РІШЕННЯ

11 червня 2018 року м. ТернопільСправа № 921/126/18

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

за участі секретаря судового засідання Коляска І.І.

розглянув матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна", вул. Січових Стрільців, 40, м. Київ, 04053, (вул. Кошиця, 7-А, оф. 8, м. Київ, 02068)

до відповідача ОСОБА_1 товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля", с. Стриївка, Збаразький район, Тернопільська область, 47371

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_2", вул. Глибочицька, 44 м. Київ, 04050

про відшкодування шкоди в сумі 3 096, 76 грн

За участі представників:

Позивача: не прибув

Відповідача: не прибув

Третьої особи: не прибув

У зв'язку із неявкою повноважних представників сторін та третьої особи у судове засідання 11.06.2018, технічна фіксація судового процесу, згідно ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), не здійснюється.

Встановив:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна", надалі - позивач, звернулось з позовом до ОСОБА_1 товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля", надалі - відповідач; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_2", про відшкодування шкоди в сумі 3 096, 76 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на укладений між ним та ТОВ "Спайс Ленд" Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №090270 від 09.08.2014. Стверджує, що 15.07.2015 в с. Стриївка Збаразького району Тернопільської області сталася дорожньо транспортна пригода, за участі застрахованого автомобіля НОМЕР_1, під управління водія ОСОБА_3, та автомобіля НОМЕР_2, під управлінням водія СГТОВ "Поділля" ОСОБА_4. В результаті ДТП було пошкоджено застрахований автомобіль НОМЕР_1. Виконуючи умови Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №090270 від 09.08.2014, позивач сплатив ТОВ "Спайс Ленд" страхове відшкодування в сумі 14 300,16 грн. Після виплати страхового відшкодування потерпілій особі позивач звернувся з вимогою про відшкодування шкоди до ОСОБА_5 "УСК "Княжа Вієнна ОСОБА_2", яка останнім відшкодована в розмірі 11 203,40 грн. Враховуючи те, що різниця між розміром страхової виплати, яку здійснило ОСОБА_5 "СК "ПЗУ Україна" (14 300,16 грн) та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням зносу, що відшкодована ОСОБА_5 "УСК "Княжа Вієнна ОСОБА_2" (11 203,40 грн) становить 3 096,76 грн, беручи до уваги, що ДТП сталось під час виконання працівником СГ ТОВ "Поділля" (ОСОБА_4В.) своїх трудових обовязків, у позивача виникло право вимоги до відповідача.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 10.04.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі 921/126/18; постановлено здійснювати розгляд справи 921/126/18 за правилами загального позовного провадження; призначено у справі № 921/126/18 підготовче засідання на 09:10 год. 02.05.2018; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_2", вул. Глибочицька, 44 м. Київ, 04050; витребувано у сторін додаткові документи. Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 02.05.2018 підготовче засідання було відкладено на 14:00 год. 21.05.2018.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 21.05.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу № 921/126/18 до судового розгляду по суті на 12:00 год. 11.06.2018.

Позивач явки свого уповноваженого представника у судове засідання 11.06.2018 не забезпечив, однак згідно наявної в матеріалах справи заяви б/н від 13.04.2018 (вх. № 9742 від 18.04.2018) просить розгляд справи №921/126/18 проводити без участі позивача та його представника. В обґрунтування наведеного посилається на значну територіальну віддаленість. Також, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Додатково просить суд усі процесуальні документи по справі надсилати за адресою: вул. Кошиця, 7-А, оф. 8, м. Київ, 02068 на ім'я представника позивача ОСОБА_6.

Представник відповідача у судове засідання 11.06.2018 не прибув, причин неявки у судове засідання не повідомив, хоча про дату, час та місце судового засідання був належним чином повідомлений.

Згідно ч. 10 ст. 242 ГПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України інформації, місцезнаходженням Сільськогогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля" є: с. Стриївка, Збаразький район, Тернопільська область. Дана адреса відповідача вказана і позивачем у позовній заяві.

Суд вважає за доцільне зазначити, що усі процесуальні документи у даній справі були надіслані судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача, зазначену на веб-сайті Міністерства юстиції України та, відповідно, вказану позивачем у позові.

Днем вручення судового рішення, зокрема, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення ( пп. 3 п. 6 ст. 242 ГПК України).

