ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/4882/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Сухового В.Г.

учасники справи:

позивач - державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю "Перша будівельно-монтажна група"

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Перша будівельно-монтажна група"

на постанову Київського апеляційного господарського суду у складі Коротун О.М. - головуючого, Гончарова С.А., Хрипуна О.О. від 19 жовтня 2017 року та рішення Господарського суду міста Києва у складі Лиськова М.О. від 19 липня 2017 року

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

1. У березні 2017 року державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - позивач) звернулося з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Перша будівельно-монтажна група" (далі - відповідач) про стягнення 147 430,46 грн. пені та 91 013,58 грн. штрафу.

2. Позов мотивований порушенням відповідачем строків виконання підрядних робіт за договором від 24.10.2016 № 75/205-16.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень, прийнятих судами першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 19 липня 2017 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19 жовтня 2017 року, позов задоволений. Стягнуто з відповідача на користь позивача 147 430,46 грн. пені та 91 013,58 грн. штрафу.

4. Судові рішення мотивовані тим, що умовами договору від 24.10.2016 № 75/205-16 встановлено період надання послуг з жовтня 2016 року по листопад 2016 року загальною вартістю 2 097 600 грн. при загальному строку договору до 31.05.2017. Проте передбачені договором роботи відповідач виконав із простроченням, залишок ненаданих послуг становив 1 300 194 грн. У зв'язку з чим стягнення з відповідача передбаченої договором пені у розмірі 0,1 % вартості несвоєчасно наданої послуги за кожен день прострочення та штрафу в розмірі 7 % від вказаної вартості послуги за прострочення виконання зобов'язання понад 30 днів є обґрунтованим та узгоджується з приписами статті 231 Господарського кодексу України. Розрахунок пені та штрафу здійснено з урахуванням вартості фактично виконаних робіт.

5. При цьому судами спростовані посилання відповідача в якості підстави для звільнення від відповідальності за неналежне виконання зобов'язань на наявність прострочення кредитора, яке, на думку відповідача, полягало у несвоєчасному вирішенні питання допуску персоналу відповідача на об'єкт робіт, а також настання несприятливих погодних умов, що унеможливило виконання робіт.

5.1. Так, судами встановлено, що договір від 24.10.2016 № 75/205-16 укладений між сторонами за результатом проведення публічних закупівель у порядку Закону України "Про публічні закупівлі" і на виконання умов тендерної документації відповідачем, як учасником публічних торгів, було надано довідку про чисельність та склад працівників, з підтвердженням їх відповідної кваліфікації, знання та досвіду, з додаванням конкретного списку персоналу, який планується залучити до надання послуги. Проте вже після укладення договору, тобто безпосередньо в період виконання робіт, відповідач неодноразово змінював перелік осіб, включаючи до нього осіб, які у наданій довідці вказані не були, що і спричинило затримку допуску таких осіб позивачем. Отже, причиною несвоєчасного допуску персоналу відповідача на об'єкт стали саме дії останнього, а тому прострочення кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України не має місце.

5.2. Стосовно несприятливих погодних умов, то відповідач, виходячи з засад розумності та враховуючи здійснення підприємницької діяльності на власний ризик, приступаючи до виконання робіт у жовтні-листопаді 2016 року мав усвідомлювати (свідомо допускати) можливість настання несприятливих погодних умов в частині зниження температури повітря та підвищення вологості, що притаманно кліматичній зоні України в цю пору року, а отже вказані обставини не є форс-мажорними. При цьому судами не встановлено виконання відповідачем мов пункту 4.6. договору щодо своєчасного повідомлення позивача про неможливість виконання робіт з цих підстав та їх призупинення.

5.3. Будь-яких інших обставин, які б свідчили про настання форс-мажорних або обставин непереборної сили, які б перешкоджали відповідачу виконати умови договору та могли бути підставою для звільнення від відповідальності за неналежне виконання зобов'язання в порядку статті 617 Цивільного кодексу України судами не встановлено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. У листопаді 2017 року відповідач подав касаційну скаргу, у якій просить вказані судові рішення скасувати, прийняти нове рішення про відмову в позові повністю.

Аргументи учасників справи

Доводи відповідача, який подав касаційну скаргу (узагальнено)

7. Судами неналежним чином досліджено обставини справи, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення строку виконання робіт внаслідок наявності прострочення позивача, а саме ненадання персоналу відповідача доступу до місця виконання робіт.

8. Своєчасне виконання робіт з самого початку було неможливим у зв'язку з невідповідністю заявленого обсягу робіт фактичному.

9. У листопаді 2016 року мали місце несприятливі погодні умови, за яких виконання робіт, яке полягало у нанесенні лакофарбних матеріалів, було неможливим.

Позиція позивача у відзиві на касаційну скаргу

10. Відповідач не надав жодних доказів вжиття ним всіх можливих заходів з метою належного виконання зобов'язань за договором, тоді як порушення строків виконання зобов'язань відбулося саме з вини відповідача.

Позиція Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

11. Керуючись імперативними приписами статті 300 Господарського процесуального кодексу України щодо меж перегляду справи судом касаційної інстанції, Верховний Суд констатує, що відображені в пунктах 7, 8, 9 Постанови доводи касаційної скарги за своєю суттю зводяться до заперечень відповідачем наведених у пункті 5 цієї Постанови висновків судів попередніх інстанцій та встановлених обставин справи щодо відсутності правових підстав для звільнення відповідача від відповідальності за неналежне виконання зобов'язань за договором у вигляді сплати штрафних санкцій.

12. При цьому відповідачем не заперечується як сам факт прострочення ним виконання зобов'язання, так і розмір стягнутих з нього штрафних санкцій.

13. З урахуванням обставин та фактів, встановлених судами попередніх інстанцій у пункті 5 цієї Постанови, Верховний Суд вважає, що судами правильно застосовано до спірних правовідносин положення статей 613, 614, 617 Цивільного кодексу України.

14. Оцінюючи доводи касаційної скарги, Верховний Суд як джерелом права керується практикою Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації" де Суд дійшов висновку, що принцип правової визначеності вимагає, серед іншого, щоб якщо суди ухвалили остаточне рішення з питання, то їх рішення не піддавалося би сумніву. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Такі рішення можуть бути скасовані лише у виняткових обставинах, а не тільки з метою одержання іншого рішення у справі.

15. У даному випадку, як було зазначено вище, доводи касаційної скарги зводяться до вимог про переоцінку зібраних у справі доказів, встановлення інших обставин справи, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, а тому такі доводи Верховним Судом відхиляються.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

16. Враховуючи вищенаведене та межі перегляду справи судом касаційної інстанції, касаційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, а оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, як такі, що прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Перша будівельно-монтажна група" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 19 жовтня 2017 року та рішення Господарського суду міста Києва від 19 липня 2017 року у справі № 910/4882/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Суховий В.Г.