ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2018р. Справа №914/391/18

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 ІНТЕРНЕШНЛ, м. Київ

до відповідача: Львівське комунальне підприємство Львівавтодор, м. Львів

про: стягнення заборгованості в сумі 1 165 453,29 грн.

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Вашкевич Н.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, дов. б/н від 29.12.2017 р.

від відповідача: ОСОБА_3 дов. № б/н від 15.01.2018 року.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 ІНТЕРНЕШНЛ до Львівське комунальне підприємство Львівавтодор про стягнення заборгованості в сумі 1 165 453,29 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.03.2018 року відкрито провадження у справі і призначено підготовче засідання на 13.03.2018 року. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.03.2018 року, підготовче засідання відкладено на 05.04.018 року, у звязку із відсутністю представника відповідача. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 05.04.2018 року, підготовче засідання відкладено на 24.04.018 року, для надання доказів. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.04.2018 року, підготовче засідання відкладено на 02.05.018 року, для надання доказів. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.05.2018 року, підготовче засідання відкладено на 22.05.018 року, згідно клопотання сторін. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 22.05.2018 року, підготовче засідання відкладено на 29.05.018 року, у звязку з неявкою сторін. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 22.05.2018 року, підготовче засідання відкладено на 29.05.018 року, у звязку з неявкою сторін. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.05.2018 року, підготовче засідання закрите, справа призначена до судового розгляду по суті на 31.05.2018 року.

Позивач вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі від 03.03.2018 року, про відкладення підготовчого засідання від 13.03.2018 року, від 05.04.2018 року, від 24.04.2018 року, від 02.05.2018 року, від 22.05.2018 року, від 29.5.2018 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

12.03.2018 р. за вх. № 8753/18 представник позивача подав клопотання про відкладення розгляду справи.

13.03.2018 р. за вх. № 9417/18 представник позивача подав клопотання про відкладення розгляду справи.

03.04.2018 р. за вх. № 11797/18 представник позивача подав заяву.

24.04.2018 р. за вх. № 1088/18 представник позивача подав клопотання про продовження строку підготовчого засідання. Представник відповідача не заперечив проти поданого клопотання про продовження строку підготовчого засідання.

27.04.2018 р. за вх. № 15043/18 представник позивача подав заперечення на відзив.

29.05.2018 р. за вх. № 19090/18 представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог.

Відповідач вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі від 03.03.2018 року, про відкладення підготовчого засідання від 13.03.2018 року, від 05.04.2018 року, від 24.04.2018 року, від 02.05.2018 року, від 22.05.2018 року, від 29.05.2018 року не виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

23.04.2018 р. за вх. № 14419/18 представник відповідача подав відзив.

02.05.2018 р. за вх. № 15390/18 представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи.

22.05.2018 р. за вх. № 18185/18 представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи.

29.05.2018 р. за вх. № 19091/18 представник відповідача подав відзив.

30.05.2018 р. за вх. № 19418/18 представник відповідача подав відзив, згідно якого відповідач визнає позовні вимоги в сумі боргу в розмірі 652 725 (шістсот п'ятдесят дві тисячі сімсот двадцять п'ять) грн. 42 коп. та 9790 (дев'ять тисяч сімсот дев'яносто) грн. 88 коп. судового збору.

Відповідно до ст. 222 ГПК України фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу Оберіг.

Відповідно до ст. 240 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення виготовлено, підписано та оголошено 31.05.2018 року.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

Позивач у позовній заяві зазначає, що 06.07.2015 року між Львівським комунальним підприємством «ЛЬВІВАВТОДОР» (надалі - ОСОБА_4 або відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОНУР ОСОБА_1 Інтернешнл» (надалі - Підрядник або позивач) було укладено Договір підряду № 06/07/15-1 (надалі Договір).

Позивач зазначає, що у відповідності до п.п. 1.1. ОСОБА_5, Підрядник зобов'язався за завданням та за кошти ОСОБА_4, власними та залученими силами і засобами, на свій ризик виконати ремонтно-будівельні роботи щодо об'єкту - реконструкція (відновлення) Площі ОСОБА_6 із спорудженням Пам'ятника ОСОБА_7 Шептицькому в м. Львові.