Наявне в матеріалах справи поштове повідомлення від 22.05.2018 свідчить про вручення відповідачу 25.05.2018 поштового відправлення - ухвали суду від 21.05.2018, а відповідно і про те, що останній володів інформацією про розгляд Господарським судом Тернопільської області справи № 921/126/18 та обставини останньої.

Враховуючи наведене, господарський суд вважає, що відповідача було належним чином повідомлено про час, дату та місце розгляду справи, проте своїм правом приймати участь в судовому засіданні він не скористався.

ОСОБА_3 того, за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 вказаного Закону для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Зкону України "Про доступ о судових рішень".

Враховуючи викладене вище, суд зазначає, що відповідач мав доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Ч. 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у судове засідання 11.06.2018 не прибула. Поряд з цим, згідно наявних в матеріалах справи письмових пояснень за вих. № 18-055 від 25.04.2018, посилаючись на ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів", зазначила, що при розрахунку суми страхового відшкодування на підставі вимоги позивача № 8/2017 від 17.01.2017 та рахунку вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля № САСТ-484653 від 27.07.2015 ТОВ "Автоцентр ОСОБА_5 на Кільцевій" був застосований знос на деталі в розмірі 37,00 %. Звернула увагу суду на те, що страхове відшкодування було виплачено ОСОБА_5 "УСК "Княжа Вієнна ОСОБА_2" в повному обсязі відповідно до умов полісу страхування № АІ/7860952 від 27.03.2015 та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Також, просила суд розгляд справи проводити без участі її повноважного представника.

За даних обставин, зважаючи на те, що явка сторін та третьої особи не визнавалась судом обовязковою, доказів у справі є достатньо для вирішення спору по суті, справа розглядається у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України, за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши наявні у матеріалах справі письмові докази, судом встановлено наступне:

09.08.2014 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна", як Страховиком, з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спайс Ленд", як Страхувальником, з другої сторони, укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 090270 (надалі Договір), за умовами якого Страховик застрахував майнові інтереси Страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу SKODA Fabiа, 2013 р., д.н.з. НОМЕР_3.

Невід'ємною частиною Договору страхування, що укладений ОСОБА_5 "СК "ПЗУ Україна" та Страхувальником є Загальні умови страхування, які підписано та скріплено печатками повноважних представників сторін.

Предметом цього Договору є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з:

- володінням, користуванням і розпорядженням визначеним цим Договором, а саме: особливі умови страхування (надалі - ОУС) або додатками до них, транспортним засобом (або транспортними засобами) та додаткове обладнання транспортного засобу (надалі - ДО), встановлення на ньому страхування транспортного засобу;

- життям, здоров'ям та/або працездатністю Застрахованих осіб під час знаходження їх у забезпеченому транспортному засобі (надалі - ТЗ) страхування від нещасних випадків та транспорті (п. 3.1 р. 3 Договору).

П. 3.2. р. 3 Договору сторони узгодили, що Страховик за цим Договором здійснює виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається у відповідності до умов обраної Страхувальником програми страхування.

Страховик шляхом виплати страхового відшкодування відповідно до умов та зобов'язань за цим Договором в межах ліміту відшкодування компенсує збитки, що виникли внаслідок страхового випадку та пов'язані з втратою застрахованого транспортного засобу або з відновлювальним ремонтом такого транспортного засобу.

Страховик також відшкодовує витрати, передбачені обраною Програмою страхування, спричинені страховим випадком. Такими можуть бути витрати:

- пов'язані з проведенням необхідних і доречних заходів з рятування пошкодженого транспортного засобу та/або його ДО запобігання чи зменшення розміру збитку;

- на оплату послуг з оформлення документів, що стосується страхового випадку та/або визначають розмір збитку;

- пов'язані з оплатою вартості послуг транспортування пошкодженого транспортного засобу до найближчого автоматизованого/спеціалізованого щодо такого транспортного засобу місця ремонту у випадку неможливості його пересування дорогами загального користування своїм ходом. Дія цього пункту не поширюється на вантажні автомобілі, автобуси /мікроавтобуси, спеціальну та сільськогосподарську техніку;

- пов'язані з поверненням водія та пасажирів застрахованого транспортного засобу до місця їх постійного проживання у випадку неможливості пересування такого транспортного засобу дорогами загального користування своїм ходом;

- на проживання водія та пасажирів застрахованого транспортного засобу в готелі під час проведення відновлювального ремонту такого транспортного засобу у випадку настання події поза межами міста постійного проживання таких водія та пасажирів та неможливості пересування застрахованого транспортного засобу дорогами загального користування власним ходом;

- пов'язані з оплатою послуг таксі Страхувальником під час проведення відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу на строк, необхідний для проведення ремонту такого транспортного засобу ( п. 3.7- 3.8 р. 3 Договору).

