РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.05.2018Справа № 910/22712/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елемент Нафта", м. Київ

про стягнення 24 615 145,86 грн., -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Пегза К.К. (представник за довіреністю № Ц/З-04/100-18 від 14.02.2018р.);

від відповідача: Попова І.С. (представник за довіреністю від 25.04.2018р.).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" (позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елемент Нафта" (відповідач) суми штрафу за Договором поставки №ЦЗВ-14-04517-01 від 20.10.2017р. в розмірі 24 615 145,86 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідач в порушення умов договору не здійснив поставку обумовленого сторонами товару (дизельного палива), замовленого позивачем, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача штраф, нарахований за несвоєчасну поставку товару, у розмірі 24 615 145,86 грн. (15% від суми непоставленого в строк товару) на підставі п. 9.4. Договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2017р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, розгляд призначено на 06.02.2018р.

06.02.2018р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній заперечує проти задоволення вимог позивача, посилаючись на те, що в частині здійснення поставки дизельного палива у кількості 6 895,000 т відповідачем було зупинено виконання свого обов'язку на підставі ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України у зв'язку з невиконанням позивачем умов п. 2.5. Договору щодо зміни ціни договору враховуючи підвищення ціни на дизельне паливо на ринку України. Відповідач вказує на те, що він неодноразово звертався до позивача з листами щодо необхідності змінити ціну за одиницю товару, укладення відповідної додаткової угоди у зв'язку з наявністю обставин, передбачених п. п. 2.4., 2.5. Договору та ч. 4 ст. 36 закону України «Про публічні закупівлі», проте позивач жодним чином не відреагував на прохання відповідача змінити ціну договору. Крім того, відповідач зазначає, що сторонами не було узгоджено у встановленому договором порядку обсяги та інші умови здійснення поставки товару, у зв'язку з чим, на думку відповідача, відсутні підстави для стягнення штрафу, передбаченого п. 9.4. Договору.

Судове засідання 06.02.2018р. не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Морозова С.М. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2018р. у зв'язку з набранням чинності нової редакції Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.03.2018р.

15.02.2018р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, за змістом якої останній вказує на необґрунтованість доводів відповідача, посилаючись на те, що за приписами чинного законодавства України сторонам надано можливість, а не покладено на них обов'язок щодо зміни ціни договору після його підписання, за умови документального підтвердження настання обставин, передбачених ч. 4 ст. 36 закону України «Про публічні закупівлі», відтак, посилання відповідача на порушення п. 2.5. Договору та ст. 188 Господарського кодексу України, на думку позивача, є безпідставними. Водночас, позивач зазначає, що відповідачем не надано документального підтвердження підвищення рівня цін на дизельне пальне. Позивач вказує на те, що відповідач не повідомляв його про зупинення здійснення поставки (зокрема, у листі № 604 від 16.11.2017р.), а прохання відповідача зводяться лише до небажання поставляти товар за договором. Безпідставними, за твердженнями позивача, є доводи відповідача щодо застосування до спірних правовідносин ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України, оскільки останнім не доведено суду недотримання позивачем порядку зміни істотних умов договору та зупинення поставки товару. Щодо неузгодження сторонами у встановленому договором порядку обсягів та інші умов здійснення поставки товару, позивач вказує на те, що оскільки між сторонами не було досягнуто згоди щодо зміни ціни договору, поставка товару мала бути здійснена за цінами, обумовленими в договорі.

В підготовчому засіданні 15.03.2018р. судом оголошено перерву до 05.04.2018р.

Підготовче засідання 05.04.2018р. не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Морозова С.М. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2018р. у зв'язку з виходом судді Морозова С.М. з лікарняного продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та призначено підготовче засідання на 15.05.2018р.

За письмовою згодою обох сторін на підставі ч. 6 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, 15.05.2018р. закінчено підготовче засідання та розпочато розгляд справи по суті у той самий день, про що оголошено відповідну ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання.

В судовому засіданні 15.05.2018р. судом оголошено перерву до 29.05.2018р.

В судовому засіданні 29.05.2018р. представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти вимог позивача заперечувала та просила суд відмовити в їх задоволенні.

В судовому засіданні 29 травня 2018 року судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.10.2017р. між позивачем (замовник) та відповідачем (постачальник) укладено Договір поставки №ЦЗВ-14-04517-01 (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов'язувався поставити, а замовник зобов'язувався прийняти та оплатити нафту і дистиляти (дизельне паливо) (товар - за Договором), найменування, марка та кількість якого вказується в специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору, на умовах, що викладені у цьому договорі.