За твердженням позивача, у відповідності до п.п. 1.1., 1.2.2., 4.3.3. і 11.2. ОСОБА_5, ОСОБА_4 зобов'язується прийняти та оплатити виконані роботи на підставі актів приймаймання-передачі виконаних робіт. ОСОБА_4 зобов'язаний оплатити виконані Підрядником та прийняті ОСОБА_4 роботи протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту підписання відповідного акта приймання-передачі виконаних робіт за відповідний місяць.

Позивач наголошує, що у відповідності до п.п. 5.2.8. ОСОБА_5, Підрядник зобов'язаний передати ОСОБА_4 у порядку, передбаченому законодавством та цим ОСОБА_5, належно виконані роботи. Згідно із п. 12.1. ОСОБА_5, факт виконання та вартість виконаних робіт підтверджується підписаними Сторонами актами приймання виконаних підрядних робіт форми КБ-2в та форми КБ-3. Згідно із п.п. 5.1.2. ОСОБА_5, Підрядник вправі вимагати оплати робіт за ОСОБА_5 у відповідності до його умов.

За твердженням позивача, станом на день звернення з позовом, передбачені ОСОБА_5 роботи виконані, проїжджа частина, тротуари та ін. елементи пл. Свяюго Юра у м. Львові експлуатуються.

Між ОСОБА_4 і Підрядником складено і підписано акт приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) і довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2015 року на суму 9 880 448 грн. (в т.ч. ПДВ), акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) під №№ 1/03, 2/03, 3/03, 4/03 та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за березень 2016 року на загальну суму і 348 093, 20 грн. (в т.ч. ПДВ), акт приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) під № 5/03 та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за березень 2016 року на суму 2 105 грн. (в т.ч. ПДВ), акт приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за квітень 2016 року на суму 20 994 грн. (в т.ч. ПДВ), акт приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2017 року на суму 3 282 260. 40 грн. (в т.ч. ПДВ).

Позивач зазначає, що листом від 20.11.2017 року вих. № 224/1/Л Замовникові повторно було передано (вхідний № 1333 від 21.11.2017 року) акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідку про вартість робіт (форма КБ-3) за грудень 2015 року на загальну суму 4 455 840 (чотири мільйони чотириста пятдесят п'ять тисяч вісімсот сорок) грн. 29 коп. (в т.ч. ПДВ).

Позивач стверджує, що згідно з п. 12.2. ОСОБА_5, протягом 5 календарних днів з моменту отримання ОСОБА_4 зобов'язаний розглянути та підписати їх в разі відсутності зауважень, або протягом цього строку направши Підряднику мотивовану відмову від їх підписання.

Позивач зазначає, що лише листом від 05.01.2018 року вих. № 20 ОСОБА_4 повідомив відмову в підписанні поданих ОСОБА_4 виконаних робіт, покликаючись на відсутність фінансування.

У відповідності до ч. 1 ст. 853 ЦК України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає: право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно із ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Згідно із ч. 4 ст. 879 ЦК України, оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Крім того, згідно із п. 98 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затвердженого Постановою КМ України від 01.08.2005 року № 668, а оплата за виконані роботи проводиться у порядку, визначеному договором підряду. ОСОБА_5 підряду може бути передбачено, що оплата виконаних робіт проводиться після прийняття замовником закінчених робіт (об'єкта будівництва) або поетапно проміжними платежами в міру виконання робіт. У відповідності до п. 99 зазначених «Загальних умов», розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість.

Позивач стверджує, що договором передбачено, що оплата виконаних робіт здійснюється за фактично виконані Роботи відповідно до підписаних ОСОБА_5 виконаних робіт.

Згідно із ч. 4 ст. 882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті І він підписується другою стороною.

Пунктом 6 Оглядового листа Вищого господарського Суду України від 18.02.2013 року № 01-06/374/2013 «Про практику вирішення спорів, повязаних із виконанням договорів підряду (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)» встановлено, що відмова замовника від підписання акта виконаних робіт за договором підряду за відсутності своєчасно наданих зауважень до виконаних робіт не звільняє замовника від обов'язку щодо їх оплати.

