ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2018 р. м. Київ Справа № 911/302/18

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Державний ощадний банк України», м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Єлісєєва Володимира Валентиновича, смт. Роздольне, АР Крим

про стягнення заборгованості

секретар судового засідання О.О.Стаднік

за участю представників:

від позивача: О.І.Радіонова

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Державний ощадний банк України» (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою №55/2-04/218/14923/2018-00/вих від 13.02.2018 року (вх.№311/18 від 14.02.2018 року) до Фізичної особи-підприємця Єлісєєва Володимира Валентиновича (далі - відповідач) про стягнення 67962,42 грн. заборгованості за Кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Кредитного договору №5 від 02 квітня 2012 року в частині своєчасного повернення кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом, у зв'язку з чим за відповідачем утворилась заборгованість за кредитом у сумі 20285,95 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 15000,31 грн. та штрафними санкціями у сумі 32676,16 грн.

Ухвалою суду від 07.03.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/302/18 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 27.03.2018 року.

У підготовче засідання 27.03.2018 року відповідач, місцезнаходженням якого є тимчасово окупована територія Автономної Республіки Крим, не з'явився, хоча про дату, час і місце підготовчого засідання був повідомлений належним чином, в порядку ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» шляхом розміщення інформації на сторінці суду (у розділі «Новини та події суду») офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет. Відзив на позов відповідач не надіслав.

Представник позивача у підготовчому засіданні 27.03.2018 року позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Крім того, представником позивача у судовому засіданні 27.03.2018 року повідомлено про неможливість надання витребуваних судом доказів, тому ним подано клопотання в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, про витребування у відповідача - Фізичної особи-підприємця Єлісєєва В.В. копії кредитного договору №5 від 02.04.2012 року і платіжних документів про отримання та часткове погашення кредиту за цим договором.

Розглянувши у судовому засіданні 27.03.2018 року подане позивачем клопотання, суд дійшов висновку про його задоволення та відкладення підготовчого засідання на 24.04.2018 року.

У підготовче засідання 24.04.2018 року відповідач, місцезнаходженням якого є тимчасово окупована територія Автономної Республіки Крим, повторно не з'явився, хоча про дату, час і місце підготовчого засідання був повідомлений належним чином, в порядку ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» шляхом розміщення інформації на сторінці суду (у розділі «Новини та події суду») офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет. Витребуваних ухвалою суду від 27.03.2018 року документів та відзиву відповідачем не подано.

Ухвалою суду від 24.04.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу №911/302/18 до розгляду по суті на 29.05.2018 року.

З огляду на те, що відповідач належним чином та завчасно повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення інформації про розгляд справи шляхом опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України, а також керуючись ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, яка зобов'язує учасників справи сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи та надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 29.05.2018 року, відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як стверджує позивач, між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі - позивач) та Фізичною особою-підприємцем Єлісєєвим Володимиром Валентиновичем (далі - відповідач) 02 квітня 2012 року укладено Кредитний договір №5 (далі-Договір).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов'язань за Кредитним договором №5 від 02.04.2012 року.

Як зазначає позивач, станом на 23.01.2018 року відповідач (позичальник) має прострочену непогашену заборгованість за Кредитним договором №5 від 02.04.2012 року у загальному розмірі 67285,42 грн., з яких: 20285,95 грн. - заборгованість за кредитом, 15000,31 грн. - заборгованість за процентами, 32676,16 грн. - загальний розмір штрафних санкцій.

Оцінюючи надані до матеріалів справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 194 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулось до господарського суду з позовом до Фізичної особи - підприємця Єлісєєва Володимира Валентиновича про стягнення заборгованості за Кредитним договором у сумі 67962,42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Кредитним договором №5 від 02.04.2012 року.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви та доданих до неї документів, позивачем не надано оригіналу Кредитного договору №5 від 02.04.2012 року, його завіреної копії, а також доказів фактичної передачі грошових коштів відповідачу.

Під час розгляду справи, позивачем надано пояснення, що в 2014 році відбулось незаконне захоплення будівель та цінностей Акціонерного товариства «Ощадбанк», що розташовані на території АР Крим та в м. Севастополі, про що подані відповідні заяви до правоохоронних органів, у зв'язку з чим, у позивача відсутня можливість надати оригінал спірного кредитного договору та докази його виконання.

Враховуючи викладене, позивачем подано клопотання про витребування у відповідача - Фізичної особи-підприємця Єлісєєва В.В. копії Кредитного договору №5 від 02.04.2012 року і платіжних документів про отримання та часткове погашення кредиту за цим договором. Ухвалою господарського суду Київської області від 27.03.2018 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Позивачем за допомогою кур'єрської доставки підприємства PONY EXPRESS 06.04.2018 року на адресу відповідача направлено ухвалу господарського суду Київської області від 27.03.2018 року. Однак, докази отримання відповідачем зазначеної ухвали суду відсутні, а витребувані судом документи від відповідача на адресу господарського суду Київської області не надходили.

Згідно ч. 2 ст. 640 Цивільного кодексу України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

За своєю правовою природою, Договір, що укладений між сторонами у справі, є Кредитним договором.

Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір за своєю суттю є реальним договором, який вважається укладеним з моменту передачі грошей позичальнику (аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 02.09.2014 року у справі № 6/5005/9535/2011).

Враховуючи, що позивачем не надано суду оригіналу зазначеного Кредитного договору (чи його належної копії), доказів фактичного отримання відповідачем грошових коштів за цим договором, а також не доведено, що кредитний договір за своєю суттю є реальним договором, який вважається укладеним з моменту передачі грошей позичальнику, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження виконання своїх зобов'язань за Кредитним договором №5 від 02.04.2012 року, а саме: перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок відповідача. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору без передання грошових коштів не породжує обов'язку позичальника повернути грошові кошти.

Позивач не зміг підтвердити факт перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок відповідача та пояснити суду, в якому обсязі відповідачем не виконано зобов'язання за Договором, чи відбувалось часткове повернення відповідачем кредитних коштів.

На підтвердження наявності боргу, позивачем до позовної заяви додано виписки банку з рахунку відповідача, а саме: виписки по рахунку 0173 5868) (980) ФОП Єлісєєв Володимир Валентинович за період: з 02.04.2012 року по 22.01.2018 року.

Однак, за відсутності оригіналу Кредитного договору та належного підтвердження перерахунку грошових коштів відповідачу у суду відсутня можливість дослідити поданий позивачем доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості за спірним Договором) перевірити його, оцінити у сукупності та взаємозв'язку з іншими наявними у справі доказами та здійснити арифметичний розрахунок заборгованості.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

З огляду на висновки суду про недоведеність факту порушення відповідачем грошових зобов'язань за Договором, відсутні підстави для настання правових наслідків його невиконання - сплати штрафних санкцій.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Згідно п.2 ч.1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, таким чином, судовий збір покладається на позивача в повному обсязі.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до Фізичної особи - підприємця Єлісєєва Володимира Валентиновича про стягнення заборгованості за Кредитним договором №5 від 02.04.2012 року у сумі 67962,42 грн. відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 07.06.2018 року.

Суддя Д.Г. Заєць