Згідно п. 2.1. Договору ціна на товар, який продається за цим договором, встановлюється в національні валюті України - гривні на умовах FCA (Франко-перевізник) станція відправлення в межах України із подальшим направленням за реквізитами вантажоодержувача, які вказуються у рознарядках замовника (відповідно до вимог "ІНКОТЕРМС" ред. 2010р.), і включає: вартість товару, всі податки та збори, що встановлені українським законодавством, у тому числі ПДВ, і вказуються в специфікаціях до даного договору.

За умовами п. 2.3. Договору сторони планують поставити товару на суму 186 334 135,35 грн., крім того ПДВ 20% - 37 266 827,07 грн., на загальну суму 223 600 962,42 грн.

У відповідності до п. 3.1. Договору постачальник здійснює поставку товару залізничним транспортом загального користування на умовах FCA (Франко-перевізник) станція відправлення в межах України (відповідно до вимог "ІНКОТЕРМС" ред. 2010р.), пункт призначення за реквізитами вантажоодержувача, які вказуються в рознарядках замовника.

Як передбачено в п. 3.2. Договору постачальник здійснює поставку товару партіями протягом терміну дії Договору, тільки при наявності рознарядки замовника, яка є підтвердженням готовності замовника до прийому товару. Рознарядка надається постачальнику в оригіналі шляхом направлення поштою цінного листа з описом вкладення та направленням сканкопії рознарядки електронним листом із застосуванням електронної пошти (Е-mail). Після отримання рознарядки по електронній пошті (Е-mail) постачальник повинен протягом доби направити замовнику лист на електронну пошту (Е-mail) замовника, що підтверджує отримання рознарядки, та повідомлення про готовність виконання рознарядки у зазначені терміни.

В п. 3.3. Договору сторони домовились, що замовник протягом 1 (одного) робочого дня із моменту надання постачальнику рознарядки забезпечує оформлення наказів або телеграфних розпоряджень ПАТ «Укрзалізниця» на станцію відправлення, відповідно до умов поставки і вказаних у рознарядці замовника реквізитів вантажоодержувачів.

Згідно п. 3.4. Договору постачальник здійснює відвантаження товару протягом 5 (п'яти) календарних днів з дня надання рознарядки.

Відповідно до п. 3.6. Договору поставка товару підтверджується актом прийому-передачі. Акт прийому-передачі складається на підставі накладної (залізничної) та підписується, за умови надання постачальником передбачених цим пунктом документів.

Датою поставки товару вважається дата відправлення цього товару, що підтверджується штампом станції відправлення в межах України на накладній (залізничній), на адресу вантажоодержувача - кінцевого одержувача, які вказуються в рознарядці Замовника (п. 3.7. Договору).

За змістом п. п. 4.1., 4.2. Договору кількість товару, який планується до поставки за цим договором, вказується в специфікаціях до цього договору. Кількість партії товару, який підлягає поставці, вказується в рознарядці замовника.

В Специфікації № 1 до Договору сторони погодили, зокрема, найменуванням товару - паливо дизельне, кількість - 9 395,000 т, ціну однієї тони - 19 833,33 грн., вартість товару складає - 186 334 135,35 грн., крім того ПДВ 20% - 37 266 827,07 грн., на загальну суму 223 600 962,42 грн., умови поставки (FCA (Франко-перевізник)), термін поставки (протягом 5 (п'яти) календарних днів з дня надання рознарядки) та умови оплати.

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, позивачем на виконання п. 3.2. Договору було надіслано засобами поштового зв'язку цінним листом з описом вкладення рознарядку №ЦЗВ-20/4927 від 10.11.2017р. на поставку 6 895,000 т дизельного палива за ціною 19 833,33 грн./т без ПДВ протягом 5 банківських днів за відповідними вантажними реквізитами.

Відтак, позивач вказує, що за умовами п. 3.4. Договору кінцевий термін для поставки товару за вказаною рознарядкою закінчився 15.11.2017р., проте відповідач протягом дії рознарядки не здійснив поставку товару, чим порушив умови договору, що є підставою для передбаченої договором відповідальності.

Згідно п. 9.4. Договору за порушення термінів постачання постачальник оплачує Замовнику штраф у розмірі 15% від вартості непоставленого в строк товару, а за прострочення понад 15 днів додатково стягується пеня у розмірі 0,1% від суми непоставленого в строк товару за кожний день прострочення.

Таким чином, за розрахунком позивача за прострочення відповідачем поставки товару нараховано 24 615 145,86 грн. штрафу (164 100 972,42 грн. (вартість непоставленого в строк товару) х 15% (розмір штрафу, передбачений п. 9.4. Договору).

Матеріалами справи також підтверджується звернення (докази направлення у матеріалах справи) позивача з претензією № ЦЗВ-20/5400 від 22.11.2017р. до відповідача про оплату штрафу на підставі п. 9.4. Договору за несвоєчасну поставку товару на суму 24 615 145,86 грн., яка була залишена без відповіді та задоволення зі сторони відповідача.

