РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.06.2018Справа № 910/4612/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Купної В.В., розглянув матеріали господарської справи

за позовом товариства з обмежено відповідальністю «ФОРТРЕНТ»

до товариства з обмежено відповідальністю «АЗБІ»

про стягнення 311 639,02 грн.

за участю представників сторін:

від позивача Колбасов Ю.О. - представник (довіреність б/н від 01.01.2018),

від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У квітні 2018 року товариство з обмежено відповідальністю «ФОРТРЕНТ» (далі - ТОВ «ФОРТРЕНТ», позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмежено відповідальністю «АЗБІ» (далі - ТОВ «АЗБІ», відповідач) про стягнення 311 639,02 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач (орендар) не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором оренди обладнання № 83156К від 30.06.2016, зокрема, у визначені договором строки не сплатив орендну плату, доставку та вартість ремонту обладнання, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача основний борг в розмірі 311 639,02 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.04.2018 відкрито провадження у справі № 910/4612/18 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 17.05.2018.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.05.2018 відповідача - ТОВ «АЗБІ» викликано у судове засідання, призначене на 07.06.2018.

У судовому засіданні 07.06.2017 позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в жодне судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, правом надати відзив на позовну заяву не скористався.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 07.06.2018 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

30.06.2016 між товариством з обмеженою відповідальністю «ФОРТРЕНТ», як орендодавцем, та товариством з обмеженою відповідальністю «АЗБІ», як орендарем, був укладений договір оренди обладнання № 83156К (далі - договір).

Згідно з п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове оплатне користування з обов'язком повернути, будівельне та/або інше обладнання (далі - обладнання), яке є об'єктом права власності орендодавця.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що найменування обладнання, його комплектність, технічні характеристики (інші особливості в раз необхідності), вартість, ціна послуг оренди та строк оренди по кожній одиниці обладнання та інше погоджується сторонами та зазначається у протоколі погодження істотних умов оренди, який є невід'ємною частиною цього договору, та який сторони зобов'язуються підписувати в кожному випадку передачі в оренду обладнання за цим договором. Форма протоколу наведена у додатку № 1 до договору.

Факт передачі кожної одиниці обладнання засвідчується підписами уповноважених представників сторін акту прийому-передачі обладнання згідно встановленої у додатку № 2 до цього договору форми, який засвідчує факт та фіксує дату передачі конкретної одиниці обладнання орендарю, та інші умови, які сторони вважають необхідними узгодити (п. 3.4 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору обладнання повертається орендарем за актом повернення на складі орендодавця, адреса якого зазначається в протоколі, в день закінчення строку оренди обладнання, узгодженого сторонами в протоколі до цього договору, а у випадку, якщо обладнання, за цим договором було передано в оренду на невизначений строк - в день визначений орендарем або день закінчення строку дії договору, в залежності що настане раніше.

Згідно з п. 6.1 договору орендар сплачує орендну плату за весь строк користування орендованим обладнанням починаючи з дати підписання акту прийому-передачі обладнання в оренду згідно п. 3.4 договору і закінчуючи датою підписання акту повернення обладнання орендодавцю згідно п. 5.1 договору.

Пунктом 6.2 договору передбачено, що орендна плата нараховується на підставі тарифу орендодавця в розмірі, встановленому за добу, тиждень або місяць оренди одиниці обладнання, узгодженому та наведеному у відповідному протоколі до цього договору, з можливістю отримання орендарем за рішенням орендодавця відповідних знижок.

Відповідно до п. 6.6. договору якщо інше не погоджено сторонами у відповідному протоколі, орендар вносить орендну плату у наступному порядку:

- орендна плата до кінця повного періоду (якщо таким періодом є доба), або першого періоду (якщо таким періодом є тиждень або місяць), або іншого періоду розрахунків вноситься попередньо: після підписання цього договору, але в будь-якому випадку до фактичного отримання обладнання в оренду (пп.6.6.1);

- за другий та кожний наступний період розрахунків, орендна плата вноситься попередньо: в строк не пізніше ніж 2 робочих дні до початку такого періоду розрахунків (п.п. 6.6.2).

