ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року Справа № 915/1416/17

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі головуючого судді Давченко Т.М.,

при секретарі Говоріній А.Е.,

за участю представників:

від позивача Дмитренко Н.О., за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області (55213, Миколаївська область, м.Первомайськ, вул.Грушевського, 3, ідентифікаційний код 04056575)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпатінвестсервіс" (89600, Закарпатська область, м.Мукачеве, вул.Берегівська-об'їздна, 11, ідентифікаційний код 38456110)

про відшкодування збитків завданих внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів у сумі 341532,98 грн.,

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2017 року Виконавчий комітет Первомайської міської ради Миколаївської області (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпатінвестсервіс" (далі - відповідач) про відшкодування збитків завданих внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів у сумі 341532,98 грн.

Позовна заява мотивована тим, що відповідачем, всупереч вимогам ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, не було укладено договору оренди земельної ділянки між відповідачем та власником земельних ділянок, тому позивач не отримав за час використання відповідачем земельної ділянки площею 1,4160 га доходів, якщо б такий договір було укладено, тобто має упущену вигоду у сумі 341532,98 грн., що порушує інтереси позивача.

Ухвалою суду від 02.01.2018 було залишено позовну заяву Виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області без руху в порядку ст. 174 Господарського процесуального кодексу України та установлено десятиденний строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі суду.

15.01.2018 Виконавчий комітет Первомайської міської ради Миколаївської області виконав вимоги вказаної ухвали та надіслав лист від 12.01.2018 № 370/03-01-26 до якого додані засвідчені належним чином копії документів.

Ухвалою суду від 22.01.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 20.02.2018 об 11:30, запропоновано відповідачу надати суду відзив на позов, запропоновано позивачу надати: відповідь на відзив (за наявності) у строк не пізніше 15.02.2018, копію якого у цей же строк надіслати відповідачу.

12.02.2018 від відповідача до суду надійшов відзив від 08.02.2018 № 5 на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач просить застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності, оскільки позивач подав розрахунок збитків за період 2013-2015 роки, а звернувся до суду з позовом у грудні 2017 року без клопотання про поновлення пропущеного строку. Відповідач не визнає позовні вимоги, оскільки відсутні усі елементи складу правопорушення, позивачем не доведено протиправної поведінки та вини відповідача, які б могли бути підставою для стягнення збитків, нарахованих позивачем, так як він звертався до позивача для укладання договору оренди; позивачем при визначенні реальності неодержаних доходів не наведено доказів, які б підтверджували такі обставини та визначені законом умови; відповідачу незрозуміло застосування позивачем при розрахунку збитків ставки 5 % від нормативної грошової оцінки землі згідно договору оренди землі від 17.12.2008, укладеного з Акціонерним товариством закритого типу «Меркурій». Крім того, відповідач стверджує, що ним сплачено за 2013-2015 роки земельного податку на загальну суму 106 785,69 грн.

02.03.2018 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач вказує, що застосування комісією 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки при нарахуванні збитків є законним, оскільки, відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на об'єкти, що розміщені на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні, до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (договір оренди землі від 17.12.2008 з Акціонерним товариством закритого типу «Меркурій»).

Крім того, позивач стверджує, що обов'язок здійснення державної реєстрації договорів оренди землі покладається на орендаря відповідно до ст. 25 Закону України «Про оренду землі», який зобов'язаний у п'ятиденний строк після державної реєстрації надати договір відповідному органу державної податкової служби, тому не погоджується з твердженнями відповідача, що останній неодноразово звертався до позивача про укладання та реєстрації договору оренди землі.

Також позивач зазначає, що в наявності усі чотири елементи для настання цивільно-правової відповідальності, яка може бути застосована до відповідача у вигляді відшкодування збитків (упущеної вигоди).

Позивачем двічі (10.05.2018 та 17.05.2018) подано заяву від 07.05.2018 № 283/04.04.3-19 про визнання причин пропущення строку для звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку звернення до суду за захистом своїх прав, в якій позивач просить визнати причини пропуску строку для звернення до суду про стягнення збитків за використання земельної ділянки комунальної власності без правовстановлюючих документів у розмірі 341 532,98 грн. за захистом прав та законних інтересів поважними та поновити даний строк.

17.05.2018 в судовому засіданні оголошено перерву до 22.05.2018 об 11:10.

