ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.06.2018р. Справа № 905/849/18

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Чернової О.В.

при помічнику судді (за дорученням судді) Асмановій Е.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Департаменту міського майна Маріупольської міської ради, м. Маріуполь Донецької області

до відповідача Фізичної особи-підприємця Галушки Марини Костянтинівни, м. Маріуполь Донецької області

про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 7406,79 грн., з яких 6473,64 грн. - сума основного боргу, 933,15 грн. - пеня, -

За участю представників сторін:

від позивача : не з`явився

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Департамент міського майна Маріупольської міської ради, м. Маріуполь Донецької області звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Фізичної особи-підприємця Галушки Марини Костянтинівни, м. Маріуполь Донецької області про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 7406,79 грн., з яких 6473,64 грн. - сума основного боргу, 933,15 грн. - пеня.

З дотриманням приписів ст. 6 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/849/18 визначено суддю Чернову О.В.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.05.2018р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі №905/849/18, визначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань зі сплати орендних платежів за період з липня 2015р. по січень 2017р. за договором оренди нежитлових приміщень комунальної власності №3039-П від 01.04.2014р., внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 7406,79 грн., з яких - 6473,64 грн. - основний борг та виникли підстави для нарахування пені у розмірі 933,15 грн.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 26,27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст.ст. 4,162-164 ГПК України.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належними чином.

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ч.1 ст.178 та ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомлених представників сторін у світлі приписів ст.ст. 13,42, ч.1,3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу істотним чином не впливає на таку кваліфікацію.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази в порядку ст. 210 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд встановив таке.

01.04.2014р. між Управлінням міського майна Маріупольської міської ради (Орендодавцем) та Фізичною особою - підприємцем Галушкою Мариною Костянтинівною (Орендарем) укладено договір оренди №3039-П нежилого приміщення, що є комунальною власністю, за умовами якого орендодавець (позивач) передає, а орендар (відповідач) приймає в оренду нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Маріуполь, пр. Нахімова, 116-А, загальною площею 22,50 кв.м. для використання під місця загального користування.

Орендна плата, порядок розрахунку платежів по договору визначені сторонами в розділі 4 Договору.

Орендна плата визначається на підставі рішення Маріупольської міської ради (п.4.1 договору).

Пунктом 4.2. встановлений розмір орендної плати за базовий місяць (березень 2014р) оренди у розмірі 128,49 грн.

Розмір орендної плати за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяцем до останнього числа першого місяця оренди. (п.4.2 договору).

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Оплата проводиться щомісячно, не пізніше останнього дня місяця, наступного за звітним. (п.4.3 договору).

Згідно п. 6.3 договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або в не повному обсязі стягується орендодавцем відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від місячної орендної плати за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

До вимог з виконання умов цього договору та стягнення пені і неустойки застосовується позовна давність терміном у 10 років (п.9.1 договору).

Строк дії договору встановлено з 01.04.2014р. до 01.04.2015р. (п.7.1 договору). У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору протягом одного місяця після закінчення терміну його дії, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були ним передбачені (п.7.5 договору).

Об'єкт оренди за договором передано орендарю на підставі акту приймання-передачі від 01.04.2014р. №7769.

В подальшому, 12.06.2015р., додатковим договором до договору оренди №3039-П від 01.04.2014 року, вищевказаний договір оренди нежитлового приміщення доповнено пунктом 4.2.1, яким з 01.07.2015р. по 31.12. 2015р. встановлений розмір пільгової орендної плати за нежитлове приміщення зазначене у п.1.1 договору у розмірі 50% від розміру орендної плати, розрахованої відповідно до п.4.2 договору. З 01.01.2016р. орендодавець в односторонньому порядку нараховує орендну плату відповідно до п.4.2 договору, без урахування пільги.

Відповідно до ст. 764 ЦК України, договір неодноразово поновлювався на строк його дії і на момент подання позову є чиним до 01.04.2018р.

Неналежне виконання орендарем своїх зобов`язань щодо своєчасної сплати орендної плати змусило позивача звернутися із зазначеним позовом до суду про стягнення заборгованості у розмірі 7406,79 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного позову полягає у примусовому спонуканні відповідача до виконання грошових зобов'язань за договором оренди.

Зважаючи на статус сторін та характер правовідносин, останні, згідно ст.ст.1-3 Господарського кодексу України регламентуються насамперед його положеннями та іншими актами господарського законодавства, зокрема - Законом України "Про оренду державного та комунального майна" та Цивільним кодексом України, а також - умовами договору оренди №3039-П нежитлового приміщення, що є комунальною власністю від 01.04.2014р.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Як встановлено ч. 1 ст. 2, ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ч. 1 ст. 283, ч. 3 ст.285 Господарського кодексу України та ст.ст.759, 762 Цивільного кодексу України за користування майном на умовах оренди орендар (наймач) має сплачувати орендну плату.

Тобто, в контексті зазначених норм укладений між Управлінням міського майна Маріупольської міської ради та відповідачем договір оренди комунального майна №3039-П від 01.04.2014р. є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов'язань, визначених його умовами.

