ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

31.05.2018

Справа № 910/6711/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Мандриченка О.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Фідея»

про забезпечення позову

без виклику представників учасників процесу,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Фідея» з заявою про забезпечення позову, у якій просить суд до:

- забезпечити позов шляхом заборони Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк «Південний» здійснювати будь-які дії на виконання Гарантії виконання зобов’язань № 16-13665 від 14.03.2018;

- забезпечити позов шляхом заборони Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк «Південний» здійснювати будь-які дії на виконання Гарантії виконання зобов’язань № 16-13650 від 14.03.2018.

У своїй заяві про забезпечення позову заявник зазначає, що внаслідок проведення переговорної процедури закупівлі палива дизельного для потреб оборони № UA-2018-02-02-002424-b за лотами № 1 та № 3, 15 березня 2018 року між ТОВ «ФІРМА «ФІДЕЯ» та Міністерством оборони України було укладено договори про постачання для державних потреб нафти та дистилятів (палива дизельного) для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) № 286/1/18/30 та № 286/1/18/31 (далі - договори).

Згідно з пунктом 1.1 вказаних договорів ТОВ «ФІРМА «ФІДЕЯ» (постачальник) зобов’язується поставити для потреб Міністерства оборони України (замовник) продукцію «Паливо дизельне ДП-Л- Євро5-В0 та/або паливо дизельне ДТ-Л-К5, сорт С (ДП-Л- Євро5- В0)».

Положеннями додатку № 12.1. до договорів передбачено, що прийняття продукції здійснюється в строк до трьох діб після прибуття продукції до місця поставки.

Заявник зазначає, що ТОВ «ФІРМА «ФІДЕЯ» здійснила поставку всього обсягу продукції до 30 квітня 2018 року, що підтверджується залізно-транспортними накладними, які додаються до заяви. Проте станом на 14 травня 2018 року не мало від отримувачів продукції - військових частин підтвердження прийняття продукції. Станом на 24.05.2018 р. Міністерством оборони України не було виконано свого обов’язку щодо прийняття продукції.

Умовами пунктів 11.1. укладених договорів передбачено, що постачальник забезпечив виконання своїх зобов’язань за договорами шляхом надання банківських гарантій, виданих Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Південний» на користь Замовника.

Пунктом 11.1.1. договорів передбачено, що замовник зобов'язується повернути постачальнику забезпечення виконання договору не пізніше 5-ти банківських днів після документального підтвердження належного виконання договірних зобов'язань не менше 99% від загального обсягу за договором та відповідної якості.

Пунктом 11.1.3. договорів передбачено, що якщо будуть мати місце порушення щодо виконання умов цього договору, та/або буде здійснено постачання продукції неналежної якості, забезпечення виконання договору не повертається.

Заявник зазначає, що положення наданих гарантій, якими передбачено, що гарант безвідклично та безумовно зобов’язується виплатити Бенефіціару суму гарантії після отримання письмової вимоги Бенефіціара, в якій стверджується про те, що принципал не виконав (неналежним чином виконав) свої зобов’язання щодо якості, кількості, строків постачання товару відповідно до договору. Таким чином, враховуючи відсутність факту прийняття товару за договорами та відсутність підтвердження належним чином здійсненої поставки товару, вбачається, що Бенефіціар гарантії (Замовник за договорами поставки) може звернутися до Гаранта з вимогами щодо оплати виданих гарантій на підставі неналежного виконання постачальником умов вищевказаних договорів.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Фідея» вказує на те, що предметом майбутнього позову є визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України з прийняття поставленого товару.

Обгрунтовуючи свою заяву заявник посилається на те, що у разі задоволення позовних вимог укладені договори будуть вважатися такими, що виконані належним чином, і підстави для звернення з вимогами оплати по виданим гарантіям будуть відсутні. Разом з тим, у випадку невжиття заходів забезпечення позову може бути здійснена оплата за гарантіями до вирішення судового спору, за відсутності для цього правових підстав, що потребуватиме вжиття позивачем додаткових заходів для повернення до попереднього стану, в тому числі звернення до суду з вимогами повернення сум гарантій.

Ознайомившись із заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Фідея» про вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (надалі - Постанова Пленуму ВГСУ), у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв’язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв’язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Виходячи з викладеного суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк «Південний» здійснювати будь-які дії на виконання Гарантії виконання зобов’язань № 16-13665 від 14.03.2018 та № 16-13650 від 14.03.2018, є пов’язаними з предметом спору, співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв'язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжитий судом захід до забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 136-140 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Фідея» про забезпечення позову задовольнити.

2. До набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у даній справі:

2.1. Заборонити Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк «Південний» (65059, Одеська область, м. Одеса, вул. Краснова, буд. 6/1; ) здійснювати будь-які дії на виконання Гарантії виконання зобов’язань № 16-13665 від 14.03.2018.

2.2. Заборонити Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк «Південний» (65059, Одеська область, м. Одеса, вул. Краснова, буд. 6/1; ) здійснювати будь-які дії на виконання Гарантії виконання зобов’язань № 16-13650 від 14.03.2018.

3. Стягувачем за даною ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Фідея» (49000, м. Дніпро, просп. Богдана Хмельницького, буд. 139К, офіс 116; ).

4. Боржником за даною ухвалою є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний» (65059, Одеська область, м. Одеса, вул. Краснова, буд. 6/1; ).

Ухвала є виконавчим документом, набирає законної сили з 31.05.2018 р. та може бути оскаржена в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя            О.В. Мандриченко