На думку позивача, у зв'язку із тим, що ОСОБА_4 відмовився від підписання ОСОБА_4 виконаних робіт (форма КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3) по об'єкту «реконструкція (відновлення) Площі ОСОБА_6 із спорудженням Пам'ятника ОСОБА_8 Шептицькому в м. Львові» на загальну суму 4 455 840 (чотири мільйони чотириста п'ятдесят п'ять тисяч вісімсот сорок) грн. 29 коп. (в т.ч. ПДВ) і ці документи підписано з боку Підрядника, з 27.11.2017 року ці ОСОБА_4 і Довідка є дійсними і породжують правові наслідки, передбачені вищезгаданими умовами ОСОБА_5 і нормами чинного законодавства України, а відтак є підставою для оплати протягом 5 банківських днів.

Згідно ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Згідно із ст.ст. 525 і 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; при цьому, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно із ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 617 ЦК України передбачено, що відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Крім того, п.1.10 Постанови Пленума Вищого господарського Суду України №14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» роз'яснено, що за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною апастивістю. Тому, у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посилання на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України).

Позивач стверджує, що станом на день подання цього позову, виникла і існує заборгованість відповідача перед позивачем за виконані останнім відповідно до ОСОБА_5 роботи в загальній сумі 1 165 453 (один мільйон сто шістдесят п'ять тисяч чотириста п'ятдесят три) гри. 29 коп., Відповідач відмовляється від підписання ОСОБА_5 виконаних робіт, а відтак і від повної оплати їх вартості.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що у відповідності до п.п. 4.2.2., 12. ОСОБА_5, ОСОБА_4 зобов'язується прийняти та оплатити виконані роботи на підставі підписаних актів приймання-передачі виконаних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3), а також після одержання від підрядника документів, зазначених у ОСОБА_5. У відповідності до п.12.1. ОСОБА_5, здача - приймання закінчених робіт (об'єкту) здійснюється відповідно до вимог нормативних актів і оформляється актом приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в).

Згідно із ч. 1 ст. 853 ЦК України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Згідно із ч. 4 ст. 879 ЦК України, оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Згідно із ч. 4 ст. 882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Згідно із п. 98 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затвердженого Постановою КМ України від 01.08.2005 року № 668, а оплата за виконані роботи проводиться у порядку, визначеному договором підряду. ОСОБА_5 підряду може бути передбачено, що оплата виконаних робіт проводиться після прийняття замовником закінчених робіт (об'єкта будівництва) або поетапно проміжними платежами в міру виконання робіт. У відповідності до п. 99 зазначених «Загальних умов», розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість.

Відповідач зазначає, що ОСОБА_5 передбачено, що оплата виконаних робіт здійснюється за фактично виконані Роботи відповідно до підписаних ОСОБА_5 виконаних робіт, що відповідає ч. 4 ст. 882 ЦК України. Представлені позивачем до матеріалів справи документи вказують на те, що підписаних обома сторонами ОСОБА_5 виконаних робіт не існує, а відтак не існує доказів того, що описані в цих ОСОБА_5 роботи виконувалися позивачем (як Підрядником). Відповідач (як ОСОБА_4) такі роботи не приймав.

Відповідач наголошує, що предметом дослідження у справі є господарські операції між позивачем і відповідачем. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Документом, що містить відомості про господарську операцію, згідно із Законом є первинний документ. Первинні документи, якими зокрема є і ОСОБА_4 приймання виконаних робіт, повинні відповідати вимогам законодавства, а зокрема ч.ч. 1 і 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Документи, надані позивачем в якості письмових доказів здійснення останнім певних господарських операцій за ОСОБА_5 з відповідачем, не відповідають вимогам Закону. Так, відповідно до вимог, що містяться в ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції від 07.07.2011 року), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Проте, Акти виконаних робіт, які надано позивачем, не містять інформацію про дату їх складення.

Крім того, відповідач стверджує, що згідно п. 12.1. ОСОБА_5, факт виконання робіт підтверджується підписаними Сторонами актами приймання виконаних підрядних робіт. Однак, в окремих наданих позивачем копіях первинних документів не ідентифіковано особу, яка ці документи складала і підписувала (зокрема відсутня посада, ПІБ), не вказано, хто саме діє від імені Підрядника і чи має ця особа повноваження щодо передавання результатів робіт і підписання документів, що засвідчують виконання робіт і передавання їх Замовникові.

