ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2018р. Справа № 914/362/18

За позовом: Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до відповідача: Комунального підприємства Перемишлянитеплоенерго м. Перемишляни Львівської області

про стягнення 262 206, 60 грн

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Чорної І.Б.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 - представник;

від відповідача: ОСОБА_3 - представник.

Розглядається справа за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 акціонерна компанія Нафтогаз України до Комунального підприємства Перемишлянитеплоенерго про стягнення 262 206, 60 грн.

Ухвалою суду від 03.03.2018 було відкрито провадження у справі № 914/362/18 за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 26.03.2018.

Ухвалою суду від 26.03.2018 оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 16.04.2018. Представник позивача у судове засідання 16.04.2018 не зявився. Представник відповідача в судове засідання 16.04.2018 зявився, через канцелярію суду подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. Ухвалою суду від 16.04.2018 підготовче засідання відкладено на 02.05.2018

Представник позивача у судове засідання 02.05.2018 зявився, через канцелярію суду подав клопотання про продовження строку підготовчого провадження. Представник відповідача в судове засідання 02.05.2018 зявився, через канцелярію суду подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 02.05.2018 продовжено термін підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 16.05.2018.

Представник позивача у судове засідання 16.05.2018 не зявився, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання 16.05.2018 зявився. Ухвалою від 16.05.2018 суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 30.05.2018.

Представник позивача у судовому засіданні 30.05.2018 позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні 30.05.2018 щодо позову заперечив.

Враховуючи, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для зясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 30.05.2018 проголошено вступну та резолютивну частину судового рішення у справі.

Позиція позивача.

Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 акціонерна компанія Нафтогаз України (надалі позивач, продавець) звернулося в господарський суд з позовом до комунального підприємства Перемишлянитеплоенерго (надалі відповідач, покупець) про стягнення пені у розмірі 98 680, 23 грн, 20 051, 39 грн 3 % річних та 143 474, 98 грн інфляційних втрат.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 25.12.2013 між сторонами у справі було укладено договір купівлі-продажу № 1443/14-БО-21 (надалі - договір), відповідно до умов якого позивач зобовязувався передати у власність покупця у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ ОСОБА_1 акціонерна компанія Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а відповідач зобовязувався прийняти та оплатити цей природний газ.

На виконання умов договору позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 2 398 526, 53 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2014 (за січень 2014 року), від 28.02.2014 (за лютий 2014 року), від 31.03.2014 (за березень 2014 року), від 30.04.2014 (за квітень 2014 року), від 30.11.2014 (за листопад 2014 року), від 31.12.2014 (за грудень 2014 року).

Згідно з п. 6.1 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газу здійснюється відповідачем до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Незважаючи на виконання позивачем своїх зобовязань щодо поставки газу, відповідач свої зобовязання щодо оплати за природний газ виконав із значним порушенням встановленого договором строку.

Таким чином, за порушення строків виконання умов договору в частині оплати за поставлений природний газ, позивачем було нараховано відповідачу пеню у розмірі 98 680, 23 грн, 20 051, 39 грн 3 % річних та 143 474, 98 грн інфляційних втрат, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

Позиція відповідача.

Відповідач з позовними вимогами не погоджується у звязку з тим, що відповідно до п.1.2. договору, газ, що продається за цим договором, використовувався відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням. Відповідач зазначає, що він є теплопостачальною організацією на яку поширюється дія Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновків про те, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті ст. 526 ЦК України, 193 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Судом встановлено, що 25.12.2013 між сторонами у справі було укладено договір купівлі-продажу № 1443/14-БО-21 (надалі - договір), відповідно до умов якого позивач зобовязувався передати у власність покупця у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ ОСОБА_1 акціонерна компанія Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а відповідач зобовязувався прийняти та оплатити цей природний газ.

На виконання умов договору позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 2 398 526, 53 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2014 (за січень 2014 року), від 28.02.2014 (за лютий 2014 року), від 31.03.2014 (за березень 2014 року), від 30.04.2014 (за квітень 2014 року), від 30.11.2014 (за листопад 2014 року), від 31.12.2014 (за грудень 2014 року).