22.05.2018 від позивача надійшло клопотання від 21.05.2018 № 299/04.04.3-19 в якому він просить прийняти заявлений у позовній заяві як належний та допустимий доказ - копію договору оренди землі від 17.12.2008 року, укладеного між Первомайською міською радою та Акціонерним товариством закритого типу «Меркурій», зареєстрованого у Первомайському реєстраційному окрузі Миколаївської регіональної філії Державного підприємства «Центр земельного кадастру України», оскільки він не є новим доказом, так як в позовній заяві він вказаний як доказ, але з технічних причин, помилково додано до позовної заяви інший договір оренди землі від 08.05.2008.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно з ч. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Позивачем при зверненні до суду в позовній заяві зазначено договір оренди землі від 17.12.2008, як доказ для нарахування збитків відповідачеві, але з технічних причин позивачем до позовної заяви помилково додано договір оренди землі від 08.05.2008.

У ч. 9 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Позивачем долучено до вказаного клопотання докази надсилання копії доказів відповідачу.

Суд оглянувши в судовому засіданні, наданий позивачем оригінал договору оренди землі від 17.12.2008, укладеного між Первомайською міською радою та Акціонерним товариством закритого типу «Меркурій» та зареєстрованого у Первомайському реєстраційному окрузі Миколаївської регіональної філії Державного підприємства «Центр земельного кадастру України» за № 52 і приймаючи до уваги, що вказаний договір не є новим доказом у справі, позивач посилається на даний договір в позовній заяві, але помилково додав інший договір оренди землі від 08.05.2008, що є технічною помилкою, позивачем надіслано копію договору від 17.12.2008 року відповідачу, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 21.05.2018, тому суд задовольняє клопотання позивача та залучає копію вказаного договору від 17.12.2008 року до матеріалів справи як належний та допустимий доказ.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити у повному обсязі та визнати поважними причини пропуску строку для звернення до суду і поновити пропущений строк для захисту своїх прав.

Відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином, але в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив.

В судовому засіданні 22.05.2018 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 27621082 від 03.10.2014 відповідачу на підставі договору купівлі-продажу за № 466 від 22.02.2013 належало на праві приватної власності комплекс нежитлових будівель по вул.Червонофлотській, 102 у м. Первомайськ.

Зазначений комплекс розташований на земельній ділянці площею 1,4160 га, яка раніше перебувала у користуванні попереднього власника цього об'єкту - Акціонерного товариства закритого типу «Меркурій» на підставі договору оренди землі від 17.12.2008, зареєстрованого у Первомайському реєстраційному окрузі Миколаївської регіональної філії Державного підприємства «Центр земельного кадастру України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17.12.2008 за № 52.

27.08.2013 рішенням Первомайської міської ради №13 надано дозвіл на розроблення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі з метою її подальшої передачі в користування на умовах оренди відповідачу орієнтованою площею 1,4160 га для будівництва та обслуговування станції технічного обслуговування автомобілів, автозаправочної станції та автомийки по вул. Червонофлотська, 102 м. Первомайська, із земель раніше наданих у користування Акціонерному товариству закритого типу «Меркурій», у зв'язку з переходом права власності на об'єкт нерухомого майна.

Даним рішенням, після розроблення технічної документації, відповідача зобов'язано звернутися до Первомайської міської ради для її затвердження у встановленому порядку.

Первомайською міською радою 03.11.2014 року до відповідача направлено лист з вимогою надати технічну документацію на вищезазначену земельну ділянку на затвердження до Первомайської міської ради та укласти договір оренди землі (а.с. 64).

Однак, відповідачем технічна документація на вищезазначену земельну ділянку на затвердження до Первомайської міської ради не надавалась та договір оренди відповідної земельної ділянки не було укладено.

23.04.2015 відповідач продав комплекс нерухомого майна Товариству з обмеженою відповідальністю «АТП-М» про що міську раду не повідомив.

Відповідачем за вказані роки фактично використовувалася земельна ділянка під вищевказаними об'єктами нерухомості загальною площею 1,4160 га, яка знаходиться в межах населеного пункту міста Первомайськ і відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» є власністю територіальної громади цього міста.

28.04.2016 рішенням Первомайської міської ради № 1 було перейменовано вулиці міста Первомайська, зокрема вулицю Червонофлотську перейменовано на вулицю Богопільську.

