ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.06.2018 Справа № 905/247/18

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Григорєвій М.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ», м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ-КОНТАКТ», м.Словянськ, Донецька область

про зобовязання поставити товар на суму 547032,00грн. та стягнення 76017,89грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю

Суть справи:

Позивач, Публічне акціонерне товариство УКРТРАНСГАЗ м.Київ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю СПЕЦ-КОНТАКТ, м.Словянськ, Донецька область про зобовязання поставити товар на суму 547032,00грн. та стягнення пені у розмірі 42040,37грн., штрафу у розмірі 40881,12грн., 3% річних у розмірі 3455,38грн., інфляційних нарахувань у розмірі 4923,29грн.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням №186 від 21.05.18р. загальних зборів акціонерів позивач - Публічного акціонерного товариства УКРТРАНСГАЗ змінено тип, найменування товариства та затверджено статут у новій редакції. Тип товариства змінено з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство; найменування товариства змінено з Публічного акціонерного товариства УКРТРАНСГАЗ на Акціонерне товариство УКРТРАНСГАЗ.

З наведених підстав, суд приходить до висновку, що позивачем по справи є Акціонерне товариство УКРТРАНСГАЗ.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором поставки № від 12.10.17р. в частині своєчасної поставки товару.

Автоматичним розподілом автоматизованої системи документообігу господарського суду Донецької області сформовано судову справу, якій присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №905/247/18.

Ухвалою господарського суду від 12.02.18р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/247/18 та визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, зі стадії підготовчого провадження; підготовче засідання призначено на 12.03.18р.

06.03.18р. на адресу суду від позивача надійшла заява №б/н б/д про зменшення розміру позовних вимог (з додатками) в якій позивач зменшує до 0,00грн. позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 12.03.18р. підготовче засідання відкладено на 27.03.18р.

26.03.18р. на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач заперечує проти позовних вимог посилаючись на те, що заявка покупця містила вимоги не передбачені тендерною документацією тому не є належно оформленим та правомірним документом.

27.03.18р. через канцелярію суду надішли письмові додаткові пояснення по суті заявлених вимог (з додатками).

Ухвалою суду від 27.03.18р. відкладено підготовче засідання на 10.04.18р.

28.03.18р. через канцелярію суду від позивача надішли додаткові пояснення по суті заявлених вимог (з додатками).

10.04.18р. через канцелярію суду від позивача надішли:

- заява про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача 35136,71грн. пені та 40881,12грн. штрафу, а всього загальну суму 76017,83грн.

- відповідь на відзив, в якій позивач вважає відзив на позовну заяву безпідставним та необґрунтованим та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Також, 10.04.18р. від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів.

Ухвалою суду від 10.04.18р. прийнято заяви ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» про зменшення позовних вимог; продовжено строк підготовчого засідання по справі №905/247/18 на 30 днів та у підготовчому засіданні оголошено перерву до 07.05.18р.

04.05.18р. від відповідача надійшли заперечення відповіді на відзив в яких останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

07.05.18р. від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів.

Ухвалою господарського суду від 07.05.18р. за результатами підготовчого засідання закрито підготовче провадження у справі №905/247/18 та розгляд справи по суті призначено в судовому засіданні на 31.05.18р.

31.05.18р. судом розпочато розгляд справи №905/247/18 по суті та відкладено судове засідання на 04.06.18р.

01.06.18р. від позивача надійшла заява про залучення до матеріалів справи рішення акціонерів №186 від 21.05.18р. та статуту позивача.

У судове засідання 04.06.18р. представники сторін зявились та підтримали надані під час розгляду справи заяви та заперечення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд

ВСТАНОВИВ:

12.10.17р. між відповідачем (постачальником) Товариством з обмеженою відповідальністю «Спец-Контакт» та позивачем (покупцем) Публічним акціонерним товариством «УКРТРАНСГАЗ» укладений договір № (далі за текстом - договір), згідно, якого постачальник поставляє, а покупець купує на умовах цього договору поставки: «Формений одяг (одяг робочий) за кодом ЄЗС ДК 021:20-3» (далі товар) партіями, в кількості та номенклатурі відповідно до специфікації (Додаток №1), яка є невідємною частиною договору (п.1.1. договору).

