ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 рокуСправа № 912/817/18
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Вавренюк Л.С. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу № 912/817/18

за позовом: приватного підприємства "Богдан"

до відповідача: державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)"

про стягнення 108 133,56 грн.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява приватного підприємства "Богдан" до державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 83 944,00 грн. за послуги, надані згідно договору про надання послуг по перевезенню вантажів № 06/07/17 від 06.07.2017 р., пені в сумі 116 080,45 грн. (у відповідності до розрахунку 16 080,45 грн.), 3% річних в сумі 1 704,18 грн. та інфляційних збитків в сумі 6 404,93 грн., всього в розмірі 108 133,56 грн. Позивач також просить стягнути з відповідача понесені та документально підтверджені судові витрати позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору про надання послуг по перевезенню вантажів № 06/07/17 від 06.07.2017 р.

Ухвалою від 13.04.2018 р. господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №912/817/18, постановив розпочати розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження 14.05.2018 р. без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, встановив сторонам строк для подання заяв по суті справи.

У відповідності до вимог ч.ч. 5, 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, копії ухвали про відкриття провадження у справі направлені сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресами, зазначеними позивачем у позовній заяві.

Однак, поштовий конверт, яким на адресу позивача направлялась копія ухвали про відкриття провадження у справі, повернувся з поштовою відміткою про невручення у зв'язку з закінченням терміну зберігання (а.с. 37-38).

Відповідно до п. 99 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку", рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату.

У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.

Відповідно до п.п. 116, 117 розділу "Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів" постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку", у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення. Поштові відправлення, поштові перекази повертаються також у разі неможливості вручити їх через неправильно зазначену адресу або її відсутність (змита, відірвана чи пошкоджена в інший спосіб) та з інших причин, які не дають змоги оператору поштового зв'язку виконати обов'язки щодо пересилання поштових відправлень, поштових переказів.

Враховуючи наведене вище, господарський суд вважає, що не отримання позивачем кореспонденції, якою господарський суд з дотриманням вимог процесуального закону, надіслав копію судового рішення у даній справі за належною адресою є обставиною, яка зумовлена не об'єктивними причинами, а суб'єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу.

Варто зазначити також, що приватне підприємство "Богдан", як позивач у справі, не було позбавлене можливості дізнатись інформацію щодо зазначеного позову шляхом ознайомлення з судовим рішеннями у даній справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

21.04.2018 р. відповідачем отримано копію ухвали про відкриття провадження у справі, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 39).

Виходячи із викладеного, господарський суд вважає, що ним дотримано вимог чинного законодавства щодо вручення сторонам судових рішень.

Пунктами 4, 6 ч. 2 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов'язок учасників справи подавати всі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Статтею 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Разом з тим, державне підприємство "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" своїм правом на подання відзиву не скористалось, у зв'язку з чим господарський суд вважає за можливе вирішити спір за наявними у справі матеріалами.

Як визначено ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розглянувши наявні у справі матеріали, оцінивши докази, господарський суд встановив наступні обставини.

06.07.2017 між приватним підприємством "Богдан" (далі - Виконавець) та державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" (далі - Замовник) укладено договір про надання послуг по перевезенню вантажів № 06/07/17 (далі - Договір, 10-12).

Відповідно до умов Договору, Виконавець бере на себе зобов'язання доставити автомобільним транспортом довірений йому Замовником вантаж (згідно із транспортною накладною) з місця відправлення до пункту призначення по маршруту, вказаному Замовником, видати вантаж уповноваженій на одержання вантажу особі (наділі - вантажоодержувач), а Замовник бере на себе зобов'язання сплатити плату за перевезення вантажу. Для здійснення перевезення вантажу Виконавець подає під завантаження у визначене Замовником місце вантажні автомобілі, вантажопідйомність яких відповідає наданій за заявкою Замовника, яка надається телефоном/факсом, кількості, специфікації і вазі вантажів. Час відправлення вантажу - у дні визначені Замовником, на підставі його заявки по мірі виробничої необхідності. За 5 календарних днів до початку виконання робіт Виконавець зобов'язаний письмово повідомити Замовника про кількість, моделі, вантажопідйомність та державні номери автомобілів, які будуть виконувати роботи і даний перелік автомобілів фіксується в Додатку № 1 до даного Договору та є його невід'ємною частиною. Виконавець зобов'язується виконати обумовлені цим Договором перевезення власною або орендованою, технічно справною автомобільною технікою (п. 1.1.-1.4. Договору).

