ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

13.06.2018

Справа № 910/7368/18

Суддя Господарського суду міста Києва Морозов C.М., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал", м. Київ

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Укрсвітло", м. Київ грошових коштів у розмірі 1 358,64 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного підприємства "Укрсвітло" грошових коштів за скид стічних вод із перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин у розмірі 1 358,64 грн.

Крім того, заявник просив покласти на боржника судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 176,20 грн.

Розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал", суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами ст. ст. 216 – 217 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Статтею 235 Господарського кодексу України встановлено, що за порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку.

Згідно ч. ч. 1, 2 статті 237 Господарського кодексу України підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов'язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред'явлення претензії порушнику зобов'язання. Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором.

Системний аналіз норм матеріального права дає підстави для висновку, що обов'язок сплатити суму оперативно-господарської санкції не є зобов'язанням в розумінні положень частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, а є заходом відповідальності за порушення зобов'язань.

Таким чином, вимога заявника про стягнення з боржника грошових коштів за скид стічних вод із перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин у розмірі 1 358,64 грн., хоча і випливає з укладеного між сторонами Договору № 10059/5-07 на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі від 17.01.2012р., проте названа сума коштів за своєю правовою природою є оперативно-господарською санкцією, а не заборгованістю за договором, відтак суд дійшов висновку про те, що заявником заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 ГПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

Згідно ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 176,20 грн. у зв’язку з відмовою в задоволенні заяви, покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 147-148, 150-154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, –

УХВАЛИВ:

1. У видачі судового наказу Приватному акціонерному товариству "Акціонерна компанія "Київводоканал" за вимогою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Укрсвітло" грошових коштів у розмірі 1 358,64 грн. відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                    C.М. Морозов