Згідно п. 3.9 р. 3 Договору Страховик відшкодовує лише ті втрати (відповідно до п. 3.8 цих ЗУС), що передбачення обраною програмою страхування та зазначені в ОУС цього Договору.

Відповідно до п. 5.1 р. 5 Договору укладення Договору страхування відбувається в письмовій формі на підставі даних, наведених Страхувальником або його уповноваженим представником у заяві на страхування та додатках до неї (в разі наявності таких додатків). Страховик може вимагати при укладені Договору документальне підтвердження даних, наданих Страхувальником або його уповноваженим представником.

В обсязі, визначеному в цьому Договорі, страхуванню підлягають ризики, що виникли на території:

- України;

- країн СНД, за винятком зон бойових дій та військових конфліктів;

- країн членів системи автострахування "Зелена карта", за винятком зон бойових дій та військових конфліктів (п. 5.2 р. 5 Договору).

Договір страхування укладається на строк, визначений в ОУС цього Договору. Строк дії Договору страхування може поділятися на періоди.

Договір набирає чинності з моменту, вказаного як початок строку дії такого Договору страхування, але не раніше надходження страхової премії (або першого платежу) в повному розмірі на поточний рахунок або в касу Страховика чи його представника, та після проведення огляду, фотографування (в разі необхідності) та ідентифікації транспортного засобу, що приймається на страхування разом з його ДО і здійснення Страховиком індивідуальної оцінки ризику, якщо інше не зазначене в ОУС цього Договору (п. 5.3 5.4 р. 5 Договору).

Страхова сума, розмір якої визначається за домовленістю між Страховиком і Страхувальником під час укладення Договору страхування, зазначається в ОУС цього Договору.

У випадку збільшення ринкової вартості застрахованого транспортного засобу в період дії Договору страхування, страхова сума за згодою сторін та вигодонабувача може бути збільшена протягом строку дії Договору шляхом внесення відповідних змін і доповнень до Договору страхування і сплати додаткової страхової премії.

Страхова сума за ДНВ (страхування від нещасних випадків на транспорті) визначена обраною програмою страхування та зазначається в ОУС цього Договору та/або додатках до них (п. 7.1-7.3 р. 7 Договору).

У відповідності до п. 7.6 р. 7 Договору ліміт відшкодування Страховика за АВТОКАСКО визначено обраною Страхувальником програмою страхування та зазначено в ОУС цього Договору.

Згідно п. 7.10 р. 7 Договору ліміти витрат, передбачені п. 3.8.1-3.8.6 цих ЗСУ, визначені обраною Страхувальником програмою страхування та зазначені в ОУС цього Договору. Ліміти витрат, передбачені п. 3.8.1-3.8.6 цих ЗСУ діють стосовно кожного застрахованого транспортного засобу.

Договором визначається власна участь Страхувальника у відшкодуванні збитку франшиза.

Франшиза розподіляється на "безумовну" та "умовну" і може встановлюватися у відсотках від страхової суми та/або розміру збитків, так і в грошовому еквіваленті.

"Безумовна" франшиза передбачає зменшення розміру страхового відшкодування по кожному страховому випадку на розмір такої франшизи.

"Умовна" франшиза передбачає звільнення Страховика від зобов'язань по відшкодуванні збитків, що не перевищують розміру такої франшизи. Якщо розмір збитку перевищує встановлену фрпаншизу, то при розрахунку страхового відшкодування франшиза не враховується (п. 7.12 - 7.15 Договору).

У відповідності до п. 8.1. р. 8 сторони погодили, що страховий тариф визначений програмою страхування та зазначається в ОУС цього Договору.

При настанні страхового випадку Страховик визначає розмір збитку згідно з умовами цього Договору.

Страховик здійснює виплату страхового відшкодування протягом 14 (чотирнадцяти) робочих днів від дати отримання останнього документу, необхідного для з'ясування обставин страхового випадку та/або розміру збитку.

При визначенні розміру страхового відшкодування (при проведенні відновлювального ремонту) до уваги беруться виключно розрахунки, складені Страховиком, або акт (висновок) незалежної автотоварознавчої експертизи, підготовлений за його замовленням спеціалізованою організацією (оцінювачем, суб'єктом оціночної діяльності, судовим експертом) або обсяг коштів, визначений у калькуляції ремонту СТО (п. 10.1-10.3. р. 10 Договору).