Відповідач зазначає, що, згідно із ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. За інформацією, що міститься в позовній заяві, позивач надав для приймання робіт та оформлення факту здійснення господарських операцій первинні документи (акти виконаних робіт) за грудень 2015 року лише 20.11.2017 року, що є несумісним із вищевказаними положеннями Закону.

На думку відповідача, окремо слід звернути увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується не лише виконати будівельні роботи, а і здати їх замовникові у встановлений строк. За умовами, що узгоджені сторонами у п. 5.2.8. ОСОБА_5, Підрядник (позивач) зобов'язувався передати результат виконання робіт Підрядникові (відповідачеві) позивач повинен був у строк, визначений ОСОБА_5. Проте, як визнає і сам позивач, цього не відбулося, роботи він намагався передати лише 20.11.2017 року, коли інтерес в результаті цих робіт вже було втрачено, адже договір підряду було припинено.

Відповідач зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 882 ЦК України,- замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов'язаний негайно розпочати їх прийняття. Будь-якого повідомлення від позивача (Підрядника за ОСОБА_5) відповідач не отримував в грудні 2015 року, коли закінчився строк дії ОСОБА_5. В листопаді 2017 року у своїй «Вимозі» позивач також не пропонував здійснити процедуру здавання-приймання виконаних ним робіт, а лише наполягав на підписанні довідки форми КБ-3 про вартість виконаних робіт, актів (форма № КБ-2в); при цьому, позивач залишив поза увагою той факт, що станом на листопад 2017 року жодних договірних відносин між Сторонами, які б змушували відповідача приймати та підписувати первинні документи по об'єкту: реконструкція (відновлення) Площі ОСОБА_6 із спорудженням Пам'ятника ОСОБА_7 Шептицькому в м. Львові», не існувало.

У заперечені позивач зазначає, що він підтверджує факт відсутності «підписаних обома сторонами» актів, проте зазначає, що причиною цього є саме дії відповідача. Від підписання актів виконаних робіт (типова форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-З) за грудень 2015 року на загальну суму 4 455 840 грн. 29 коп. (в т.ч. ПДВ) відмовився саме відповідач своїм листом від 05.01.2018 року вих. 20. Крім того, відповідачем не враховано того, що за ч. 4 ст. 882 ЦК України, в разі відмови однієї із сторін від підписання акта передання робіт від підрядника і прийняття їх замовником, він підписується другою стороною.

Позивач зазначає, що як було роз'яснено п. 6 Оглядового листа Вищого господарського Суду України від 18.02.2013 року № 01-06/374/2013 «Про практику вирішення спорів, пов'язаних із виконанням договорів підряду (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)», відмова замовника від підписання акта виконаних робіт за договором підряду за відсутності своєчасно наданих зауважень до виконаних робіт не звільняє замовника від обов'язку щодо їх оплати.

Отже, зазначає позивач, отримавши відмову відповідача (що є замовником робіт) від підписання актів, такі акти є чинними за підписом позивача (підрядника) і породжують правовоі наслідки: роботи вважаються виконаними і такими, що підлягають оплаті.

Позивач вважає безпідставним покликання відповідача на невідповідність актів виконаних робіт нормам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки цей спеціальний Закон, згідно із його преамбулою, визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, а відтак не регулює правовідносини у сфері будівництва, прийняття виконаних робіт та розрахунків за них.

Щодо передачі результату робіт не у встановлений договором строк, позивач зазначає, що за згодою обох Сторін загальний строк виконання робіт на об'єкті було продовжено. Про цей факт свідчить, зокрема, те, що до вересня 2017 року (включно) відповідач (будучи ОСОБА_4) беззастережно приймав виконані Підрядником (позивачем) роботи. Тому, вказувати про втрату інтересу і припинення договору безпідставно. Крім того, станом на листопад 2017 року існувала переплата (аванс) в загальній сумі 3290387 грн., повернення якої відповідач не вимагав, передбачаючи, що ці кошти сплачені за роботу, яку слід виконати на об'єкті.

У заяві про уточнення позовних вимог позивач зазначає, що цією заявою, керуючись п. 2 ч. 2 і ч. 3 ст. 46, ч. 1 ст. 61 і п. 3 ч. 2 ст. 182 ГПК України, від імені і за дорученням позивача, повідомляє Суд про уточнення позовних вимог шляхом їх зменшення.

