КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2018 р. Справа№ 910/20675/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Кропивної Л.В.

при секретарі: Ігнатюк Г.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу підприємства з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу - фірма "Вітал-Тер" (товариство з обмеженою відповідальністю)

на рішення господарського суду міста Києва від 15.03.2018 р.

у справі № 910/20675/17 (суддя - Маринченко Я.В.)

за позовом Українського державного геологорозвідувального інституту (державне підприємство)

до підприємства з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу - фірма "Вітал-Тер" (товариство з обмеженою відповідальністю)

про стягнення 55 873,78 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 р. Український державний геологорозвідувальний інститут звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до підприємства з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу - фірма "Вітал-Тер" (товариство з обмеженою відповідальністю) про стягнення 55 873,78 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 15.03.2018 р. позов задоволено: стягнуто з підприємства з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу - фірма "Вітал-ТЕР" на користь Українського державного геологорозвідувального інституту 30000грн. заборгованості, 2616 грн. 16 коп. трьох процентів річних, 23257 грн. 62 коп. інфляційних втрат.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що матеріалами справи належним чином доведено, що позивачем, у відповідності до умов укладеного між сторонами договору про виконання робіт №КД0559-01 від 03.11.2014 було виконано роботи з наукового дослідження за тематикою "Уточнення геологічної моделі Світанково-Логівської площі" на загальну суму 30000 грн. Відповідач в свою чергу вказані роботи прийняв, однак своєчасно не сплатив кошти за їх виконання, що є підставою для стягнення боргу та на підставі ст. 625 ГПК України підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення трьох відсотків річних та втрат від інфляції у зв'язку з несвоєчасним виконанням зобов'язання.

Не погодившись з рішенням, підприємство з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу - фірма "Вітал-Тер" (ТОВ) звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 15.03.2018 р. у справі № 910/20675/17 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що судом першої інстанції не було досліджено належним чином відсутність рахунку-фактури на оплату, що в свою чергу свідчить про ненастання обов'язку у відповідача щодо оплати за виконанні роботи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2018 року було прийнято до розгляду апеляційну скаргу підприємства з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу - фірма "Вітал-Тер" (товариство з обмеженою відповідальністю) та призначено розгляд справи на 29.05.2018 р.

В судовому засіданні 29.05.2018 року представники сторін не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники сторін були повідомлені належним чином. (а.с. 69,70).

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин нявки.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними у справі доказами.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 03.11.2014 між підприємством з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу - фірма "Вітал-Тер" (замовник) та Українським державним геологорозвідувальним інститутом (виконавець) укладено договір про виконання робіт №КД0559-01(а.с.14)

За умовами договору, виконавець зобов'язується за дорученням замовника виконати роботи з наукового дослідження за тематикою "Уточнення геологічної моделі Світанково-Логівської площі", відповідно до технічного завдання, визначеного у Додатку №1 до цього договору, а замовник зобов'язується належним чином прийняти та оплатити виконані роботи на умовах цього договору (п.1.1 договору). Кінцевим результатом робіт виконавця за цим договором має бути Звіт за результатами наукового дослідження за геологічною тематикою "Уточнення геологічної моделі Світанково-Логівської площі", що має перелік документів згідно з календарним планом виконання робіт за договором, наведеним у додатку №2 до цього договору ( п.1.2 договору) (а.с.20). Виконавець виконує роботи одним етапом, склад та строки якого представлені у Календарному плані виконання робіт за договором ( п.1.4 договору).

Пунктами 2.1 та 2.2 договору сторони погодили, що ціна договору визначається на підставі Кошторисного розрахунку вартості робіт за цим договором, наведеного у Додатку №3 до цього договору, що є його невід'ємними частинам, і становить 25000 грн., крім того ПДВ - 5000 грн., всього - 30000 грн.(а.с.21). Замовник сплачує всю суму ціни договору, що складає 25000 грн., крім того ПДВ - 5000 грн. на підставі Акту приймання-передачі виконаних робіт та рахунку-фактури протягом 10 (десяти) банківських днів, починаючи з дня, наступного за днем підписання уповноваженими представниками сторін визначеного у цьому пункті Акту приймання-передачі виконаних робіт та скріплення його печатками сторін.