Згідно ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 271 Податкового кодексу України базою оподаткування для визначення розміру земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого статтею 289 цього Кодексу, або площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Так, відповідно до пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, щороку за індексом споживчих цін за попередній рік розраховує коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення станом на 1 січня поточного року.

Згідно ст. 288.5.1 Податкового кодексу України, у редакції чинній на 2013 рік, розмір орендної плати не може бути меншим трикратного розміру земельного податку, що встановлюється законом, а це 3 % від їх нормативної грошової оцінки (ст. 274 Податкового кодексу України).

Статтею 120 Земельного кодексу України передбачено, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Аналогічні положення містяться в статті 377 Цивільного кодексу України. Статтею 156 Земельного кодексу України передбачено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відповідно до ст. 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі здійснюють юридичні особи, які використовують земельні ділянки, діяльність яких обмежує права власника. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 284, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок. Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

Відповідно до вказаного Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, ст.ст. 12, 96 Земельного кодексу України, виконавчим комітетом Первомайської міської ради створено комісію по визначенню розміру збитків від недоотримання коштів Первомайською міською радою за фактичне землекористування.

Представника відповідача було двічі запрошено на засідання комісії: 26.07.2016 та 23.10.2016, однак представник не з'явився, причини неявки не повідомив. Відповідачу було нараховано 584 120,06 грн. збитків. Зазначеною комісією 14.12.2016 складено акт № 11 по визначенню розміру збитків від недоотримання коштів Первомайською міською радою за фактичне землекористування відповідачем земельною ділянкою по вул. Богопільській, 102 у м.Первомайськ, затвердженого рішенням виконавчого комітету Первомайської міської ради № 19 від 13.01.2017.

Згідно наданого позивачем акту № 11 від 14.12.2016, розмір збитків становить:

За період з 01.08.2013 по 01.01.2014:

4 753 795,20 грн. х 5 % : 12 міс. х 5 міс- 00,00 = 99 037,4 грн., де 4 753 795,20 грн. - нормативна грошова оцінка земельної ділянки за 2013 рік; 5% - прийнятий для розрахунку мінімальний відсоток від нормативної грошової оцінки землі, згідно договору оренди землі від 17.12.2008 з АТЗТ «Меркурій»; 12 міс. - кількість місяців у році; 5 міс. - період користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів протягом 2013 року; 00,00 грн. - фактична сплата за землю протягом 2013 року, згідно даних Первомайської ОДПІ;

За період з 01.01.2014 по 01.01.2015:

4 753 795,20 грн. х 5 % - 00,00 грн. = 237 689,76, де 4 753 795,20 грн. - нормативна грошова оцінка земельної ділянки за 2014 рік; 5% - прийнятий для розрахунку мінімальний відсоток від нормативної грошової оцінки землі, згідно договору оренди землі від 17.12.2008 з АТЗТ «Меркурій»; 00,00 грн. - фактична сплата за землю протягом 2014 року, згідно даних Первомайської ОДПІ.

За період з 01.01.2015 по 01.11.2015:

5 937 429,60 грн. х 5 % : 12 міс. х 10 міс. - 00,00 = 247 392,9 грн., де 5 937 429,60 грн. - нормативна грошова оцінка земельної ділянки за 2015 рік; 5% - прийнятий для розрахунку мінімальний відсоток від нормативної грошової оцінки землі, згідно договору оренди землі від 17.12.2008 з АТЗТ «Меркурій»; 12 міс. - кількість місяців у році; 10 міс. - період користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів протягом 2015 року; 00,00 грн. - фактична сплата за землю протягом 2015 року, згідно даних Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції.

Відповідно до акту від 14.12.2016 № 11 збитки за період з 01.08.2013 по 01.11.2015 становлять: 99037,4 грн. + 237689,76 грн. + 247392,9 грн. = 584120,06 грн.

Згідно цього акту розмір збитків за фактичне землекористування відповідачем без правовстановлюючих документів за період з 01.08.2013 по 01.11.2015 становить 584120,06 грн. При нарахуванні збитків комісією використовувалася інформація Первомайської об'єднаної податкової інспекції ГУ ДФС у Миколаївській області та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої 13.11.2015 зазначений комплекс нерухомого майна був придбаний Товариством з обмеженою відповідальністю «Петронія», стосовно продажу відповідачем нерухомого майна Товариству з обмеженою відповідальністю «АТП-М» саме 23.04.2015 у комісії інформації не було.