Відповідно до п.2.1. договору, загальна сума договору визначена за результатами процедури закупівлі та становить 533020,00грн., крім того ПДВ 20% 106 604,00грн., всього 639624,00грн. Ціна на товар вказаний у специфікації у гривнях (Додаток №1), яка є невідємною частиною договору.

Пунктом 2.2. договору визначено, що покупець оплачує постачальнику товар по факту поставки протягом 30 календарних днів після отримання від постачальника оригіналів первинних документів, які підтверджують поставку товарів і є підставою для оплати.

Згідно п.3.1. договору, покупець має право вимагати від постачальника передачу товару згідно специфікації (Додаток №1), яка є невідємною частиною договору. Покупець має право відмовитись від прийняття товару у разі невідповідності його якості, технічного стану, технічним характеристикам чи комплектності.

Відповідно до п.3.2. договору, покупець зобовязаний надати заявку на поставку товару постачальнику в письмовій формі.

Відповідно до п.3.4. договору, протягом 2-х днів з моменту відвантаження партії товару направляє покупцю (адреса покупця зазначена в даному договорі) поштою, рекомендованим листом рахунок-фактуру та видаткові накладні.

Згідно до п.3.4.2 договору, постачальник гарантує, що якість і комплектність товару, що поставляється повинна відповідати нормам ГОСТ, ДСТУ та/або ТУ і бути придатною для мети, з якою даний товар звичайно використовується. Постачальник гарантує, у разі виявлення недоліків, невідповідності товару встановленій якості/комплектності замінити його на якісний.

Пунктом 5.1., 5.2. договору, сторонами визначено строк поставки товару: не пізніше 20 календарних днів після надання покупцем письмової заявки. Місце поставки (передачі) товару: вул. Маяковського, 49, склад, м.Боярка, Києво-Святошинський р-н, Київська область, 08151. Поставка на умовах DDP «Поставка зі сплатою мита» (ІНКОТЕРМС 2010 року).

Датою поставки товару є дата, що зазначена в накладній. Приймання товарів оформлюється актом приймання продукції по кількості та якості (п.п. 5.6., 5.7. договору).

Згідно п.10.2. договору, постачальник у випадку прострочення поставки або недопоставки товару у строк, встановлений умовами цього договору, сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1 відсотка від вартості недопоставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості, і не звільняється від виконання своїх зобовязань. За порушення зобовязань щодо якості (комплектності) товару постачальник сплачує штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісного товару.

Цей договір набирає чинності з дня підписання його сторонами і діє в частині поставки товарів протягом одного року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п.9.1. договору).

12.10.17р. сторонами підписана специфікація, якою визначені найменування, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю та загальна вартість товару.

Так, згідно специфікації від 12.10.17р., сторонами узгоджено, що відповідач (постачальник) постачає покупцю (позивачу) товар, загальною вартістю 639624,00грн. з ПДВ.

Договір та специфікація до нього підписані представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб.

31.10.17р. позивач звернувся до відповідача з заявкою щодо поставки товару згідно договору № від 12.10.17р.

Згідно наявної в матеріалах справи копії повідомлення про вручення поштового відправлення, вказана заявка була отримана представником відповідача 16.11.17р.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем на підставі видаткової накладної №376 від 30.11.16р. позивачу було поставлено товар на суму 55608,00грн, який був прийнятий представником позивача, що підтверджується підписом представника отримувача (позивача) на відповідній видатковій накладній без зауважень та заперечень.

Листом від 17.11.17р. позивач звернувся до відповідача з вимогою щодо виконання умов договору № від 12.10.17р. у повному обсязі.

18.01.18р. відповідачем на підставі видаткової накладної №14 було поставлено позивачу товар на суму 36984,00грн, який був прийнятий представником позивача, що підтверджується підписом представника отримувача (позивача) на відповідній видатковій накладній без зауважень та заперечень.

Всього за вказаними видатковими накладними відповідачем було поставлено позивачу товар на суму 92592,00грн.

Таким чином, за твердженнями позивача, відповідач свої зобовязання за договором № від 12.10.17р. належним чином не виконав, товар в повному обсязі у визначений договором строк не поставив.

