УХВАЛА

31 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 902/1151/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В.Г.,

суддів: Катеринчук Л.Й., Погребняка В.Я.

учасники справи:

заявник - Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк"

боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Глоінвест"

арбітражний керуючий - розпорядник майна Болховітін В.М.,

розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Мостобуд"

на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 12.02.2018

у складі колегії суддів: Дужич С.П. (головуючий), Демидюк О.О., Саврій В.А.

та на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 03.11.2016 (в частині затвердження вимог ПАТ "Альфа-Банк")

у складі судді Міліціанової Р.В.

у справі за заявою ПАТ "Альфа-Банк"

до ТОВ "Глоінвест"

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Розгляд справи відбувається відповідно до положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції Закону від 22.12.2011 № 4212-VI, чинній після 19.01.2013, далі - Закон про банкрутство).

Хронологія подій та опис фактів, встановлених судами першої та апеляційної інстанції

30.12.2013 рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/17195/13 за позовом ПАТ "Альфа-Банк" до ТОВ "Глоінвест" та ПАТ "Мостобуд" стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитом у розмірі 63 600 000 грн та 4 200 000 доларів США, що становить еквівалент 33 570 600 грн по курсу Національного банку України станом на 30.12.2013, заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 9 107 107, 30 грн та 423 958, 33 доларів США, що становить еквівалент 3 388 698, 93 грн по курсу Національного банку України станом на 30.12.2013, пеню за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 1 087 298, 63 грн та 71 802, 74 доларів США, що становить еквівалент 573 919, 30 грн по курсу Національного банку України станом на 30.12.2013, пеню за прострочення сплати процентів у розмірі 154 094, 95 грн та 3 671, 28 доларів США, що становить еквівалент 29 344, 54 грн по курсу Національного банку України станом на 30.12.2013, та витрати по сплаті судового збору у розмірі 70 540, 50 грн.

Зазначені вимоги ґрунтувалися на укладеному між ПАТ "Альфа-Банк" та ТОВ "Глоінвест" Кредитному договорі від 08.09.2011 №128/11 та укладеному між ПАТ "Альфа-Банк" та ПАТ "Мостобуд"договорі поруки від 08.09.2011 № 39-П/11.

Рішення Господарського суду міста Києва від 30.12.2013 у справі № 910/17195/13 було залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 25.04.2017.

17.09.2015 ухвалою Господарського суду Вінницької області за заявою ПАТ "Альфа-Банк" порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Глоінвест", визнано вимоги ініціюючого кредитора у сумі 137 485 018, 80 грн, введено процедуру розпорядження майном, призначено розпорядника майном Ковальського І.І., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

При цьому сума 137 485 018, 80 грн, що її зазначено ініціюючим кредитором у заяві про порушення справи про банкрутство, складалася з суми боргу згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 30.12.2013 у сумі 174 452 959, 85 грн за вирахуванням сум погашення боргу під час виконавчого провадження по виконанню зазначеного вище судового рішення.

При цьому під час подання заяви про порушення справи про банкрутство валютна складова резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 30.12.2013 була обрахована ініціюючим кредитором у гривневому еквіваленті станом на 12.08.2015 - моментом подачі заяви про банкрутство.

16.10.2015 ПАТ "Альфа-Банк" звернулося до господарського суду Вінницької області з заявою про визнання та включення до реєстру вимог кредиторів додаткових кредиторських вимог до боржника на суму 52 418 073, 92 грн (25 820 480, 49 грн + 1 250 423, 54 доларів США, що по курсу НБУ станом на 07.10.2015 становить 26 589 067, 43 грн + 6 090 грн - судовий збір за подачу заяви про порушення справи про банкрутство + 2 436 грн судовий збір за подачу заяви з додатковими вимогами) (т. 2, а.с. 4-5).

11.04.2016 постановою Рівненського апеляційного господарського суду ухвалу Господарського суду Вінницької області від 17.09.2015 залишено без змін.

28.09.2016 постановою Вищого господарського суду України, у справі № 902/1151/15, було частково змінено резолютивну частину постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 11.04.2016 і викладено її у такій редакції: "Визнати вимоги кредитора - ПАТ "Альфа-Банк" , 01001, м. Київ, вул. Десятинна, 4/6, код 23494714 в сумі 111 581 604, 15 грн. В іншій частині ухвалу господарського суду Вінницької області від 17.09.2015 у справі №902/1151/15 залишити без змін" (т.4 а.с.154-159).