Позивач просить, за результатами розгляду ухвалити рішення, яким стягнути з Львівського комунального підприємства «ЛЬВІВАВТОДОР» (79035, м. Львів, вул. Пасіки Галицькі, 7; банківський рахунок №2050 в ГУДКУ у Львівській області, МФО 825014; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 ІНТЕРНЕШНЛ» (03039, м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, буд. 22 літера А, нежитлове приміщення з №1 по №14 групи приміщень №309; банківський рахунок № 0057 в ПАТ «КРЕДИТ ОСОБА_9» м. КИЇВ. МФО 380366; ) 652 725 (шістсот п'ятдесят дві тисячі сімсот двадцять п'ять) грн. 42 коп. основного боргу, та 9790 (дев'ять тисяч сімсот дев'яносто) грн. 88 коп. судового збору.

У відзиві відповідач зазначає, що ознайомившись із змістом заяви ТзОВ «ОСОБА_1 ІНТЕРНЕШНЛ» від 25.05.2018 року «про уточнення позовних вимог» у справі № 914/391/18, враховуючи результати роботи комісії по перевірці об'єкту: «Реконструкція (відновлення) Площі ОСОБА_6 із спорудженням Пам'ятника ОСОБА_7 Шептицькому в м. Львові» на предмет відповідності виконаних робіт встановленим нормам, правильності застосування кошторисних норм, якою проведено контрольні обміри фактично виконаних робіт та визначено суму заборгованості ЛКП «Львівавтодор» перед підрядною організацією ТзОВ «ОСОБА_1 ІНТЕРНЕШНЛ» (м. Київ) в розмірі 652 725 (шістсот п'ятдесят дві тисячі сімсот двадцять п'ять) гри. 02 коп., цим, керуючись ст. ст. 46 і 191 ГПК України, визнає позовні вимоги про стягнення з Львівського комунального підприємства «ЛЬВІВАВТОДОР» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 ІНТЕРНЕШНЛ» суми боргу в розмірі 652 725 (шістсот п'ятдесят дві тисячі сімсот двадцять п'ять) грн. 42 коп. та 9790 (дев'ять тисяч сімсот дев'яносто) грн. 88 коп. судового збору.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Статтями 526 ЦК України та 193 Господарського кодексу України передбачено, що зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. ОСОБА_5 є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 ЦК України).

Згідно ст. 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, в тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В ході судового розгляду справи суд встановив, що 06.07.2015 року між Львівським комунальним підприємством «ЛЬВІВАВТОДОР» (надалі - ОСОБА_4 або відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОНУР ОСОБА_1 Інтернешнл» (надалі - Підрядник або позивач) було укладено Договір підряду під № 06/07/15-1 (надалі Договір).

У відповідності до п.п. 1.1. ОСОБА_5, Підрядник зобов'язався за завданням та за кошти ОСОБА_4 власними та залученими силами і засобами, на свій ризик виконати ремонтно-будівельні роботи щодо об'єкту - реконструкція (відновлення) Площі ОСОБА_6 із спорудженням Пам'ятника ОСОБА_7 Шептицькому в м. Львові.

У відповідності до п.п. 1.1., 1.2.2., 4.3.3. і 11.2. ОСОБА_5, ОСОБА_4 зобов'язується прийняти та оплатити виконані роб, і на підставі актів приймаймання-передачі виконаних робіт. ОСОБА_4 зобов'язаний оплатити виконані Підрядником та прийняті ОСОБА_4 роботи протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту підписання відповідного акта приймання-передачі виконаних робіт за відповідний місяць.

У відповідності до п.п. 5.2.8. ОСОБА_5, Підрядник зобов'язаний передати ОСОБА_4 у порядку, передбаченому законодавством та цим ОСОБА_5, належно виконані роботи. Згідно із п. 12.1. ОСОБА_5, факт виконання та вартість виконаних робіт підтверджується підписаними Сторонами актами приймання виконаних підрядних робіт форми КБ-2в та форми КВ-3. Згідно із п.п. 5.1.2. ОСОБА_5, Підрядник вправі вимагати оплати робіт за ОСОБА_5 у відповідності до його умов.

У заяві про уточнення позовних вимог позивач зазначає, що цією заявою, керуючись п. 2 ч. 2 і ч. 3 ст. 46, ч. 1 ст. 61 і п. З ч. 2 ст. 182 ГПК України, від імені і за дорученням позивача, повідомляє Суд про уточнення позовних вимог шляхом їх зменшення.