Листом від 18.01.2017 відповідачу було направлено акт № 11 та надано місячний термін для сплати збитків. Лист був отриманий представником відповідача 19.01.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (а.с. 70).

Відповідач листом від 31.01.2017 № 1 повідомив позивача про сплату земельного податку за період з 2013-2016 роки.

На підставі вказаного листа виконкомом Первомайської міської ради було зроблено запит до Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Миколаївській області про сплату відповідачем земельного податку. Відповідно до отриманої довідки від 07.03.2017 № 1380/14-08 відповідачем було сплачено 106785,73 грн. земельного податку за період з 2013-2016 роки.

На підставі довідки Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Миколаївській області позивачем було зроблено перерахунок збитків за період з 01.08.2013 по 23.04.2015. Всього збитки становлять за вказаний період 341 532,98 грн.

Листом від 17.05.2017 відповідача було повідомлено про перерахунок збитків та надано місячний термін для їх сплати. Лист був отриманий представником відповідача 30.06.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (а.с. 72).

Відповідач у встановлений строк збитки не сплатив, зазначений акт комісії Первомайської міської ради у встановленому законом порядку не оскаржив.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 2 ст. 224 Господарського кодексу України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з п.п. 3.7, 3.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» від 17.05.2011 № 6 власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 Земельного кодексу України, та за процедурою, передбаченою Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.93 № 284.

Всупереч вимогам ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, договору оренди земельних ділянок між відповідачем та власником земельних ділянок договору оренди не було укладено. При цьому Первомайська міська рада не отримала за час використання відповідачем доходів, якщо б такий договір було укладено, тобто має упущену вигоду, чим порушуються її інтереси.

Згідно зі ст. 142 Конституції України, ч. 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.

Стаття 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на землю.

Від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (п. 5 ст. 16 зазначеного закону).

Первомайська міська рада відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України наділена державою повноваженнями щодо розпорядження землями територіальної громади міста Первомайська.

Рішенням Первомайської міської ради від 25.05.2017 № 19 «Про надання повноважень виконавчому комітету Первомайської міської ради щодо подання позовних заяв про відшкодування збитків» виконавчому комітету Первомайської міської ради надано повноваження щодо звернення до суду з позовними заявами про відшкодування збитків, завданих внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів та через невідповідність розміру орендної плати.

Крім цього, згідно зі ст. 69 Бюджетного кодексу України плата за землю зараховується до доходів місцевого бюджету.

За положеннями ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміють втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини.

З огляду на положення статті 22 Цивільного кодексу України та статті 224 Господарського кодексу України для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, негативних наслідків такої поведінки (збитків, шкоди), причинного зв'язку між протиправною поведінкою та настанням негативних наслідків (збитками, шкодою), вини правопорушника.

З урахування викладених положень, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що вказані рішення та відповідний акт комісії не оскаржувались та є чинними.

Як свідчать матеріали справи, з урахуванням інформації, наданої Южноукраїнською об'єднаною державною податковою інспекцією на запит позивача щодо сплати відповідачем земельного податку за період з 01.08.2013 по 23.04.2015, позивач зменшив розмір збитків до 341 532,98 грн. та надав відповідачу місячний термін для добровільної сплати суми збитків.

Суд вважає за необхідне зазначити, що протиправна поведінка (бездіяльність) відповідача виражається у тому, що відповідач, в порушення вимог законодавства, не уклав договору оренди, продовжуючи використовувати земельну ділянку комунальної власності без правовстановлюючих документів, внаслідок чого позивач як орган місцевого самоврядування та орендодавець, був позбавлений права отримувати орендну плату в розмірі, встановлену законодавством за оренду землі комунальної власності.

Твердження відповідача, що в його діях відсутня протиправна поведінка, оскільки він неодноразово звертався до позивача про укладання та реєстрації договору оренди землі є помилковим, оскільки обов'язок здійснення державної реєстрації договорів оренди землі покладається на орендаря відповідно до ст. 25 Закону України «Про оренду землі», який зобов'язаний у п'ятиденний строк після державної реєстрації надати договір відповідному органу державної податкової служби.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність у даному випадку всіх елементів цивільного правопорушення.