Вказане стало підставою для звернення позивача із позовною заявою до суду (з урахуванням заяв про зменшення розміру позовних вимог) про зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ-КОНТАКТ» поставити товар на загальну суму 547032,00грн. та стягнення 76017,83грн., з яких: пеня у розмірі 35136,71грн., штраф у розмірі 40881,12грн.

Відповідач проти позову заперечував, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив, зокрема зазначаючи, що у заявці на поставку товару вказано розмір товару, проте, договір № від 12.10.17р. не містить умови щодо розміру товару, тому заявка покупця не є належно оформленим та правомірним документом.

Надаючи правову кваліфікацію вказаним обставинам, суд виходить з наступного:

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки є господарськими зобовязаннями, тому, згідно положень ст.ст.4, 173, 175 та ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору поставки товару, є господарськими зобов'язаннями, а згідно з приписами статей 193 Господарського кодексу України, 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст.662 Цивільного кодексу України передбачений обов'язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 5.1 договору сторони узгодили строк поставки товару: не пізніше 20 календарних днів після надання покупцем письмової заявки.

Відповідно до змісту позовної заяви та доданих до неї документів, відповідачем на підставі видаткових накладних №376 від 30.11.16р. та №14 від 18.01.18р було поставлено позивачу товар на суму 92592,00грн.

При цьому, судом встановлено, що протягом розгляду справи в суді, сторонами для долучення до матеріалів справи надані видаткові накладні №19 від 29.01.18р., №26 від 15.02.18р., №21 від 23.02.18р., №81 від 12.04.18р., №95 від 27.04.18р., відповідно до яких відповідачем було поставлено позивачу товар на суму 547032,00грн.

Таким чином, станом на день прийняття рішення по справі відповідачем зобовязання щодо поставки товару на загальну суму 639624,00грн., як це передбачено специфікацією від 12.10.17р., виконані у повному обсязі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку закрити провадження у справі в частині позовних вимог про зобовязання відповідача поставити позивачу товар на загальну суму 547032,00грн. на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, позивачем за порушення строків поставки товару нараховані та предявлені до стягнення штрафні санкції у загальному розмірі 76017,83грн., з яких: пеня у розмірі 35136,71грн., штраф у розмірі 40881,12грн.

Відповідно до ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною першою ст.612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання він зобов'язаний сплатити штрафні санкції (неустойку, штраф, пеню).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України ).

Пунктом 10.2. договору, визначено, що постачальник у випадку прострочення поставки або недопоставки товару у строк, встановлений умовами цього договору, сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1 відсотка від вартості недопоставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості, і не звільняється від виконання своїх зобовязань.

Таким чином, умовами договору поставки № від 12.10.17р. сторони погодили, що за несвоєчасну поставку товару відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0,1% та штраф у розмірі 7% від суми непоставленого в строк товару.

Пунктами 5.1., 5.6. договору, сторонами визначено строк поставки товару: не пізніше 20 календарних днів після надання покупцем письмової заявки. Датою поставки товару є дата, що зазначена в накладній.

Судом встановлено, що 31.10.17р. позивачем направлено на адресу відповідача заявку в якій позивач просив відповідача здійснити поставку товару згідно договору поставки № від 12.10.17р. у повному обсязі.

Вказана заявка отримана представником відповідача 16.11.17р., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення. Доказів протилежно суду відповідачем надано не було.

Суд приймає заявку на постачання товару, направлену позивачем 31.10.17р. на адресу відповідача, як належну підставу для виникнення у відповідача зобовязання щодо поставки товару в строки обумовлені договором № від 12.10.17р.

Виходячи з вказаного, товар за договором поставки № від 12.10.17р. мав бути поставлений відповідачем в строк до 06.12.17р. (включно), а тому прострочення з поставки товару розпочинає перебіг з 07.12.17р.

При цьому, не можуть бути прийняті судом до уваги твердження відповідача про безпідставність та неправомірність зазначення позивачем в поданій заявці розмірів товару, оскільки згідно до п.3.4.2 договору, постачальник гарантує, що якість і комплектність товару, що поставляється повинна відповідати нормам ГОСТ, ДСТУ та/або ТУ і бути придатною для мети, з якою даний товар звичайно використовується.