За умовами пунктів 3.1.1 та 3.1.3 договору, виконавець зобов'язаний виконати роботи, визначені у п.1.1 цього договору, на основі документів, які отримані виконавцем від замовника та надати замовнику Звіт за результатами виконання Технічного завдання до договору у строки, які вказані у Календарному плані виконання робіт за договором. Після виконання робіт за цим договором, виконавець зобов'язаний, передати замовнику Звіт у кількості примірників, визначених у пункті 1.3 цього договору, підписаних уповноваженим представником виконавця та скріплених печаткою виконавця за окремим Актом приймання-передачі Звіту, а також акт приймання-передачі виконаних робіт і рахунок-фактуру на сплату ціни договору. Акт приймання-передачі Звіті і Акт приймання-передачі виконаних робіт мають бути складені кожний у 2 (двох) оригінальних примірниках, підписаних уповноваженим представником виконавця і скріплені печаткою виконавця.

Також, умовами пунктів 3.2.1, 3.2.2. та 3.2.3 договору сторони передбачили, що замовник зобов'язаний, при відсутності претензій прийняти від виконавця Акт приймання-передачі Звіту шляхом підписання уповноваженим представником замовника 2 (двох) оригінальних примірників Акту приймання-передачі Звіту та скріплення їх печаткою замовника та повернути 1 (один) оригінальний примірник Акту приймання-передачі Звіту виконавцю. При відсутності претензій, замовник зобов'язаний, прийняти від виконавця виконані роботи шляхом підписання уповноваженим представником замовника 2 (двох) оригінальних примірників Акту приймання-передачі виконаних робіт та скріплення їх печаткою замовника та повернути 1 (один) оригінальний примірник Акту приймання-передачі виконаних робіт виконавцеві або надати відмову у прийняття виконаних робіт у письмовій формі з відповідними поясненнями у строк 7 (семи) робочих днів, починаючи з дня отримання Акту приймання-передачі виконаних робіт. Якщо замовник не надав письмової відмові від прийняття виконаних робіт протягом строку, визначеного у цьому пункті договору, роботи вважаються наданими належним чином та прийнятими у повному обсязі. Замовник зобов'язаний оплатити виконавцю ціну договору за виконані роботи у порядку, розмірі та у строки, визначені у цьому договорі на підставі рахунків-фактур та Акту приймання-передачі виконаних робіт, підписаного уповноваженими представниками сторін та скріпленого печатками сторін.

Пунктом 5.1 договору сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до п.8.1 договору, цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2014, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

Додатками №1 та №2 "Геологічне (технічне) завдання на виконання робіт" та "Календарний план" сторони, зокрема, погодили строки виконання робіт та визначили їх строком у 1 (один) місяць.(а.с.19, 20)

Як вбачається із Додатку №3 "Кошторисний розрахунок", кошторисна вартість робіт складає всього 30000 грн.(а.с.21)

Додатком №4 "Протокол погодження договірної ціни" сторони погодили договірну ціну за виконання робіт за договором в розмірі 25000 грн., крім того ПДВ - 5000 грн., всього - 30000 грн.(а.с.22)

Як видно з матеріалів справи, позивачем, на виконання умов укладеного між сторонами договору було складено Звіт до договору №КД-0559-01 від 03.11.2014 за результатами наукового дослідження за геологічною тематикою "Уточнення геологічної моделі Світанково-Логівської площі", належним чином завірена копія якого наявна в матеріалах справи.(а.с.25)

На виконання умов вказаного договору, сторонами було складено та підписано Акт здавання-приймання виконаних робіт від 28.11.2014 на загальну суму 30000 грн. (а.с.23). Зазначений акт підписано уповноваженими представниками обох сторін та скріплено відповідними печатками підприємств. Доказів щодо наявності заперечень стосовно якості, кількості або вартості виконаних позивачем робіт матеріали справи не містять.

Крім того, позивачем було виставлено відповідачеві рахунок №1920 від 04.12.2014 на оплату виконаних позивачем робіт на суму 30000 грн.(а.с.24).