У зв'язку з тим, що відповідачем не виконано своє зобов'язання за договором та не здійснено поставку товару у встановлений договором строк, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 15 % від суми непоставленого товару, що становить 24 615 145,86 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає Договір поставки №ЦЗВ-14-04517-01 від 20.10.2017р. як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Матеріалами справи підтверджується направлення позивачем засобами поштового зв'язку цінним листом з описом вкладення відповідачеві рознарядки №ЦЗВ-20/4927 від 10.11.2017р. на поставку 6 895,000 т дизельного палива за ціною 19 833,33 грн./т без ПДВ протягом 5 банківських днів за відповідними вантажними реквізитами, що за умовами п. 3.4. Договору зумовлює виникнення у відповідача обов'язку поставити товар в порядку та на умовах договору.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Як вказувалось вище, за умовами п. п. 3.6., 3.7. Договору поставка товару підтверджується актом прийому-передачі. Датою поставки товару вважається дата відправлення цього товару, що підтверджується штампом станції відправлення в межах України на накладній (залізничній), на адресу вантажоодержувача - кінцевого одержувача, які вказуються в рознарядці Замовника.

При цьому, суд визнає безпідставними застосування відповідачем до спірних правовідносин ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі, у зв'язку з невиконанням позивачем умов п. 2.5. Договору щодо зміни ціни договору враховуючи підвищення ціни на дизельне паливо на ринку України, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 36 закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами у повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

При цьому, норма пункту 2 частини четвертої статті 36 названого Закону поширюється на договори про закупівлю, у разі якщо предметом закупівлі є товар.

Таким чином, у залежності від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше як на 10 відсотків кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, сукупність яких може перевищувати 10 відсотків від ціни за одиницю товару, визначеної сторонами на момент укладання договору про закупівлю та за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі, і виконати свої зобов'язання відповідно до такого договору з урахуванням зазначених змін.

Ураховуючи викладене, при кожному внесенні змін до договору про закупівлю у вищезазначеному випадку шляхом укладання додаткової угоди до договору, сторони договору зобов'язані належним чином виконувати умови такого договору з урахуванням змінених його умов кожного разу.

Водночас внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим в кожному окремому випадку.

При цьому, одночасне застосування зазначених випадків не є можливим, оскільки одночасне внесення таких змін призведе до зміни істотних умов (ціни договору у бік збільшення) договору про закупівлю у непередбачених Законом випадках.

Така позиція викладена і листі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України "Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю" від 27.10.2016 №3302-06/34307-06.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача, викладеними у відповіді на відзив щодо відсутності порушення ним п. 2.5. Договору, необов'язковості надання відповіді на пропозицію укласти додаткову угоду, а відтак і порушення ст. 188 Господарського кодексу України, відсутності у матеріалах справи повідомлення про зупинення здійснення поставки, як власне і його безпідставність, враховуючи вище викладене та відповідно безпідставність доводів відповідача щодо недотримання позивачем порядку зміни істотних умов договору.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача суми штрафу за невиконання останнім свого обов'язку з поставки товару у встановлений договором строк.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У п. 9.4. Договору сторони за порушення термінів постачання погодили штраф у розмірі 15% від вартості непоставленого в строк товару.

Разом з тим, при відхиленні доводів позивача щодо наявності правових підстав для покладення на відповідача передбаченої договором відповідальності у вигляді штрафу, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів направлення позивачем сканкопії рознарядки відповідачу електронним листом із застосуванням електронної пошти (Е-mail), позивачем не надано суду доказів дотримання встановленого п. 3.2. Договору порядку направлення рознарядки на поставку товару на адресу електронної пошти відповідача, вказану в Розділі 13 Договору, або на іншу адресу відповідача, визначену тендерною документацією.

Крім того, матеріали справи не містять оформлених позивачем у порядку, визначеному п. 3.3. Договору наказів або телеграфних розпоряджень ПАТ «Укрзалізниця» на станції відправлення, відповідно до умов поставки і вказаних у рознарядці замовника реквізитів вантажоодержувачів.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 ЦК України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З огляду на недотримання позивачем встановленого п. 3.2. Договору порядку надсилання позивачем рознарядки на поставку товару, а також ненадання оформлених позивачем відповідно до п. 3.3. Договору наказів або телеграфних розпоряджень ПАТ «Укрзалізниця», суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафних санкцій на підставі п. 9.4. Договору є недоведеними та передчасними.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи із змісту ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд не знаходить підстав для задоволення даного позову.

Судовий збір в розмірі 240 000,00 грн., у зв'язку з відмовою в позові, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 08.06.2018р.

Суддя С.М. Морозов