ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/13957/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткаченко Н.Г. - головуючого, Білоуса В.В., Жукова С.В.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Чернівецької обласної державної адміністрації

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2018

та рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2017

у справі № 910/13957/17

за позовом Чернівецької обласної державної адміністрації

до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк"

про стягнення 165 554, 81 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року Чернівецька обласна державна адміністрація звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ "Державний ощадний банк" про 165 554, 81 грн. збитків.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.09.2017 (суддя Трофименко Т.Ю.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2018 (колегія суддів у складі: Тарасенко К.В. - головуючого, Іоннікової І.А., Куксова В.В.), у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням місцевого та постановою апеляційного господарських судів, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог заявник касаційної скарги посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.03.2018 відкрито провадження за касаційною скаргою, призначено її до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справ та встановлено строк на подання відзивів на касаційну скаргу та доказів надсилання їх копій іншим учасникам справи до 04.04.2018.

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому відповідач просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, посилаючись на те, що суди встановили всі необхідні обставини для правильного вирішення спору, та на підставі повного та всебічного дослідження доказів, з правильним застосуванням норм матеріального права та без порушення норм процесуального права, дійшли правомірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь головуючого судді Ткаченко Н.Г., переглянувши в касаційному порядку оскаржувані судові рішення, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, між ПАТ "Державний ощадний банк" (банком) та Чернівецькою обласною державною адміністрацією (клієнтом) 04.02.2013 укладено договір банківського рахунку № 740, відповідно до п. 1.1 якого банк зобов'язується надати клієнту послуги з розрахунково-касового обслуговування, які пов'язані з переказом грошей з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому грошей у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачений цим договором, а клієнт зобов'язується оплачувати вартість таких послуг та надає банку право користування тимчасово вільними коштами клієнта на власний розсуд.

Відповідно до п. 2.1 договору банк протягом трьох банківських днів після надання всіх необхідних документів зобов'язаний відкрити клієнту поточний рахунок №8040 в євро та надавати послуги з розрахунково-касового обслуговування, відповідно до умов цього договору, чинного законодавства України, в тому числі, нормативно-правових актів Національного банку України.

Так, Сучавською повітовою радою (Румунія) 08.01.2014 здійснено переказ грошових коштів на рахунок Чернівецької обласної державної адміністрації в сумі 35 162, 56 євро.

Зазначені кошти 10.01.2014 зараховані банком на рахунок позивача (за вирахуванням банківської комісії).

З наявних у матеріалах справи меморіальних ордерів та банківської виписки з рахунку Чернівецької обласної державної адміністрації вбачається, що 50% від вказаної вище суми банком було реалізовано на виконання Постанови правління Національного банку України "Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті" № 453 від 14.11.2013 (далі - Постанова № 453) (чинній станом на 10.01.2014), а кошти від продажу іноземної валюти (євро) зараховано на казначейський рахунок позивача. Вказані обставини підтверджуються наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 006(24527417) від 10.01.2014.

За твердженнями позивача, дії банку з продажу 50% від суми грошових коштів, які надійшли на рахунок Чернівецької обласної державної адміністрації в іноземній валюті (євро), є неправомірними, оскільки не підлягали обов'язковому продажу на міжбанківську валютному ринку України надходження в іноземній валюті за проектами (програмами) міжнародної технічної допомоги, що пройшли державну реєстрацію.

При цьому позивач зазначає, що грошові кошти, які надійшли на рахунок Чернівецької обласної державної адміністрації від Сучавської повітової ради були перераховані на виконання міжнародного проекту "Безпечний туризм в горах Буковини", тобто за проектом міжнародної технічної допомоги, у зв'язку з чим діями банку було завдано збитків позивачу в розмірі 5 492, 71 євро, що еквівалентно 165 554, 81 грн., як втрат понесених внаслідок коливання курсу гривні до євро з моменту надходження грошових коштів на рахунок й продажу їх частини на міжбанківську валютному ринку та до моменту перерахування грошових коштів у відповідності до умов проекту на рахунок Департаменту екології та туризму облдержадміністрації.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що станом на момент надходження грошових коштів в іноземній валюті на рахунок позивача відповідачу не було надано належних відомостей (реєстраційної картки проекту), які підтверджують, що вказані кошти надійшли на виконання міжнародного проекту, а отже, у банку були відсутні підстави вважати, що такі надходження не підлягають обов'язковому продажу на міжбанківському валютному ринку відповідно до вимог Постанови № 453. Враховуючи викладене та беручи до уваги, що дії банку відповідали приписам Постанови № 453, суди дійшли висновку про відсутність протиправної поведінки відповідача, як однієї з обов'язкових складових цивільного правопорушення, необхідних для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, та, як результат, - про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів, з огляду на таке.

Пунктом 2 Постанови № 453 (чинній станом на 10.01.2014) встановлено вимогу щодо обов'язкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень в іноземній валюті із-за кордону на користь юридичних осіб, які не є уповноваженими банками, фізичних осіб - підприємців, іноземних представництв (крім офіційних представництв), на рахунки, відкриті в уповноважених банках для ведення спільної діяльності без створення юридичної особи, а також надходжень в іноземній валюті на рахунки резидентів, відкриті за межами України на підставі індивідуальних ліцензій Національного банку України.