Позивач просить, за результатами розгляду ухвалити рішення, яким стягнути з Львівського комунального підприємства «ЛЬВІВАВТОДОР» (79035, м. Львів, вул. Пасіки Галицькі, 7; банківський рахунок №2050 в ГУДКУ у Львівській області, МФО 825014; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 ІНТЕРНЕШНЛ» (03039, м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, буд. 22 літера А, нежитлове приміщення з №1 по №14 групи приміщень №309; банківський рахунок № 0057 в ПАТ «КРЕДИТ ОСОБА_9» м. КИЇВ. МФО 380366; ) 652 725 (шістсот п'ятдесят дві тисячі сімсот двадцять п'ять) грн. 42 коп. основного боргу, та 9790 (дев'ять тисяч сімсот дев'яносто) грн. 88 коп. судового збору.

У відзиві відповідач зазначає, що ознайомившись із змістом заяви ТзОВ «ОСОБА_1 ІНТЕРНЕШНЛ» від 25.05.2018 року «про уточнення позовних вимог» у справі № 914/391/18, враховуючи результати роботи комісії по перевірці об'єкту: «Реконструкція (відновлення) Площі ОСОБА_6 із спорудженням Пам'ятника ОСОБА_7 Шептицькому в м. Львові» на предмет відповідності виконаних робіт встановленим нормам, правильності застосування кошторисних норм, якою проведено контрольні обміри фактично виконаних робіт та визначено суму заборгованості ЛКП «Львівавтодор» перед підрядною організацією ТзОВ «ОСОБА_1 ІНТЕРНЕШНЛ» (м. Київ) в розмірі 652 725 (шістсот п'ятдесят дві тисячі сімсот двадцять п'ять) гри. 02 коп., цим, керуючись ст. ст. 46 і 191 ГПК України, визнає позовні вимоги про стягнення з Львівського комунального підприємства «ЛЬВІВАВТОДОР» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 ІНТЕРНЕШНЛ» суми боргу в розмірі 652 725 (шістсот п'ятдесят дві тисячі сімсот двадцять п'ять) грн. 42 коп. та 9790 (дев'ять тисяч сімсот дев'яносто) грн. 88 коп. судового збору.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч. 1 ст. 191 ГПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно ч. 1 ст. 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У суду відсутні докази, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо обєктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх уточнених (зменшених) позовних вимог, а відповідачем уточнені (зменшені) позовні вимоги визнані, суд прийшов до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 ІНТЕРНЕШНЛ до Львівське комунальне підприємство Львівавтодор про стягнення заборгованості в сумі 1 165 453,29 грн. є обґрунтованим та підлягає до задоволення в частині стягнення суми боргу в розмірі 652725 ( шістсот пятдесят дві тисячі сімсот двадцять пять) грн. 42 коп. та судового збору в розмірі 9790 (девять тисяч сімсот девяносто) грн. 88 коп.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Як доказ сплати судових витрат, позивач подав платіжне доручення № 452 від 22.02.2018 року на суму 17481,82 грн. про сплату судового збору.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, слід покласти на сторін пропорційно до задоволених вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Уточнені (зменшені) позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Львівського комунального підприємства «Львівавтодор» (79035, м. Львів, вул. Пасіки Галицькі, 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОНУР ОСОБА_1 Інтернешнл» (03029, м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, 22А, нежитлові приміщення з № 1 по № 14 групи приміщень № 309, ) суму боргу в розмірі 652725 ( шістсот пятдесят дві тисячі сімсот двадцять пять) грн. 42 коп.

3. Стягнути з Львівського комунального підприємства «Львівавтодор» (79035, м. Львів, вул. Пасіки Галицькі, 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОНУР ОСОБА_1 Інтернешнл» (03029, м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, 22А, нежитлові приміщення з № 1 по № 14 групи приміщень № 309, ) суму судового збору в розмірі 9790 (девять тисяч сімсот девяносто) грн. 88 коп.

4. Накази видати, в порядку ст. 327 ГПК України, після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 08.06.2018 р.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.

Рішення підлягає оскарженню в порядку ст. 256 ГПК України.

Суддя Пазичев В.М.