РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2018Справа № 910/4489/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технічний центр "Анкомтех" Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АльфаБізнес-Групп" м. Києва

про стягнення боргу, неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов'язання, ціна позову 87627,37 грн.

Суддя Паламар П.І.

Секретар судового засідання Хахуда О.В.

Представники:

від позивача: Горбань Р.М.,

від відповідача: Вітко О.Ю.

СУТЬ СПОРУ :

у квітні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Технічний центр "Анкомтех" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що всупереч умов укладеного між ним та відповідачем договору на сервісне обслуговування та продаж запасних частин № ТО-ПР-170/280416 від 28 квітня 2016 р. останній частково оплатив одержаний товар вартістю 63043,96 грн., заборгувавши 59984,78 грн.

З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь суму боргу, борг з урахуванням встановленого індексу інфляції 9085,01 грн., три проценти річних з простроченої суми 2105,32 грн., пеню 16452,26 грн., а також понесені ним по справі судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність заявлених вимог. Вказував, що товар за спірним договором він не замовляв, рахунків-фактур №№ 2234, 2261 від 25 січня 2017 р., 3118 від 1 лютого 2017 р., 3209 від 2 лютого 2017 р., 3467, 3490 від 6 лютого 2017 р. не погоджував, товар (запасні частини) за договором позивачем йому не передавався, а тому обов'язок по оплаті за цей товар у нього відсутній. Також пояснив, що ним було помилково перераховано на рахунок позивача кошти у розмірі 3059,18 грн. у зв'язку з чим з метою повернення цих коштів він звернувся до позивача з вимогою № 1-2018 від 25 квітня 2018 р.

Позивач у відповіді на відзив вказував, що доводи відповідача про неодержання ним товару за договором є необґрунтованими, оскільки суперечать змісту податкових декларацій з податку на додану вартість №№ 2652, 2692 від 25 січня 2017 р., 3666 від 1 лютого 2017 р., 3772 від 2 лютого 2017 р., 4093, 4115 від 6 лютого 2017 р., в яких відповідач визнав спірну господарську операцію щодо придбання у позивача запасних частин у заявленому обсязі.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач пояснив, що відповідні суми з податку на додану вартість були виключені зі складу податкового кредиту шляхом подання до Державної фіскальної служби України уточнених розрахунків податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за період січня-лютого 2017 року, тому посилання позивача з цього приводу вважав безпідставними.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 28 квітня 2016 р. між сторонами по справі укладено договір на сервісне обслуговування та продаж запасних частин № ТО-ПР-170/280416, відповідно до якого позивач зобов'язався надавати відповідачу на платній основі послуги по мийці, технічному обслуговуванню, поточному та капітальному ремонту транспортних засобів, здійснювати ремонт та обслуговування холодильних установок та кондиціонерів THERMO KING, автомобільних обігрівачів, регенерацію автомобільних шин, а також продаж запасних частин для вантажного автотранспорту в асортименті, кількості та за цінами вказаними у видаткових накладних, які є невід'ємними частинами договору, а останній - прийняти та оплатити надані послуги та/або переданий товар на умовах договору.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями представників сторін, наявною у матеріалах справи копією зазначеного договору.

Заявлені позивачем вимоги зводяться до невиконання відповідачем обов'язку за договором щодо оплати одержаного останнім протягом січня-лютого 2017 року товару вартістю 59984,78 грн.

Відповідно до умов п. 2.1 договору продаж товару здійснюється виконавцем згідно заявки від замовника, здійсненої в усній або письмовій формі, в якій вказується найменування та кількість товару. На підставі заявки віз замовника, виконавцем оформлюються рахунок-фактура на замовлений товар, в якому вказується ціна, кількість, асортимент, термін сплати суми ціни товару та надається замовнику для погодження. У разі погодження замовником рахунку-фактури, виконавцем здійснюється відвантаження товару.

Право власності на товар переходить від виконавця до замовника з моменту фактичного прийому-передачі товару та підписання уповноваженими представниками сторін видаткових накладних (п. 2.13 договору).

Всупереч вимог ст. 74 ГПК України позивачем не надано належних і допустимих доказів узгодження відповідачем поставки товару за договором, а також передачі відповідачу товару за договором у заявлених обсязі та номенклатурі.

З поданих позивачем видаткових накладних №№ 2652, 2692 від 25 січня 2017 р., 3153 від 30 січня 2017 р., 3666 від 1 лютого 2017 р., 3772 від 2 лютого 2017 р., 4093, 4115 від 6 лютого 2017 р. не вбачається, що товар був переданий відповідачу, оскільки вони складені одноособово представниками позивача і не підписані відповідачем.

Подані рахунки-фактури №№ 2234, 2261 від 25 січня 2017 р., 3118 від 1 лютого 2017 р., 3209 від 2 лютого 2017 р., 3467, 3490 від 6 лютого 2017 р., платіжні доручення №№ 3962 від 14 листопада 2016 р., 3956 від 20 грудня 2016 р. не підтверджують факту передачі відповідачу товару за договором, тому доводи з цього приводу є безпідставними.

Інших доказів передачі позивачем указаного майна відповідачу суду також не надано.

Посилання позивача на лист ТОВ "АльфаБізнес-Групп" № 03-02/2017, як доказ одержання відповідачем товару за спірним договором є також необґрунтованими, оскільки зі змісту указаного листа слідує, що замовлення по рахункам-фактурам №№ 2234, 2261 від 25 січня 2017 р., 2677 від 30 січня 2017 р., 3209 від 2 лютого 2017 р., 3118 від 1 лютого 2017 р. не відповідачем, а від його імені іншою не уповноваженою на це особою, дії якої той не схвалював.

Ці обставини також підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими показаннями свідка директора Товариства з обмеженою відповідальністю "АльфаБізнес-Групп" ОСОБА_1 від 31 травня 2018 р., які засвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сиротою М.А. та зареєстровані в реєстрі за № 376.

Враховуючи, що позивачем не доведено факту порушення його прав з боку відповідача, у задоволенні позову відповідно до вимог ст. 15 ЦК України слід відмовити.

Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Технічний центр "Анкомтех" Київської області відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 11 червня 2018 р.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар