ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.06.2018 Справа № 920/160/18

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л.,

за участю секретаря судового засідання Пономаренко Т.М.,

представників:

позивача не зявився

відповідача не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сумах у приміщенні Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/160/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Інтерагростандарт», м. Суми

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Угроїдський цукровий завод», м.Суми

про стягнення 1716160,59 грн.

встановив:

До господарського суду звернулось ТОВ «Торговий дім «Інтерагростандарт» з позовом до ТОВ «Угроїдський цукровий завод» про стягнення 1716160,59 грн. заборгованості за договором поставки № 2016-1904/03/С від 19.04.2016, мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань в частині оплати отриманого товару.

Відповідач не надав суду відзиву на позов.

Представники сторін у судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, разом з тим про час та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням з підписом уповноваженої особи відповідача та повідомленням про час і дату наступного судового засідання від 07.05.2018 з підписами представників позивача.

Тому, керуючись ч. 3 ст. 202, ч. 9 ст. 165 ГПК України, суд розглядає справу за відсутності представників сторін та за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані суду докази, суд встановив наступне.

19.04.2016 між ТОВ «Торговий дім «Інтерагростандарт» (постачальник) та ТОВ «Угроїдський цукровий завод» (покупець) було укладено договір поставки №2016-1904/03/С (Договір) відповідно до умов якого постачальник зобовязався поставити і передати у власність покупця насіння сільськогосподарських культур та/або мікродобрива, та/або засоби захисту рослин (товар), а покупець зобов'язався прийняти й оплатити товар в сумі, строки та на умовах визначених даним Договором.

Товар поставляється партіями в порядку та на умовах, визначених даним Договором, відповідно до додатків, що оформлюються сторонами на кожну партію товару і є невід'ємними частинами даного Договору. (п. 1.2. Договору).

Найменування товару, йото кількість, одиниця виміру, асортимент, ціна одиниці товару, вартість партії товару, строки та базис поставки товару та інші у мови визначаються сторонами в Додатках до даного Договору (п. 1.3. Договору).

Розділом 5 Договору встановлено порядок оплати, так покупець здійснює оплату за товар в українських гривнях шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника згідно рахунку-фактури у порядку та строки, що визначені у Додатках, які є невід'ємною частиною Договору. За згодою сторін можуть також проводитися заліки взаємних заборгованостей, які можуть здійснюватись і без участі банків. Сторони домовились визначити еквівалент ціни товару в доларах США або Євро, відповідний еквівалент сторони встановлюсь у відповідному Додатку до Договору шляхом зазначення курсу відповідної валюти до української гривні згідно даних Міжбанківського ОСОБА_1 України (надалі МВРУ), що публікується на сайті (п. п. 5.1, 5.2 Договору).

У випадку, якщо курс продажу долара США (євро) за даними МВРУ до нього курсу на дату оплати товару є незмінним або нижчим, ніж на дату виставлення рахунку-фактури. Покупець здійснює оплату товару в сумі зазначеній в відповідному рахунку-фактурі. (п. 5.3 Договору ).

У випадку, якщо курс продажу долара США (євро) за даними МВРУ + 1.0 % до цього курсу на дату оплати товару є вищий, ніж на дату виставлення рахунку, для визначення суми яка підлягає до сплати сторони використовують формулу:

С2 = С1*К2/К1, де

С2 - сума платежу в гривнях, що визначається на дату оплати за товар;

С1 - вартість товару в гривнях відповідно виставленого рахунку-фактури;

К1 - курс продажу долара США (євро) за даними МВРУ на дату виставлення рахунку-фактури;

К2 - курс продажу долара США (євро) за даними МВРУ на дату оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити постачальнику проіндексовану суму відповідного платежу згідно умов Договору, (п. п. 5.4, 5.5 Договору).

При здійснені платежу покупець зобов'язується вказувати в платіжному доручені номер та дату Договору, номер та дату рахунку-фактури або номер і дату видаткової накладної (в разі оплати після поставки товару). В разі невиконання даної умови сторони Договору домовились, що оплата поставленого товару здійснюється відповідно до послідовного порядку виставлення рахунку-фактури (отримання товару). У разі, якщо при здійсненні оплати за товар у розрахункових документах буде вказано номер і дата документа за яким товар вже оплачений, або неправильний номер документа, вважається, що оплату здійснено за наступний неоплачений товар.

Датою оплати вважається дата зарахування і грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

У разі недостатності суми проведеного платежу для виконання і рошового зобов'язання у повному обсязі, ця сума погашає вимоги постачальника у такій черговості:

- у першу чергу сплачуються проценти і неустойка та інші нарахування, передбачені законодавством та цим Договором;

- у другу чергу відшкодовуються витрати, пов'язані з одержанням виконання грошового зобов'язання;

- у третю чергу сплачується основна сума боргу (п. 5.9 Договору).

В разі поставки товару до його повної оплати покупець зобов'язується сплатити відсотки за користування товарним кредитом. В період до кінцевого строку оплати вартості товару, зазначеної у відповідних Додатках до Договору відсотки за користування товарним кредитом не нараховуються.

Початком нарахування відсотків за користування товарним кредитом вважається:

- наступний день за днем кінцевої дати сплати вартості товару зазначеної у відповідних додатках до Договору або

- наступний день за днем поставки неоплаченого покупцем товару (в разі поставки на умовах попередньої оплати).

Плата за використання товарного кредиту становить 0.1% від вартості поставленого та неоплаченого товару за кожен календарний день користування, починаючи з дати, визначеної в п. 5.12 до дня оплати товару в повному обсязі (п. п. 5.12-5.14 Договору).