Орендна плата вноситься орендарем в безготівковій формі на рахунок орендодавця на підставі та в розмірі згідно умов договору і відповідного протоколу до нього. З урахуванням того, що сторонами визначено строк оренди та порядок оплати орендних платежів, а також вартість оренди обладнання за конкретний період, то неотримання орендарем рахунку та/або акту виконаних робіт (наданих послуг) не є підставою для несплати орендарем орендної плати. Орендар самостійно, згідно погоджених умов (в строк) п. 6.6 договору та/або умов відповідного протоколу розраховує та сплачує орендну плату, інакше буде вважатись таким, що построчив платіж (п. 6.9 договору).

Згідно з п. 6.10 договору орендна плата не включає в себе витрати на: доставку, монтаж, нагляд за проведенням монтажних робіт, завантаження/розвантаження, ремонт обладнання, який виник з вини орендаря, витрачені орендарем енергоносії, паливно-мастильні та витратні матеріали, необхідні для належної експлуатації обладнання. Вказані послуги можуть бути надані орендарю за окрему плату на підставі відповідного договору або окремо виставленого рахунку орендодавця.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання перед відповідачем належним чином та передав останньому в орендне користування обладнання, визначене протоколами погодження істотних умов договору оренди № 300616-018К від 30.06.2016, № 080617-001К від 08.06.2017 та № 020617-015К від 02.06.2017, що підтверджується актами прийому-передачі № 020716-008К від 02.07.2016, № 080617-003К від 08.06.2017 та № 060617-001К від 06.06.2017, а також надав послуги з доставки та ремонту вказаного обладнання.

Відповідач, у свою чергу, орендоване обладнання повернув позивачу, що підтверджується актами повернення № 080916-023К від 08.09.2016, № 250917-013К від 25.09.2017 та № 160218-004К від 16.02.2018, проте плату за користування вказаним обладнанням, а також його ремонт та доставку оплатив частково.

Як свідчать матеріали справи, позивач надав відповідачу, а відповідач прийняв послуги з оренди обладнання на загальну суму 492 573,26 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 310716-101К від 31.07.2016, № 310816-101К від 31.08.2016, № 080916-025К від 08.09.2016, № 300717-041К від 30.06.2017, № 310717-197К від 31.07.2017, № 310817-220К від 31.08.2017, № 250917-017К від 25.09.2017, № 300917-070К від 30.09.2017, № 311017-078К від 31.10.2017, № 301117-084К від 30.11.2017, № 311217-135К від 31.12.2017, № 310118-086К від 31.01.2018, № 160218-004К від 16.02.2018, засвідченими підписами та печатками обох сторін.

Відповідач частково оплатив вказані послуги в сумі 214 139,24 грн., що підтверджується банківськими виписками по рахунку позивача за період з 30.06.2016 до 12.04.2018 (платежі від 02.07.2016, 11.08.2016, 31.08.2016, 12.09.2016, 07.06.2017, 14.06.2017, 07.08.2017, 23.08.2017, 19.09.2017, 28.09.2017, 04.10.2017, 19.10.2017, 18.11.2017, 16.11.2017, 05.12.2017, 16.02.2018, 02.03.2018, 14.03.2018, 22.03.2018).

Таким чином, судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем за послуги з оренди обладнання становить 278 434,02 грн.

Крім того, неоплаченими залишились послуги з доставки обладнання на суму 4 750,00 грн. та послуг з ремонту обладнання на суму 28 455,00 грн., надання яких підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 250917-018К від 25.09.2017 та № 091117-001К від 09.11.2017, засвідченими підписами та печатками обох сторін.

Отже, судом встановлено, що у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 311 639,02 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Положеннями ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України на орендаря покладений, зокрема, обов'язок своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Згідно з ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 7 вказаної статті, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 ст. 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач доказів, які б підтверджували оплату ним заборгованості перед позивачем в повному обсязі або спростовували доводи останнього, суду не надав.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача боргу в розмірі 311 639,02 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмежено відповідальністю «АЗБІ» (03142, м. Київ, проспект Академіка Палладіна, буд. 32, офіс 402, ідентифікаційний код 32049047) на користь товариства з обмежено відповідальністю «ФОРТРЕНТ» (08140, Київська обл., Києво-Святошинський район, село Білогородка, вул. Богатирська, буд. 2-А, ідентифікаційний код 32664239) борг в розмірі 311 639,02 грн. (триста одинадцять тисяч шістсот тридцять дев'ять грн. 02 коп.) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 674,59 грн. (чотири тисячі шістсот сімдесят чотири грн. 59 коп.).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 11.06.2018.

Суддя О.Г. Удалова