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичним особам та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Ст. 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.

Згідно абз. 1 ст. 9 Закону України "Про страхування" страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (абз.16 ст. 9 Закону України "Про страхування").

З аналізу наведених вище норм, під страховим відшкодуванням слід розуміти суму, виплата якої здійснюється страховиком в межах страхової суми (максимально можливого розміру виплати по страхуванню), та страхувальник (відповідальна особа) несе зобов'язання по відшкодуванню різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою лише у разі, якщо фактичний розмір шкоди перевищує максимально можливий розмір страхової виплати (ліміт відповідальності страховика).

Зі змісту долученої до матеріалів справи довідки № 2567/11/03-2016 від 26.12.2016 вбачається, що 15.07.2015 року о 13:00 год. по вул. Вишнева в селі Стриївка Збаразького району Тернопільської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля НОМЕР_1, під управлінням водія ОСОБА_3 та вантажного автомобіля НОМЕР_4, під управлінням водія СГТОВ "Поділля" ОСОБА_4.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Договору обов'язкового страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 090270 від 09.08.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю "Спайс Ленд" застрахувало автомобіль НОМЕР_1 у ОСОБА_5 "СК "ПЗУ Україна". Зі змісту даного договору вбачається, що страхова сума становить 150 930,00 грн; страховий тариф - 6,40; страхова премія - 9 659,52 грн; строк дії Договору - з 10.08.2014 до 09.08.2015 (включно).

Постановою Збаразького районного суду Тернопільської області від 31.07.2015 у справі №598/1048/15-п, яка набрала законної сили 11.08.2015, водія СГТОВ "Поділля" ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні передбаченого ст. 124 КУпроАП правопорушення та піддано останнього адміністративному стягненню за цією статтею у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340 грн.

У відповідності до ч. 6 ст. 75 ГПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо (правова позиція викладена у п. 2.6 постанови пленуму ВГС України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 р., з наступними змінами та доповненнями).

Тому, при вирішенні даного спору суд виходить з того, що постановою Збаразького районного суду Тернопільської області справі № 598/1048/15-п встановлено факт вчинення ОСОБА_4 - водієм СГТОВ "Поділля, передбаченого ст. 124 КУпроАП правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи, в подальшому, Товариством з обмеженою відповідальністю "Спайс Ленд" було складено звіт про результат огляду місця ДТП (заява про настання страхового випадку) б/н від 15.07.2015. Даний документ, який містив інформацію про виникнення 15.07.2015 в с. Стриївка Збаразького району Тернопільської області дорожньо - транспортної пригоди, наявність пошкоджень транспортного засобу та їх характеристики, а також необхідність здійснення ОСОБА_5 "СК "ПЗУ Україна" виплати страхового відшкодування, було направлено на адресу Страховика.

В силу приписів ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (надалі ГК України) в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем і відповідачем у справі виникли зобовязання з договору страхування, згідно якого, в силу ст. 979 Цивільного кодексу України, встановлено, одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Ст. 599 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Також, у відповідності до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно наявного в матеріалах справи рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоцентр ОСОБА_5 на Кільцевій" № САСТ- 484653 від 21.07.2015 вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1 становить 14 300,16 грн.

05.09.2015 ОСОБА_5 "СК "ПЗУ Україна" було складено страховий акт № UA 018/L01/03 та відповідний розрахунок страхового відшкодування до нього, зі змісту яких вбачається, що сума страхового відшкодування становить 14 300, 16 грн.

На підставі укладеного договору страхування, заяви про виплату страхового відшкодування від 15.07.2017, відповідно до страхового акту № UA 018/L01/03 від 05.09.2015 позивачем було виплачено ТОВ "Автоцентр ОСОБА_5 на Кільцевій" страхове відшкодування в розмірі 14 300, 16 грн, про що свідчить наявне в матеріалах справи платіжне доручення № 35470 від 09.09.2015.

З огляду на наведене вище, беручи до уваги наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає за необхідне відмітити, що позивачем було визнано зазначену вище дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком, з настанням якого виник обов'язок страховика виплатити страхове відшкодування.

Відповідно до частини 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як передбачено частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

П. П 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Як вбачається із матеріалів справи на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_4, з вини якого було завдано шкоду автомобілю НОМЕР_1, перебував у трудових відносинах з СГТОВ "Поділля", цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ОСОБА_5 "УСК "Княжа Вієнна ОСОБА_2".