У розділі 2 Договору сторони погодили умови виконання робіт. Так, зокрема, згідно п.п. 2.5.-2.6. Договору, прийом-передача виконаних робіт здійснюється шляхом підписання сторонами акту прийому-передачі, що надається Виконавцем Замовнику; Замовник зобов'язаний підписати акт прийому-передачі виконаних робіт на протязі п'ятнадцяти днів з моменту надання його Виконавцем або в цей же строк направити Виконавцю мотивовану відмову від підписання акту.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.3., 3.5. Договору, вартість послуг за цим Договором встановлюється згідно з Додатком № 1 до даного Договору та сплачується у строк, передбачений п. 3.3 та 3.5. даного Договору; оплата послуг за цим Договором здійснюється Замовником протягом 5-ти робочих днів після підписання акту прийому-передачі виконаних робіт та надання Виконавцем Замовнику наступних документів: рахунка-фактури, товарно-транспортних накладних. Датою оплати є дата списання грошових коштів з розрахункового рахунку Замовника; оплата виконаних робіт здійснюється в готівковому або безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів, належних до сплати, на поточний рахунок Виконавця, та/або шляхом проведення взаємозаліку зустрічних однорідних вимог.

Цей Договір набуває чинності з моменту його укладення та діє до 31 грудня 2017 року, а в частині виконання сторонами взятих на себе по Договору зобов'язань - до моменту їх повного виконання сторонами.

Договір підписаний повноважними представниками Замовника та Виконавця.

Шляхом підписання заявки № 1 від 06.07.2017 (додаток № 1 до Договору) сторони погодили перевезення вантажу на наступних умовах: маршрут, відстань: с. Інгульське, Устинівський район, Кіровоградська область - м. Долинська, Кіровоградська область, 75 км; вантаж: зернові культури; відправник вантажу: ДП "СГ підприємство ДКВС України (№37); пункт завантаження вантажу: с. Інгульське, Устинівський район, Кіровоградська область з поля; вантажоодержувач: ТОВ "Долинський комбікормовий завод"; пункт прибуття (розвантаження вантажу): м. Долинська, Кіровоградська область; тип (вид) транспортного засобу, кількість транспортних засобів: DAF-НОМЕР_1, причеп-НОМЕР_2; DAF - НОМЕР_3, причеп НОМЕР_4; DAF - НОМЕР_5, причеп НОМЕР_6; КАМАЗ - НОМЕР_7, причеп НОМЕР_8; дані про транспортні засоби та водіїв: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4; загальна вага (тонн) 459,86; вартість перевезення 400,00 за 1 тонну (а.с. 12).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором перевезення вантажу, правовідносини за якими регулюються Главою 64 Цивільного кодексу України.

Так, згідно ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Як вбачається з товарно-транспортних накладних від 10.07.2017 № 1, від 11.07.2017 № 2, від 11.07.2017 № 12, від 11.07.2017 № 11, від 12.07.2017 № 12, від 12.07.2017 б/н, від 13.07.2017 б/н, від 13.07.2017 № 5, від 16.07.2017 № 1, від 16.07.2017 № 3, від 11.07.2017 б/н, від 18.07.2017 № 3, від 18.07.2017 № 4, позивачем взяті на себе за Договором зобов'язання виконано в повному обсязі (а.с. 13-25).

Виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором підтверджується також підписаними сторонами актом виконаних робіт від 18.07.2017 р. № 68, яким підтверджується здійснення позивачем перевезення вантажу в кількості 250 т на суму 100000,00 грн. та актом виконаних робіт від 24.07.2017 № 72, яким підтверджується здійснення позивачем перевезення вантажу в кількості 209,86 т на суму на суму 83944,00 грн. (а.с. 77), а також податковими накладними та квитанціями про їх реєстрацію (а.с. 29-30).

З метою здійснення відповідачем оплати за перевезення вантажу, позивачем виставлено Замовнику рахунки від 18.07.2017 № 68 на суму 100 000,00 грн. та від 24.07.2017 № 72 на суму 83 944,00 грн. (а.с. 26, 28).

Відповідно до виписки з рахунку позивача, 27.07.2017 відповідачем здійснено оплату згідно рахунку від 18.07.2017 № 68 за транспортні послуги по перевезенню пшениці в сумі 100000,00 грн. (а.с. 26 зв. бік).

Факт передання Виконавцем Замовнику первинної документації за Договором підтверджується підписанням Замовником актів виконаних робіт та здійснення відповідачем часткової оплати за Договором.

Разом з тим, за перевезення вантажу згідно акту виконаних робіт від 24.07.2017 № 72 на суму 83 944,00 грн. відповідач оплату не здійснив.

19.01.2018 р. позивач звернувся до відповідача з претензією № 1, згідно якої просив здійснити оплату заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу в сумі 83 944,00 грн. (а.с. 31-33).

Зазначену претензію відповідачем отримано 25.01.2018 (а.с. 33 зв. бік), однак, відповіді на неї не надано, заборгованість в сумі 83 944,00 грн. не сплачено.

