - 1 оригінал; експортна декларація - сканована копія; сертифікат страхування про страхування перевезення товару на суму 110% вартості товару, в якому бенефіціаром виступає покупець - 1 оригінал і 1 копія. Усі документи повинні бути англійською мовою та надані банку-емітенту (ПАТ "Марфін Банкк") протягом дії акредитива.

В свою чергу між ТОВ "Біона групп" (боржником) і ПАТ "Марфін Банк" (банком) 05.05.2016 укладено договір № OIL165001 про надання документарного акредитива, відповідно до якого банк зобов'язався за дорученням боржника надати документарний безвідкличний акредитив на суму 10 250 доларів США (акредитив) на користь Qingdao Dayezhongtian Import&Exp"ps Co/Ltd в особі Mr. Xueyong Wang, що знаходиться за адресою: No. 11 Tongshan road shibey District, Qingdao, China (бенефіціар), для забезпечення розрахунків за договором RM №777042016 від 02.05.2016 (контракт). В забезпечення належного виконання своїх зобов'язань за даним договором боржник розміщує грошове забезпечення (покриття) у розмірі 10 250 доларів США на рахунок № 40 в ПАТ "Марфін банк", МФО 328168. Умови акредитиву викладені в додатку № 1, який є невід'ємною частиною даного договору. Копія контракту є додатком № 3 до даного договору.

Пунктом 3.1 договору № OIL165001 передбачено, що банк надає акредитив строком по 30.07.2016 включно, після закінчення якого акредитив втрачає чинність. Оплата по акредитиву проводиться з рахунку, відкритого у ПАТ "Марфін банк", МФО 328168, проти документів, представлених у додатку № 4 до контракту RM № 777042016 від 02.05.2016 у строгій відповідності з умовами акредитива та при строгому дотриманні всіх умов і строків акредитива, що викладені в додатку № 1 до договору.

Відповідно до п. 4.1 договору № OIL165001 за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань за цим договором з порушенням його умов (неналежне виконання), сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством.

Пунктами 6.2, 6.3 договору № OIL165001 передбачено, що він набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань у повному обсязі. Взаємовідносини сторін не врегульовані даним договором, регламентуються чинним законодавством України.

В подальшому 21.06.2016 відповідач отримав від банку бенефеціара пакет документів на виплату акредитива, в тому числі оригінал коносамента, для надання на користь останнього акредитива, про що було повідомлено позивача, після чого 29.06.2016 відповідач перерахував на користь продавця за договором поставки грошові кошти в сумі 8 200 доларів США.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що не отримав товару за контрактом, коносамент не відображає реальних подій і має вади, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання з перевірки документів, наданих банком бенефіціара, що призвело до безпідставного перерахування грошових коштів на користь продавця та стало причиною понесення позивачем збитків в розмірі 211 068 грн.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов висновку, що відповідач відкрив акредитив без наявності всіх передбачених відповідно до умов договору для цього документів. Крім цього суди зазначили, що копії наданих банку документів на виплату акредитиву, а саме коносаменту та сертифікату походження, не є копіями з оригіналів та не містять підписів та печаток, які присутні на оригіналі. Також документ, який названо копією страхового полісу, не містить тексту на тильній стороні як у оригіналі, тоді як вказаний текст є переліком страхових випадків які покриває цей поліс. До того ж відмітка в коносаменті (кінцеве місце доставки) не відповідає умовам поставки, оскільки поставка на умовах CIF означає, коли товар перейшов через поручні судна в порту завантаження, а продажна ціна включає в себе вартість товару, фрахт або транспортні витрати виключно до порту розвантаження, а також вартість страховки морського перевезення виключно від порту завантаження до порту розвантаження, тобто рух вантажу за умовами поставки CIF закінчується в порту розвантаження.

Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів з огляду на таке.

Відповідно до приписів ст. 1093 ЦК України у разі розрахунків за акредитивом банк (банк-емітент) за дорученням клієнта (платника) - заявника акредитива і відповідно до його вказівок або від свого імені зобов'язується провести платіж на умовах, визначених акредитивом, або доручає іншому (виконуючому) банку здійснити цей платіж на користь одержувача грошових коштів або визначеної ним особи - бенефіціара. У разі відкриття покритого акредитива при його відкритті бронюються грошові кошти платника на окремому рахунку в банку-емітенті або виконуючому банку. У разі відкриття непокритого акредитива банк-емітент гарантує оплату за акредитивом при тимчасовій відсутності коштів на рахунку платника за рахунок банківського кредиту.

Статтю 1095 ЦК України передбачено, що безвідкличний акредитив може бути анульований або його умови можуть бути змінені лише за згодою на це одержувача грошових коштів. На прохання банку-емітента виконуючий банк може підтвердити безвідкличний акредитив шляхом прийняття додатково до зобов'язання банку-емітента зобов'язання провести платіж відповідно до умов акредитива. Безвідкличний акредитив, підтверджений виконуючим банком, не може бути змінений або анульований без згоди виконуючого банку.

Частиною 1 ст. 1096 ЦК України визначено, що для виконання акредитива одержувач грошових коштів подає до виконуючого банку документи, які передбачені умовами акредитива, що підтверджують виконання всіх умов акредитива. У разі порушення хоча б однієї з цих умов виконання акредитива не провадиться.

Відповідно до п. 1.2 Порядку здійснення уповноваженими банками операцій за документарними акредитивами в розрахунках за зовнішньоекономічними операціями, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 № 514 (далі - Порядок № 514) під час здійснення розрахунків за договорами в іноземній та національній валюті можна використовувати всі акредитиви, що передбачені діючими Уніфікованими правилами та звичаями для документарних акредитивів, розробленими Міжнародною торговельною палатою, або іншими міжнародними документами, які регулюють питання проведення розрахунків за акредитивами, затвердженими Міжнародною торговельною палатою (далі - УПДА або інші міжнародні документи, затверджені МТП), з урахуванням міжнародної стандартної банківської практики та особливостей, визначених цим Положенням, і не суперечать законодавству України.