За приписами даного пункту не підлягають обов'язковому продажу на міжбанківському валютному ринку України надходження в іноземній валюті, зокрема, за проектами (програмами) міжнародної технічної допомоги, що пройшли державну реєстрацію.

Уповноважений банк зобов'язаний здійснити обов'язковий продаж надходжень в іноземній валюті згідно з вимогами цього пункту та в установленому Національним банком України розмірі: без доручення клієнта; не пізніше ніж на наступний робочий день після дня зарахування таких надходжень на розподільчий рахунок.

Враховуючи викладене, банк був зобов'язаний без доручення клієнта здійснити обов'язковий продаж надходжень в іноземній валюті не пізніше ніж на наступний робочий день після дня зарахування таких надходжень на розподільчий рахунок за відсутності доказів того, що такі надходження не підлягають обов'язковому продажу на міжбанківському валютному ринку України.

Відповідно до п. 1 Порядку залучення, використання та моніторингу міжнародної технічної допомоги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 153 від 15.02.2002 (далі - Порядок № 153) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) він визначає процедуру залучення, використання та моніторингу міжнародної технічної допомоги, в тому числі державної реєстрації, моніторингу проектів (програм), акредитації виконавців (юридичних осіб - нерезидентів).

Пунктом 2 Порядку № 153 передбачалось, що проектом є документ, яким визначаються спільні дії учасників проекту (донорів, виконавців, бенефіціарів, реципієнтів), а також ресурси, необхідні для досягнення цілей надання міжнародної технічної допомоги протягом установлених строків.

Пунктами 11, 12, 13 Порядку № 153 визначено, що проекти (програми) підлягають обов'язковій державній реєстрації. Державна реєстрація проектів (програм) є підставою для акредитації їх виконавців, а також реалізації права на одержання відповідних пільг, привілеїв, імунітетів, передбачених законодавством та міжнародними договорами України. Державна реєстрація проектів (програм) провадиться Мінекономрозвитку.

За приписами п. 18 Порядку № 153 державна реєстрація проекту (програми) підтверджується реєстраційною карткою проекту (програми), складеною за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку, яка підписується уповноваженою особою Мінекономрозвитку, засвідчується печаткою Міністерства та видається заявникові з надсиланням копії бенефіціарові протягом п'яти робочих днів від дати прийняття рішення про проведення державної реєстрації проекту (програми). Одночасно з видачею реєстраційної картки проекту (програми) робиться відповідний запис у єдиному реєстрі проектів, що реалізуються в Україні з використанням ресурсів міжнародних фінансових організацій та міжнародної технічної допомоги, та розміщується план закупівлі на офіційному сайті Мінекономрозвитку (крім інформації, що становить комерційну таємницю).

Судами обох інстанцій встановлено, що грошові кошти від Сучавської повітової ради в сумі 35 162, 56 євро надійшли на рахунок Чернівецької обласної державної адміністрації на виконання міжнародного проекту "Безпечний туризм в горах Буковини", а сам проект було зареєстровано Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, про що свідчить реєстраційна картка проекту (програми) № 2929 від 06.12.2013.

Разом з тим, за твердженнями відповідача, які позивачем не заперечувались, станом на дату надходження на рахунок Чернівецької обласної державної адміністрації грошових коштів в іноземній валюті від Сучавської повітової ради в сумі 35 162, 56 євро, банку не було надано документів, які б підтверджували надходження цих грошових коштів саме на виконання міжнародного проекту "Безпечний туризм в горах Буковини". Такі документи були надані банку лише 13.01.2014.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що Порядок № 453 передбачав обов'язок банку без доручення клієнта здійснити обов'язковий продаж надходжень в іноземній валюті не пізніше ніж на наступний робочий день після дня зарахування таких надходжень на розподільчий рахунок (тобто у проміжок часу від дня надходження зарахування таких коштів до кінця наступного робочого дня після дня зарахування таких надходжень на розподільчий рахунок), колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів, що у даному випадку відсутня протиправна поведінка відповідача як одна з обов'язкових складових цивільного правопорушення, необхідна для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків.

В свою чергу для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною умовою є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому саме на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків (аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 910/6657/16).

Таким чином, з огляду на встановлену судами попередніх інстанцій відсутність у діях відповідача усіх елементів складу цивільного правопорушення, необхідних для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів про відмову у задоволенні позову.

Доводи скаржника зазначеного не спростовують та зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, що суперечить ст. 300 ГПК України, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 якої переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права та не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів про відмову у задоволенні позову, у зв'язку з чим касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2017 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2018 - без змін.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржувані судові рішення, судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на заявника касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Чернівецької обласної державної адміністрації залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2017 у справі № 910/13957/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя - Ткаченко Н.Г.

Судді- Білоус В.В.

Жуков С.В.