Враховуючи зазначене, права позивача є порушеними та він має право на звернення до суду для захисту порушеного права.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною третьою статті 267 Цивільного кодексу України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом. Якщо відповідачів у справі два чи кілька, суд вправі відмовити в задоволенні позову за наявності згаданої заяви лише одного з них, оскільки позовну давність законом визначено саме для позивача у справі як строк, у межах якого він може звернутися до суду. Законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Відтак її може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання, письмового чи усного. В останньому випадку воно обов'язково має бути зазначене в протоколі судового засідання; господарський суд може також запропонувати відповідачеві викласти таку заяву в письмовій формі та долучити її до матеріалів справи (підпункт 2.1 пункту 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 N 10).

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 Цивільного кодексу України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності. Закон не визначає, з чиєї ініціативи суд визнає причини пропущення позовної давності поважними. Як правило, це здійснюється за заявою (клопотанням) позивача з наведенням відповідних доводів і поданням належних та допустимих доказів. Відповідна ініціатива може виходити й від інших учасників судового процесу, зокрема, прокурора, який не є стороною у справі. Висновок про застосування позовної давності відображається у мотивувальній частині рішення господарського суду (підпункт 2.2 пункту 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 N 10).

Згідно ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 Цивільного кодексу України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму Цивільного кодексу України) (підпункт 2.3 пункту 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 N 10).

Позивачем подано заяву від 07.05.2018 № 283/04.04.3-19 в якій просить визнати причини пропуску строку для звернення до суду поважними та поновити даний строк.

Вказана заява мотивована тим, що позивач вважає, що пропуск строку позовної давності є поважним, оскільки порядок нарахування збитків та їх затвердження регламентується процедурою, встановленою Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 284, яким передбачено, що після нарахування збитків комісією необхідно затвердити акти по нарахуванню збитків, на що потрібен час. Потім, було надано відповідачу час для добровільної сплати збитків, зроблено перерахунок збитків та знову надано відповідачу термін для добровільної сплати. Відповідач своїми діями навмисно затягував час на пред'явлення позивачем позову до Господарського суду Миколаївської області.

Але вказана заява позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилом ч. 5 ст. 267 Цивільного кодексу України, якщо при розгляді спору судом буде встановлено, що право позивача, про захист якого він просить, порушено і строк позовної давності пропущено ним з поважних причин, позивач вправі отримати судовий захист, у разі визнання судом поважними причин пропуску строку позовної давності.

У спірних правовідносинах обов'язок доведення поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, покладається на позивача у відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Наведені позивачем обставини свідчать лише про несвоєчасне виконання ним робіт з виявлення недоліків та затягування строків реагування на виявлені недоліки, а тому не можуть вважатися належними та допустимими доказами, за відсутності інших поважних причин для захисту порушених прав позивача.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача від 07.05.2018 № 283/04.04.3-19 про визнання причин пропущення строку для звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку звернення до суду за захистом своїх прав.

Позивачем подано розрахунок збитків за період з 01.08.2013 по 23.04.2015, а звернувся він до суду з позовом 28.12.2017.

Оскільки, відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, тому збитки підлягають стягненню за період з 28.12.2014 по 23.04.2015 у сумі 70 750,73 грн., з урахуванням часткової сплати відповідачем орендної плати за цей період.

В даному випадку відповідач заявив про застосування строку позовної давності до винесення рішення судом (відзив відповідача на позовну заяву, а.с. 107-111), позивачем подано заяву про визнання причин пропущення строку для звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку звернення до суду за захистом своїх прав, яка судом не задоволена, у зв'язку з чим суд застосовує положення ст. 267 Цивільного кодексу України, наслідком якого є часткова відмова від позову.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 91, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпатінвестсервіс" (89600, Закарпатська область, м.Мукачеве, вул.Берегівська-об'їздна, 11, ідентифікаційний код 38456110) на користь Виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області (55213, Миколаївська область, м.Первомайськ, вул.Грушевського, 3, ідентифікаційний код 04056575) на поточний рахунок місцевого бюджету 0009, МФО 826013, , отримувач Первомай. УК/м.Первомайськ/24060300, КЕКД 24060300, ГУДКСУ у Миколаївській області збитки у сумі 70 750,73 грн. (сімдесят тисяч сімсот п'ятдесят грн. 73 коп.) та судовий збір у сумі 1 061,26 грн. (одна тисяча шістдесят одна грн. 26 коп.).

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду, у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 01.06.2018.

Суддя Т.М. Давченко