Приписами п. а ст. 14 "Уніфікованих звичаїв і правил щодо документарного акредитива" від 01.01.2007 № 600 (далі - Правила № 600) встановлено, що банки, які беруть участь у здійсненні акредитиву, повинні перевіряти надані документи для визначення, тільки на підставі документів, чи відповідають вони по зовнішнім ознакам вимогам належної вистави.

При цьому ст. 14 Правил № 600 встановлено, що транспортний документ може бути виданий будь-якою стороною, іншою ніж перевізник, власник, капітан або фрахтувальник, за умови, що транспортний документ відповідає вимогам статей 19, 20, 21, 22, 23 і 24 даних Правил.

Судами обох інстанцій встановлено, що на виконання вимог Правил № 600 та зобов'язань за договором № OIL165001 відповідачем проведено перевірку наданих документів на їх відповідність названим вимогам, за результатами якої банк дійшов висновку про відповідність поданих документів вимогам акредитиву, що мало наслідком перерахування коштів на користь Qingdao Dayezhongtian Import&Ex? об Co/Ltd у розмірі 8 200 дол. США.

Згідно з п. 3.1 договору № OIL165001, зокрема, оплата по акредитиву проводиться проти документів, представлених у додатку №4 до контракту RM №777042016 від 02.05.2016 у строгій відповідності з умовами акредитива та при строгому дотриманні всіх умов і строків акредитива, що викладені в додатку №1 до договору.

У п. 46А додатку № 1 до договору № OIL165001 визначено перелік документів необхідних для відкриття акредитиву: підписаний комерційний рахунок у 3-х оригіналах; сертифікат якості СІQ - 1 оригінал; коносамент у 3-х оригіналах та 3-х копіях; пакувальний лист у 3 оригіналах; сертифікат походження у 1 оригіналі та 3 копіях; сертифікат якості продавця у 3 оригіналах; сертифікат аналізу - 1 оригінал; страхове свідоцтво про страхування відправки товарів на суму 110 процентів вартості товарів, у якому покупець є вигодонабувачем - 1 оригінал та 1 копія.

Місцевим та апеляційним господарськими судами встановлено, що останній документ п. 46А додатку № 1 до договору № OIL165001 мовою оригінала вказаний як "INSURANCE CERTIFICATE ON INSURANCE OF THE SHIPMENT OF THE GOODS FOR THE AMOUNT OF 110PCT OF THE COST OF THE GOODS, IN WHICH THE BUYERIS THE BENEFICIARY IN 1 ORIGINAL AND 1 COPY", однак, такий документ не був отриманий банком у пакеті документів на виплату акредитиву. Замість нього отриманий CARGO TRANSPORTATION INSURANCE POLICY, який є страховим полісом на перевезення вантажів, який за висновком судів попередніх інстанцій, не є документом, передбаченим п. 46А додатку № 1, що свідчить про те, що відповідач відкрив акредитив (здійснив платіж) на підставі пакету документів, в якому відсутній страховий сертифікат про страхування відвантаження товару, який позивач вимагав від вантажовідправника і про який зазначено в додатку № 1 до договору № OIL165001.

Крім цього, ст. 20 Правил № 600 встановлено вимоги до коносаменту, який повинен містити, зокрема, такі відомості як ім'я перевізника й бути підписаний: перевізником або названим їм агентом за або від імені перевізника, або капітаном або названим їм агентом за або від імені капітана; будь-який підпис перевізника, капітана або агента повинні бути ідентифіковані як підписи перевізника, капітана або агента; будь-який підпис агента повинен вказувати чи коносамент підписаний за чи від імені перевізника, або за або від імені капітана; вказівка, що товари були відвантажені на судно в порту навантаження, передбаченому в акредитиві, способі та містити інші відомості.

Судами обох інстанцій встановлено, що відповідач отримав від банку бенефіціара документи, в тому числі оригінал коносамента, для надання акредитива, однак відмітка в коносаменті (кінцеве місце доставки) не відповідає умовам поставки, а копії наданих банку документів на виплату акредитиву, а саме коносаменту та сертифікату походження, не є копіями з оригіналів та не містять підписів та печаток, які присутні на оригіналі. Також документ, який названо копією страхового полісу, не містить тексту на тильній стороні як у оригіналі, тоді як вказаний текст є переліком страхових випадків які покриває цей поліс.

Враховуючи викладене та беручи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, колегія суддів погоджується з висновками судів обох інстанцій, що, за встановлених судами в даному випадку обставин, відповідачем було відкрито акредитив без наявності всіх передбачених для цього відповідно до умов договору документів, та, як результат, - про задоволення позову.

Доводи відповідача, викладені у касаційних скаргах, зводяться до необхідності переоцінки доказів, яким така оцінка була надана місцевим та апеляційним господарськими судами, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції та не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанції, які викладені в оскаржуваних рішеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку, що рішення Господарського суду Одеського області від 28.11.2017 та постанова Одеського апеляційного господарського суду від 24.01.2018 у справі № 916/ 2789/16 прийняті у відповідності до фактичних обставин справи та вимог закону і підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційних скарг та залишає без змін оскаржувані судові рішення, судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на заявника касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 24.01.2018 та рішення Господарського суду Одеського області від 28.11.2017 у справі № 916/2789/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя - Ткаченко Н.Г.

Судді - Білоус В.В.

Жуков С.В.