Оскільки, відповідач не виконав належним чином зобов'язання по договору № КД0559-01 від 03 листопада 2014 року в частині оплати за виконані роботи, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення основного боргу в розмірі 30 000 грн., 3 відсотків річних в розмірі 2 616,16 грн. та втрат від інфляції в розмірі 23 257,62 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що матеріалами справи належним чином доведено, належне виконання позивачем своїх обов'язків за договором № КД0559-01 від 03 листопада 2014 року, відповідачем не надано належних та допустимих доказів оплати за виконанні роботи чи наявності письмових заперечень щодо якості виконаних позивачем робіт.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст.892 Цивільного кодексу України за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт підрядник (виконавець) зобов'язується провести за завданням замовника наукові дослідження, розробити зразок нового виробу та конструкторську документацію на нього, нову технологію тощо, а замовник зобов'язується прийняти виконану роботу та оплатити її. Договір може охоплювати весь цикл проведення наукових досліджень, розроблення та виготовлення зразків або його окремі етапи.

У відповідності до ч.1 ст.894 Цивільного кодексу України виконавець зобов'язаний передати, а замовник прийняти та оплатити повністю завершені науково-дослідні або дослідно-конструкторські та технологічні роботи. Договором можуть бути передбачені прийняття та оплата окремих етапів робіт або інший спосіб оплати.

Як передбачено ч.1 , ч.2 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог , що у певних умовах звичайно ставляться, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, позивачем, у відповідності до умов укладеного, між сторонами договору було виконано роботи з наукового дослідження за тематикою "Уточнення геологічної моделі Світанково-Логівської площі" на загальну суму 30000 грн.

Як видно з матеріалів справи сторонами на підтвердження виконання робіт за договором №КД0559-01 від 03.11.2014 було складено та підписано Акт здавання-приймання виконаних робіт від 28.11.2014 на загальну суму 30000 грн. (а.с.23). Зазначений акт підписано уповноваженими представниками обох сторін та скріплено відповідними печатками підприємств. Доказів щодо наявності заперечень стосовно якості, кількості або вартості виконаних позивачем робіт матеріали справи не містять. Крім того, позивачем було виставлено відповідачеві рахунок №1920 від 04.12.2014 на оплату виконаних позивачем робіт на суму 30000 грн.(а.с.24).

У свою чергу, відповідач вказані роботи прийняв, без жодних зауважень, проте не оплатив, внаслідок невиконання відповідачем належним чином своїх зобов'язань за договором в частині повної та своєчасної оплати виконаних позивачем робіт у останнього утворилась заборгованість в розмірі 30000 грн.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що у відповідача був відсутній обов'язок сплати за виконанні роботи, оскільки він не отримував рахунок фактуру від 04.12.2014 року № 1920 на суму 30 000 грн., оскільки при підписанні акту здавання -приймання робіт за договором КД-0559-01 від 03.11.2014 року відповідач був обізнаний щодо обов'язку сплати 30 000 грн. за виконані роботи. Крім, того при підписані вищевказаного акту сторони погодили, що останній є основою для проведення розрахунків між сторонами.

Отже, зважаючи на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за виконані роботи в розмірі 30000 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, колегія суддів погоджується з висновком про задоволення позовних вимог в цій частині зважаючи на наступне.

Вимогами статті 625 ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов'язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов'язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому проценти річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК і ст. 230 ГК.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у постанові від 26.04.2017 р. у справі № 3-1522гс16.

Інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97р при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно слід вважати, що сума, яка внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Пунктом 5.1 договору сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Таким чином, оскільки відповідач своєчасно, взяті на себе зобов'язання, щодо сплати боргу за виконанні роботи у встановлений термін не виконав, колегія суддів перевіривши розрахунок інфляційних втрат в розмірі 23257,62 грн. за період з січня 2015 по вересень 2017 року та трьох відсотків річних в сумі 2616,16 грн. за період з 13.12.2014 по 07.11.2017 рік., погоджується з висновком суду першої інстанції що він є вірним та позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги обґрунтовані, належним чином доведені, а тому підлягають задоволення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Відповідно до ст. ст. 73,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про те, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 15.03.2018 року у справі № 910/20675/17, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу підприємства з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу - фірма "Вітал-Тер" (товариство з обмеженою відповідальністю) на рішення господарського суду міста Києва від 15.03.2018 року у справі № 910/20675/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 15.03.2018 року у справі № 910/20675/17 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/20675/17 повернути до місцевого господарського суду .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 04.06.2018 р.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Л.В. Кропивна