При цьому у даній постанові ВГСУ вказав: "рішенням господарського суду міста Києва від 30.12.2013 у справі № 910/17195/13, яким підтверджуються безспірні вимоги ініціюючого кредитора, задоволено позов ПАТ "Альфа-Банк" щодо стягнення з ТОВ "Глоінвест" та його поручителя - ПАТ "Мостобуд" на користь ПАТ "Альфа-Банк" заборгованості в розмірі 111 581 604,15грн.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку відповідно до статей 91,101 ГПК України, судом апеляційної інстанції встановлено, що з огляду на прийняте господарським судом м. Києва рішення у справі № 910/17195/13, безспірною сумою у даному випадку є сума 111 581 604, 15 грн., стягнута солідарно з ТОВ "Глоінвест" та ПАТ "Мостобуд".

Різниця, що виникла внаслідок зміни курсу гривні до долара США, у період із дня прийняття рішення (30.12.2013р.) до дня подання заяви про визнання боржника банкрутом (18.08.2015р.) має іншу правову природу, ніж сума заборгованості, яка підтверджена судовим рішенням у справі № 910/17195/13.

А тому із вимогами до боржника щодо різниці, яка виникла внаслідок зміни курсу гривні до долара США, кредитор ПАТ "Альфа-Банк" має право звернутися до суду відповідно до статті 23 Закону про банкрутство".

02.11.2016 ПАТ "Альфа-Банк" звернулося до господарського суду Вінницької області із заявою про уточнення кредиторських вимог, в якій просить визнати заявлені ПАТ "Альфа-Банк" додаткові вимоги на суму 115 289 429, 62 грн. та включити їх до реєстру вимог кредиторів ТОВ "ГЛОІНВЕСТ". (т.4 а.с.225-228).

03.11.2016 ухвалою господарського суду Вінницької області ПАТ "Альфа-Банк" визнано кредитором у даній справі про банкрутство ТОВ "ГЛОІНВЕСТ" із сумою додаткових вимог 78 321 488,57 грн. (8 526,00 грн. - судового збору - перша черга задоволення вимог кредиторів, 72 771 714,90 грн. - 4-та черга задоволення вимог кредиторів та 5 541 247,67 грн. неустойки - шоста черга задоволення вимог кредиторів), в задоволенні заявлених ПАТ "Альфа-Банк" вимог у розмірі 36 967 941,05 грн відмовлено. (т.5, а.с.3-5).

Мотивом прийняття ухвали суду першої інстанції стало визнання 28.09.2016 постановою Вищого господарського суду України обґрунтованості заявлення вимог ПАТ "Альфа-Банк" у сумі 25 903 414,65 грн курсової різниці, яка виникла у період з моменту винесення рішення від 30.12.2013 до серпня 2015 року, коли ініціюючим кредитором було подано заяву про порушення справи про банкрутство боржника.

Додатково суд першої інстанції визнав вимоги ПАТ "Альфа-Банк" у сумі 52 418 073,92 грн та суму сплаченого судового збору 8 526 грн., що їх було зазначено ініціюючим кредитором у заяві ПАТ "Альфа-Банк" від 16.10.2015 про визнання та включення до реєстру вимог кредиторів додаткових кредиторських вимог до боржника на суму 52 418 073,92 грн.

18.01.2017 Постановою Господарського суду Вінницької області ТОВ "Глоінвест" визнано банкрутом, введено ліквідаційну процедуру, ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого Болховітіна В.М.

12.02.2018 постановою Рівненського апеляційного господарського суду ухвалу господарського суду Вінницької області від 03.11.2016 залишено без змін.

При цьому на відміну від суду першої інстанції, який арифметично склав суму курсової різниці 25 903 414,65 грн, яка виникла у період з моменту винесення рішення від 30.12.2013 до серпня 2015 і фактично визначена постановою Вищого господарського суду України від 28.09.2016 та суму додаткових кредиторських вимог до боржника на суму 52 418 073,92 грн, зазначених у заяві ПАТ "Альфа-Банк" від 16.10.2015, суд апеляційної інстанції здійснив обрахунок у іншій спосіб, дійшовши аналогічного арифметичного результату.

Так у своїй постанові від 12.02.2018 (т. 9 а.с. 40) суд апеляційної інстанції склав суми, що їх було заявлено в заяві про порушення справи про банкрутство - 137 485 018, 80 грн та суму додатково заявлених вимог 52 418 073,92 грн та відняв від них суму вимог, що їх було визнано згідно постановою Вищого господарського суду України від 28.09.2016 -111 581 604,15 грн.