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Наведена стаття також узгоджується з положеннями ст. 27 Закону України "Про страхування" та надаєстраховикові право звернутися з вимогою до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, розмір регресного відшкодування, право вимоги якого виникло у позивача визначається його фактичними витратами (платежами) як страховика, які здійснені на користь страхувальника.

Як стверджує позивач і дане не заперечено відповідачем та третьою особою, ОСОБА_5 "УСК "Княжа Вієнна ОСОБА_2" сплатила ОСОБА_5 "СК "ПЗУ Україна" в порядку регресу суму страхового відшкодування в розмірі 11 203, 40 грн.

Таким чином, різниця між розміром страхової виплати, яку здійснила ОСОБА_5 "СК "ПЗУ Україна" (14 300 грн 16 коп.) та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням зносу, що відшкодована ОСОБА_5 "УСК "Княжа Вієнна ОСОБА_2" (11 203 грн 40 коп.), становить 3 096 грн 76 коп.

Враховуючи наведене, позивач, посилаючись на ст. ст. 993, 1194, 1172 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. ст. 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", 17.10.2017 надіслав на адресу відповідача вимогу про відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 3 096, 76 грн, яка отримана останнім 20.10.2017, проте залишена без належного реагування та задоволення (повідомлення про вручення поштового відправлення - в матеріалах справи).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

При цьому, суд звертає увагу на те, що розмір та порядок формування страхової виплати за договором добровільного страхування не має прямого впливу на розмір та порядок формування виплати страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування, оскільки виплата страхового відшкодування за обов'язковими видами страхування чітко регламентована нормативно-правовими актами та має здійснюватись виключно на підставі відповідних норм чинного законодавства. Тобто відповідач, як страховик винної у ДТП особи, зобов'язаний відшкодувати завдані останньою збитки третій особі в обсязі, визначеному Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та відповідно до договору страхування, укладеному з особою, що застрахувала свою цивільно-правову відповідальність. Якщо виплати страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування не вистачає для повного покриття фактичних збитків, то решта понесених витрат за договором добровільного страхування має бути відшкодована за рахунок особи, що заподіяла збиток.

Згідно з приписами ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічну правову позицію про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право регресу, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, викладено у постанові Верховного Суду України від 12.03.2012 у справі №53/128.

Окрім того, судом враховано, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля (аналогічна правова позиція наведена в листі Верховного Суду України від 19.07.2011).

Таким чином, беручи до уваги наведені вище обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем було правомірно визначено розмір страхового відшкодування на підставі рахунку № САСТ-484653 від 21.07.2015.

Також, суд вважає за необхідне відмітити, що позивач надав суду докази фактично здійснених витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП (платіжне доручення № 135470 від 09.09.2015 на суму 14 300 грн 16 коп.).

В свою чергу, відповідачем не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що розмір відновлювального ремонту транспортного засобу Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_3 становить іншу суму або ж доказів на підтвердження відшкодування позивачу завданої ним майнової шкоди в розмірі 3 096, 76 грн.

Згідно ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 86 ГПК України).

Таким чином, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" до ОСОБА_1 товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля" підлягають до задоволення як обґрунтовано заявлені, підтверджені документально та не заперечені відповідачем.

У відповідності до вимог ст. ст. 123, 129 п. 1 ч. 4 ГПК України витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762, 00 грн покладається судом на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 73-75, 86, 123, 129, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля", с. Стриївка, Збаразький район, Тернопільська область, ідентифікаційний код 30891374, на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна", вул. Січових Стрільців, буд. 40, м. Київ, ідентифікаційний код 20782312, суму завданої майнової шкоди в розмірі 3 096 грн 76 коп. та 1 762 грн в повернення сплаченого позивачем судового збору.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1,2 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обовязки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному ст.ст. 256-257 ГПК України, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4. Наказ видати стягувачу після набрання судовим рішенням законної сили.

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна", вул. Січових Стрільців, 40, м. Київ, 04053, ідентифікаційний код 20782312.

Відповідач - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Поділля", с. Стриївка, Збаразький район, Тернопільська область, 47371, ідентифікаційний код 30891374.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_2", вул. Глибочицька, 44 м. Київ, 04050, ідентифікаційний код 24175269.

Повне рішення суду складено 13.06.2018.

Суддя І.М. Гирила