У відповідності до п. 7.4 Договору, за порушення строку оплати, який вказано у відповідному додатку (додатках) до даного Договору, покупець сплачує постачальникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який стягується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. За порушення строку оплати, який вказано у відповідному додатку (додатках) до даного Договору більш ніж на 30 календарних днів, покупець сплачує постачальникові штраф в розмірі 10 % від вартості несвоєчасно оплаченого товару (п.7.5 Договору).

Пунктом 7.7. Договору встановлено позовну давність про стягнення штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені) у 3 роки.

Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2016, а в частині невиконаних зобов'язань до повното їх виконання. Закінчення терміну дії Договору не звільняє сторони від виконання тих зобов'язань, які залишилися невиконаними (п. 9.1 Договору).

На виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачеві засоби захисту рослин та мікродобрива відповідно до видаткових накладних на загальну суму 1446834,22 грн. (а.с.22-27).

За поставлений товар відповідачем було сплачено позивачеві:

- 50000 грн. 22.04.2016 (платіжне доручення № 2473);

- 216481,64 грн. 10.08.2016 (платіжне доручення № 2713);

- 50000 грн. 07.12.2016 (платіжне доручення № 3016);

- 50000 грн. 10.02.2017 (платіжне доручення № 3090);

- 50000 грн. 14.02.2017 (платіжне доручення № 3092);

- 90000 грн. 24.04.2017 (платіжне доручення № 3230);

- 100000 грн. 12.10.2017 (платіжне доручення № 3);

- 100000 грн. 18.10.2017 (платіжне доручення № 15);

- 100000 грн. 03.11.2017 (платіжне доручення № 97);

- 100000 грн. 16.11.2017 (платіжне доручення № 144).

Всього відповідачем було сплачено 906481,64 грн.

Враховуючи порушення відповідачем строків оплати поставленого товару та вимоги п. 5.9 Договору щодо черговості зарахування коштів, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за отриманий товар (з урахуванням індексації) у сумі 1182043,85 грн.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного Кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським, кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договорами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладений сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 265 ГК України За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. Сторонами договору поставки можуть бути суб'єкти господарювання, зазначені у пунктах 1, 2 частини другої статті 55 цього Кодексу. Сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України. Поставка товарів без укладення договору поставки може здійснюватися лише у випадках і порядку, передбачених законом.

Статтею 266 ГК України визначено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 267 ГК України договір поставки може бути укладений на один рік, на строк більше одного року (довгостроковий договір) або на інший строк, визначений угодою сторін. Якщо в договорі строк його дії не визначений, він вважається укладеним на один рік. Строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством. Якщо в довгостроковому договорі кількість поставки визначено лише на рік або менший строк, у договорі повинен бути передбачений порядок погодження сторонами строків поставки на наступні періоди до закінчення строку дії договору. Якщо такий порядок не передбачений, договір вважається укладеним на один рік. У разі якщо сторонами передбачено поставку товарів окремими партіями, строком (періодом) поставки продукції виробничо-технічного призначення є, як правило, квартал, а виробів народного споживання, як правило, - місяць. Сторони можуть погодити в договорі також графік поставки (місяць, декада, доба тощо). У договорі поставки за згодою сторін може бути передбачений порядок відвантаження товарів будь-яким видом транспорту, а також вибірка товарів покупцем. Договором може бути передбачено відвантаження товарів вантажовідправником (виготовлювачем), що не є постачальником, та одержання товарів вантажоодержувачем, що не є покупцем, а також оплата товарів платником, що не є покупцем. Договором може бути передбачений порядок поставки недоодержаної покупцем у встановлений строк кількості товарів.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ч. 1 ст. 530 ЦК України.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості за Договором поставки (з урахуванням індексації) у сумі 1182043,85 грн. підлягає задоволенню.

Згідно з п.3 ч.1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

За визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, пеня - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

У відповідності до п. 7.4 Договору, за порушення строку оплати товару, позивачем нараховано відповідачеві 305071,32 грн. пені.

Перевіривши, в межах позовних вимог, розрахунки позивача, в тому числі: періоди нарахувань, розміри простроченого платежу, розміри пені за кожен день, суд дійшов висновку, що вимоги по стягненню пені підлягають задоволенню.

Відповідно до п. .п. 5.12 - 5.14 Договору позивачем нараховано до сплати відповідачеві 229045,42 грн. плати за користування товарним кредитом.

Перевіривши, в межах позовних вимог, розрахунки позивача, в тому числі: періоди нарахувань, вартість поставленої продукції, суд дійшов висновку, що вимоги по стягненню плати за користуванням товарним кредитом підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог статей 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Частино 2 ст. 237 ГПК України встановлено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Відповідач не надав суду доказів сплати заявленої до стягнення заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, підтвердження матеріалами справи заборгованості відповідача перед позивачем у заявленій до стягнення сумі, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 123, 129 ГПК України позивачу за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню витрати по сплаті судового збору у розмірі 25742,41 грн.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 185, 232, 233, 236 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Угроїдський цукровий завод» (40021, АДРЕСА_1; ід. код 37053194) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Інтерагростандарт» (40024, АДРЕСА_2; ід. код 38244851) заборгованість за Договором поставки № 2016-1904/03/С від 19.04.2016 у сумі 1716160,59 грн., в тому числі: 1182043,85 грн. заборгованості за отриманий товар (з урахуванням індексації), 305071,32 грн. пені, 229045,42 грн. плати за користування товарним кредитом; а також витрати по сплаті судового збору у даній справі у розмірі 25742,41 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256 ГПК України). Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 08.06.2018.

Суддя В.Л.Котельницька