Касаційне провадження.

02.03.2018 ПАТ "Мостобуд" подано касаційну скаргу в якій скаржник просить скасувати ухвалу господарського суду Вінницької області від 03.11.2016 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 12.02.2018, а справу повернути до суду першої інстанції в частині розгляду вимог ПАТ "Альфа-Банку", посилаючись на порушення судами сттатей 1, 2, 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та статей 192, 524, 533, 534 ЦК України.

При цьому скаржник посилається на те, що стаття 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачає іншого варіанту визначення гривневого еквіваленту грошових валютних зобов'язань, аніж курс НБУ на дату подання кредитором грошових вимог. Окрім того, на думку скаржника, всупереч змісту 10.4. Кредитного договору від 08.09.2011 №128/11, укладеного між ПАТ "Альфа-Банк" як кредитодавцем та ТОВ "Глоінвест" як позичальнком ПАТ "Альфа-Банк" порушило черговість зарахування платежів.

22.03.2018 зазначену касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого Пєскова В.Г., суддів: Катеринчук Л.Й., Погребняка В.Я.

Ухвалою Верховного Суду від 02.04.2018 призначено розгляд касаційної скарги ПАТ "Мостобуд" у цій справі на 17.05.2018.

У судовому засіданні 17.05.2018 Верховним Судом оголошено перерву у розгляді справи до 31.05.2018.

Підстави для передачі справи на розгляд палати.

Під час підготовки до касаційного розгляду касаційної скарги у нинішній справі колегією суддів було виявлено постанову Касаційного господарського суду від 29.03.2018 у справі № 916/4644/15 за заявою ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції до ТОВ «Південбуд» про визнання банкрутом.

У пункті 44 постанови від 29.03.2018 у справі № 916/4644/15 Верховний Суд у складі колегії суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду (судді: Жуков С.В., Білоус В.В,, Ткаченко Н.Г.) дійшов висновку про те, що діюче законодавство не передбачає стягнення курсової різниці з боржника після прийняття відповідного рішення суду, отже повторне звернення з додатковими вимогами до боржника, які вже визнані судом та ґрунтуються на одному і тому самому судовому рішенні, є таким, що суперечить Закону про банкрутство.

Водночас, у цій постанові зроблено висновок, що системний аналіз статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, дає підстави дійти висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України - частиною другою статті 625 ЦК України.

Частиною першою статті 302 ГПК України передбачено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати або у складі такої палати.

Відповідно до частини четвертої статті 303 ГПК України про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 302 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п'ятій або шостій статті 302 цього Кодексу.

Обґрунтування щодо необхідності відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше ухваленому рішенні Верховного Суду.

На думку колегії суддів Касаційного господарського суду у складі суддів Пєскова В.Г., Катеринчук Л.Й, Погребняка В.Я. для визначення розміру грошових вимог кредитора у результаті встановленої рішенням суду заборгованості у доларах США за кредитним договором слід керуватися положеннями не статті 625 ЦК України, а абзацом третім статті 23 Закону про банкрутство, де зазначено, що склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов'язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

При цьому колегія суддів бере до уваги, що законом не заборонено визначати ціну, грошове зобов'язання тощо в іноземній валюті, а засобом платежу в Україні є національна валюта - гривня.

Більше того судова колегія керується правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.02.2018 у справі № 638/3755/15-ц (638/1839/14-ц), де суд вказав, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України). Загальні положення виконання грошового зобов'язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Оскільки рішенням Господарського суду міста Києва від 30.12.2013 у справі № 910/17195/13 визначено зобов'язання боржника частина - у гривнях, а частина - у доларах США, то, на думку колегії суддів у даній справі розмір грошових вимог ПАТ "Альфа-Банк" у частині зобов'язань боржника в іноземній валюті має бути визначено в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Враховуючи викладене, з огляду на положення частини 1 статті 302 Господарського процесуального кодексу України, Суд дійшов висновку про необхідність передачі справи на розгляд Судової палати з розгляду справ про банрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 234, 302, 303 ГПК України, Суд

УХВАЛИВ:

Справу № 902/1151/15 за заявою Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глоінвест" про визнання банкрутом передати на розгляд Судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді Л. Катеринчук

В. Погребняк