Таким чином, зазначення в заявці необхідних розмірів товару не суперечить умовам договору, а замовлення та подальше постачання товару (одягу робочого) без зазначення необхідних для використання розмірів, фактично унеможливлює використання даного товару позивачем за призначенням.

Отже, за висновком суду позивач правомірно зазначив у поданій заявці необхідні розміри товару (одягу робочого) та очікував на його отримання в обумовлені договором строки.

В матеріалах справи відсутні докази, що відповідачем в подальшому було поставлено, а покупцем прийнято товар інших розмірів ніж це зазначено в заявці покупця.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується порушення відповідачем зобов'язань за договором щодо своєчасної поставки товару, а отже відповідач є таким, що прострочив виконання зобов'язання за договором, термін прострочення якого склав:

- за видатковою накладною №14 від 18.01.18р. на суму 36984,00грн. з 07.12.17р. по 17.01.18р.;

- за видатковою накладною №19 від 29.01.18р. на суму 390000,00грн. з 07.12.17р. по 28.01.18р.;

- за видатковою накладною №26 від 15.02.18р. на суму 121146,00грн. з 07.12.18р. по 14.02.18р.;

- за видатковою накладною №21 від 23.02.18р.на суму 6318,00грн. з 07.12.17р. по 22.02.18р.;

- за видатковою накладною №81 від 12.04.18р. на суму 27960,00грн. з 07.12.17р. по 11.04.18р.;

- за видатковою накладною №95 від 27.04.18р. на суму 1608,00грн. з 07.12.17р. по 26.04.18р.

Перевіривши розрахунок пені наданий позивачем, судом встановлено, що позивачем невірно визначений період нарахування пені по видатковим накладним №14 від 18.01.18р., №19 від 29.01.18р. та №26 від 15.02.18р., а відтак арифметично невірною є і загальна сума таких нарахувань.

Суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.251 Цивільного кодексу України терміном є певний момент у часі, з настанням якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст.252 Цивільного кодексу України ).

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Згідно з ч.1 ст.255 Цивільного кодексу України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Відповідно до ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відтак, пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення.

Із системного аналізу наведених приписів чинного законодавства вбачається, що день фактичної поставки товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові №3-204гс14 від 15.01.15р.

У той же час із наданого позивачем розрахунку пені вбачається, що суму заявлених до стягнення грошових коштів було обчислено позивачем з урахуванням дня, в який відбулася поставка товару, що суперечить нормам чинного законодавства.

Судом здійснено перерахунок суми пені по відповідних періодах на відповідні суми основного зобовязання. При цьому судом прийнято до уваги, що позивач при нарахуванні пені по видатковій накладній №21 від 23.02.18р. обмежив кінцеву дату нарахування по 02.02.18р., а по видатковим накладним №81 від 12.04.18р. та №95 від 27.04.18р. по 04.04.18р.

За результатами здійсненого перерахунку суми пені, судом встановлено, що розмір пені складає 34588,58грн.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково.

Перевіривши розрахунок позивача в частині нарахування штрафу, суд дійшов висновку, що він відповідає умовам договору та нормам чинного законодавства та є арифметично вірним, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 40881,12грн. підлягають задоволенню.

Враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ч.9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 46, 73, 74, 76-79, 86, 129, п.2 ч.1 ст.231, 232, 233, 237, 238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ», м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ-КОНТАКТ», м. Словянськ, Донецька область про зобовязання поставити товар на загальну суму 547032,00грн. та стягнення пені у розмірі 35136,71грн., штрафу у розмірі 40881,12грн., задовольнити частково.

Закрити провадження у справі в частині позовних вимог про зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ-КОНТАКТ» поставити товар на загальну суму 547032,00грн. у звязку з відсутністю предмету спору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦ-КОНТАКТ» (пер. Андріївський, буд. 18 А, м.Словянськ, Донецька область, 84122; ) на користь Акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» (вул. Кловський узвіз, буд. 9/1, м.Київ, 01021; ) пеню у розмірі 34588,58грн., штраф у розмірі 40881,12грн та судовий збір у сумі 3524,00грн.

В задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 04.06.18р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 04.06.18р.

Суддя М.О. Лейба