Як встановлено ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата вноситься орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності. При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Таким чином, відповідач не мав жодних підстав для ухилення від виконання обов'язку із здійснення орендних платежів щомісячно не пізніше останнього дня поточного місяця відповідно до п.4.3 договору.

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, внаслідок невиконання грошових зобов'язань за договором оренди комунального майна №3039-П від 01.04.2014р. утворилась заборгованість за період з липня 2015р. по січень 2017р. з орендної плати у розмірі 6473,64 грн.

Невиконання грошових зобов'язань кваліфікується судом як порушення зобов'язання у розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України, а сам відповідач вважається таким, що прострочив виконання відповідних грошових зобов'язань у розумінні ч. 1 ст. 612 цього Кодексу.

У свою чергу, згідно преамбули Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Згідно до ст.7 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (у редакції на момент прийняття закону) скасувано на період проведення антитерористичної операції орендну плату за користування державним та комунальним майном суб'єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" визначений період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності зазначеним Указом Президента України (14 квітня 2014 року) та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. На час розгляду справи антитерористична операція триває.

У відповідності до ч.5 ст.14 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у 10-денний строк з дня опублікування вказаного Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року №405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014р. був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого включено м. Маріуполь, де проводить свою господарську діяльність відповідач, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та де розташований об'єкт оренди.

05.11.2014р. Кабінетом Міністрів України прийнято нове розпорядження №1079-р, яким зупинено дію розпорядження КМУ від 30.10.2014р. №1053-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція".

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування" від 17.05.2016р. внесено зміни до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", зокрема, до ст.ст.4, 6, 7. Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Вказаний Закон про внесення змін до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" набрав чинності з 08.06.2016 р.

Згідно з ч.4 ст.4 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" в редакції Закону від 17.05.2016р. перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014р. затверджені перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Судом встановлено, що м. Маріуполь Донецької області не входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014р.

Тобто, орендна плата за договором оренди комунального майна №3039-П від 01.04.2014 р. не повинна була нараховуватись за період з липня 2015 р. по 07.06.2016р., однак позивач нараховував орендну плату, всупереч вимогам Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції". Зокрема, станом на травень 2016 р. за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 1773,29 грн., яка входить до розрахунку суми заявленого позову.

Проте, з моменту набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування", а саме з 08.06.2016р., відповідач зобов'язаний був сплачувати орендну плату за орендоване комунальне майно у м. Маріуполь Донецької області.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлових приміщень комунальної власності №3039-П від 01.04.2014 р. за період з 08.06.2016 по січень 2017р. підлягають задоволенню у розмірі 4 613,95 грн.

Згідно із ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі -сплата неустойки, що узгоджується із ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України. При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобов'язань є належною підставою у розумінні ст. 218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Як встановлено ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання

При цьому, ч.4 ст. 231 Господарського кодексу України передбачає можливість встановлення договором розміру штрафних санкцій у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Так, за змістом п.6.3 договору за несвоєчасне або не в повному обсязі перерахування орендної плати, відповідач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Враховуючи, що домовленість орендодавця та відповідача про застосування неустойки у разі прострочення оплати орендної плати сформульована безпосередньо у п. 6.3 договору оренди №3039-П від 01.04.2014р., та сторонами погоджений термін позовної давності у 10 років, вимоги ст. 547 Цивільного кодексу України стосовно форми правочину щодо забезпечення виконання зобов'язання, видом якого у розумінні ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України є неустойка, у розглядуваному випадку дотримані.

Проте, перевіривши розрахунок, пені суд дійшов висновку, що він є арифметично невірним з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи розрахунок пені здійснений позивачем за період з 01.09.2015р. по 02.03.2018р., тобто позивачем невірно визначений початок періоду нарахування пені, а саме - без врахування вимог Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», у зв`язку з чим належним періодом нарахування пені є період з 08.06.2016р. по 02.03.2018р.

Судом здійснено перерахунок пені з урахуванням приписів чинного законодавства, доказів наданих до матеріалів справи, і встановлено, що її розмір за період з 08.06.2016 р. по 02.03.2018 р. становить 660,94 грн., з огляду на що, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 660,94 грн.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України стягуються з відповідача на користь позивача, пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Департаменту міського майна Маріупольської міської ради, м. Маріуполь Донецької області до фізичної особи - підприємця Галушки Марини Костянтинівни, м. Маріуполь Донецької області про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 7406,79 грн., з яких 6473,64 грн. - сума основного боргу, 933,15 грн. - пеня- задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Галушки Марини Костянтинівни (87515, АДРЕСА_1, ІПН. НОМЕР_1) на користь Департаменту міського майна Маріупольської міської ради (87500, м. Маріуполь, пр. Металургів, 25, ) заборгованість з орендної плати у сумі 4613,95 грн., пеню у розмірі 660,94 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1254,90 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання поновного судового рішення, через Господарський суд Донецької області, в порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.В. Чернова

Повний текст рішення складено та підписано 05.06.2018 р.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/