Згідно з п. 6.1 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газу здійснюється відповідачем до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до розділу 11 договору, останній набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується сторонами, відповідач свої зобовязання перед позивачем в частині розрахунку за поставлений у 2014 році природний газ виконав з простроченням, а саме:

- січень 2014 року - спожито газ на суму 521 865, 55 грн заборгованість остаточно сплачено 27.11.2014;

- лютий 2014 року - спожито газ на суму 456 503, 74 грн - заборгованість остаточно сплачено 08.12.2014;

- березень 2014 року - спожито газ на суму 232 980, 70 грн - заборгованість остаточно сплачено 09.12.2014;

- квітень 2014 року - спожито газ на суму 71 791, 90 грн - заборгованість остаточно сплачено 09.12.2014;

- листопад 2014 року - спожито газ на суму 224 129, 04 грн - заборгованість остаточно сплачено 29.12.2014;

- грудень 2014 року - спожито газ на суму 891 255, 60 грн - заборгованість остаточно сплачено 13.01.2015.

Позивач зазначає, що оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно, зобовязання у строк визначений договором не виконав, чим порушив умови господарського зобовязання, зокрема вимоги п.6.1 договору, тому просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 98 680, 23 грн, 20 051, 39 грн 3 % річних та 143 474, 98 грн інфляційних втрат.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (ст. 610 ЦК України).

Згідно із ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 7.2. договору сторони погодили, що у разі невиконання покупцем умов п. 6.1. цього договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки ОСОБА_1 банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Як вбачається із розрахунку позивача, останній нараховує відповідачу пеню, 3 % річних та інфляційні нарахування за прострочення зобовязань за кожним із актів приймання-передачі природного газу.

Однак, суд вважає за доцільне зазначити таке.

30.11.2016 набрав чинності Закон України від 03.11.2016 №1730-VII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (надалі Закон), який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Метою вказаного Закону є поліпшення фінансового становища теплопостачальних підприємств життєзабезпечення, запобігання їхнього банкрутства, забезпечення фінансової стабільності та уникнення кризових ситуацій під час проходження опалювального періоду.

Відповідно до ст. 1 Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно зі статтею 2 Закону, дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства (частина 1 статті 3 Закону).

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 93 затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром (далі - Порядок), який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.

Так, відповідно до пункту 14 Порядку у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 01.01.2016 заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016.

Частиною 3 ст. 7 Закону встановлено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим законом.

Як вбачається із умов договору, газ, що продається відповідно до його умов, використовувався відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням. Згідно з витягом з ЄДР ЮО, ФОП та ГФ основним видом діяльності відповідача є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря. Крім того, відповідачем до матеріалів справи долучено видану відповідачу ОСОБА_1 комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг копію ліцензії № АЕ642543 із строком дії з 13.05.2015 по 12.05.2020 на виробництво теплової енергії на теплоелектроцентралях, ТЕС, АЕС, когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії. Таким чином відповідач є теплопостачальною організацією, на яку поширюється дія Закону.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, відповідач погасив заборгованість перед позивачем за природний газ до набрання чинності Законом.

При цьому, слід зазначити, що із змісту з ст. ст. 4, 5, 6 вказаного Закону вбачається, що до реєстру включаються вимоги саме за заборгованістю, у той час як ч. 3 ст. 7 вказаного Закону визначає, що на заборгованість за природний газ, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом. Отже, до заборгованості, що виникла і погашена до набрання чинності відповідним Законом, не можуть бути застосовані передбачені таким Законом правила і вимоги щодо необхідності включення до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості. Таким чином, виконання ч. 3 ст. 7 Закону не потребує включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 29.01.2018 № 904/10745/16, 07.02.2018 № 927/1152/16, 14.02.2018 № 908/3211/16, 22.02.18 № 922/4355/14, 21.03.2018 № 905/403/17).

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову у даній справі.

Витрати по сплаті судового збору, згідно зі ст.129 ГПК України слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 2,13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ухвалив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 05.06.2018.

Суддя Манюк П.Т.