Оскільки відповідач заборгованість за Договором не сплатив, позивач з метою захисту порушених прав та інтересів звернувся до суду з даним позовом.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості за Договором в сумі 83 944,00 грн., в матеріалах справи такі докази відсутні, а тому вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім суми основної заборгованості позивач також просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 116080,45 грн., інфляційні втрати в розмірі 6404,93 грн. та 3% річних в розмірі 1704,18 грн.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 5.2. Договору, за протермінування оплати виконаних робіт Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Нацбанку України, що діяла в період протермінування, від суми простроченого платежу за кожний день протермінування оплати.

У відповідності до наданого розрахунку, позивачем здійснено нарахування пені на суму заборгованості 83 944,00 грн. за період з 01.08.2017 по 04.04.2018 в сумі 16 080,45 грн. (а.с. 4).

Виходячи з наданого розрахунку та загальної суми заборгованості, яка пред'явлена до стягнення з відповідача, господарський суд дійшов висновку, що зазначення в прохальній частині позовної заяви суми пені в розмірі 116 080,45 грн. є технічною помилкою, а пеня, яку позивач просить стягнути з відповідача складає 16 080,45 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 2.5. постанови пленуму Вищого господарського суду від 12.13.2014 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" передбачено наступне: щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис ч. 6 ст. 232 Господарського Кодексу України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Виходячи з викладеного, за порушення відповідачем взятого на себе за Договором грошового зобов'язання, має бути нарахована пеня на суму 83 944,00 грн. за період з 30.07.2017 по 30.01.2018.

Однак, позивачем зазначених вимог та рекомендацій не дотримано.

З огляду на викладене, господарським судом здійснено власний розрахунок пені в межах визначеного позивачем періоду нарахування та з урахуванням вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, а саме: за період з 01.08.2017 по 30.01.2018 на суму 83944,00 грн., яка склала 11 214,00 грн.

Таким чином, вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

На підставі розрахунку позивача, останній просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 6 404,93 грн. та 3% річних в сумі 1 704,18 грн. за період з 01.08.2017 по 04.04.2018.

Перевіривши зазначений розрахунок, господарський суд дійшов висновку, що вказані суми підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. Так, розрахунок 3% річних повністю відповідає фактичним обставинам справи, а сума інфляційних втрат в перерахунку суду є більшою, ніж визначена позивачем, тож інфляційні втрати підлягають стягненню з відповідача в межах пред'явленої позивачем суми.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В решті вимог позивача слід відмовити.

Крім того, згідно п. 2 прохальної частини позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати.

У відповідності до попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, які позивач поніс та очікує понести, у зв'язку з судовим розглядом даної справи, судові витрати позивача складають 7 762,00 грн.:

- 2 000,00 грн. - витрати на правничу допомогу, а саме: вивчення адвокатом документів, пов'язаних із невиконанням відповідачем зобов'язань за Договором; підготування та направлення адвокатом письмової претензії № 1 про сплату заборгованості в сумі 83944,00 грн., виготовлення та пред'явлення адвокатом позовної заяви

- 4 000,00 грн. - витрати на правничу допомогу адвоката - представництво інтересів позивача під час розгляду Господарським судом Кіровоградської області справи за позовом позивача до відповідача;

- судовий збір в сумі 1 762,00 грн.

У відповідності до вимог ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що а результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Врахувавши наведені вище вимоги процесуального закону, господарський суд дійшов висновку, що витрати позивача на правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. відшкодуванню відповідачем не підлягають, у зв'язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю.

Так, в матеріалах справи відсутні будь-які письмові докази: договори, акти виконаних робіт, рахунки тощо, які б підтверджували надання позивачу адвокатом Чуприною С.П. на підставі ордеру серія КР № 82509 від 03.04.2018 правничої допомоги на суму 6000,00 грн., як відсутні і докази того, що позивачем здійснено оплату зазначеної правничої допомоги в заявленій сумі.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73-80, 129, 232-233, 236-238, 240-242, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" (28624, Кіровоградська область, Устинівський район, с. Інгульське, ід. код 08680264, рахунки в банківських установах не відомі) на користь приватного підприємства "Богдан" (28500, Кіровоградська область, м.Долинська, вул. Нова, 70, кв. 17, ід. код 32722253, рахунки в банківських установах не відомі) заборгованість в сумі 83 944,00 грн. за послуги, надані згідно договору про надання послуг по перевезенню вантажів № 06/07/17 від 06.07.2017, пеню в сумі 11 214,00 грн., 3% річних в сумі 1 704,18 грн. та інфляційні збитки в сумі 6 404,93 грн., всього в розмірі 103267,11 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 682,71 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через Господарський суд Кіровоградської області.

Копії рішення направити сторонам, а саме:

позивачу за адресою: 28500, Кіровоградська область, м.Долинська, вул. Нова, 70, кв. 17;

відповідачу за адресою: 28624, Кіровоградська область, Устинівський район, с. Інгульське.

Дата складення повного судового рішення 11.06.2018.

Суддя Л.С. Вавренюк