ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16.05.18 Справа № 917/494/15.

за заявою Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (вх. № 4474 від 04.05.18 р.) у справі № 917/494/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01001

до Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 акціонерне товариство "Кременчукгаз" (вул. Г. Бреста, 46, буд. 12, м. Кременчук, Полтавська область)

про стягнення грошових коштів у розмірі 275 669 433,89 грн.

Головуючий суддя Киричук О.А.

Судді Тимощенко О.М., Паламарчук В.В.

Представники сторін:

від стягувача: ОСОБА_2

від заявника (боржника): ОСОБА_3, ОСОБА_4

від третьої особи: не зявився

Господарським судом Полтавської області 01.03.2016р. прийняте рішення у даній справі, яким позов задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 108 615 673,09 грн. боргу, 47 496 681,47 грн. пені, 10 817 412,23 грн. 3% річних, 135 849 244,17 грн. інфляційних нарахувань, 73080,00 грн. судового збору, відмовлено в частині стягнення 11874171 грн. пені, в іншій частині - провадження у справі припинено.

Після перегляду апеляційним судом рішення господарського суду Полтавської області від 01 березня 2016 року у справі № 917/494/15 змінено в частині суми стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат, виклавши його в наступній редакції "Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 2 878 600,30 грн. пені, 5 141 781,63 грн. 3% річних, 63 044 378,40 інфляційних нарахувань, відмовити в частині стягнення 25 907 403, 20 грн. пені". В іншій частині рішення залишене без змін.

На виконання рішення суду по справі № 917/494/15 господарським судом Полтавської області 11.07.16 видано відповідний наказ, про стягнення з Боржника 108 615 673,09 грн. боргу, 2 878 600,30 грн. пені, 5 141 781,63 грн. 3% річних, 63 044 378,40 грн. інфляційних нарахувань, 73 080,00 грн. судового збору.

25.08.16 ухвалою господарського суду Полтавської області № 917/494/15 виконання вказаного рішення задоволено частково, розстрочено його виконання на 30 місяців рівними частинами.

До господарського суду Полтавської області надійшла заява Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про визнання наказу господарського суду Полтавської області по справі № 917/494/15 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 24 572 220,67 грн.: 1716642,72 грн. пені, 2 384 435,60 грн. 3% річних та 20 471 142,35 грн. інфляційних нарахувань.

В обґрунтування заявлених вимог публічне акціонерне товариство «Полтаваобленерго» посилається на положення ст. 7 ОСОБА_5 України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016 № 1730-VIII (на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим ОСОБА_5, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим ОСОБА_5). Як зазначає заявник, по справі №917/494/15 є задоволеними вимоги позивача про стягнення пені, інфляційних нарахувань та 3% річних, які підпадають під дію цих правових норм про списання цих нарахувань.

Посилаючись на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.06. 2016 року по справі № 917/494/15 заявник вказує, що до 30.11.2016 р. товариство сплатило заборгованість за газ спожитий протягом квітня-червня 2014 року в повному обсязі та частково заборгованість за газ спожитий в липні 2014 року. Відповідно до поданого розрахунку, заявник вважає, що списанню підлягає загалом 24 572 220,67 грн., з яких: 1 716642,72 грн. пені, 2 384 435,60 грн.3% річних та 20 471 142,35 грн. інфляційних нарахувань, а тому в цій частині наказ не підлягає виконанню.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 05.05.2018 заяву призначено до розгляду на 16.05.2018 р.

16.05.2018 р. стягувачем надані заперечення на заяву боржника про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (вх. № 4810 від 16.05.18 р.).

В зазначених запереченнях стягувач вказує, що заява боржника про визнання наказу господарського суду є необгрунтованою, та такою, що суперечить нормам матеріального права, у зв'язку з чим задоволенню не підлягає. В обґрунтування своїх заперечень стягувач зазначає на помилковість тверджень заявника з огляду на те, що заборгованість боржника утворилась в результаті невиконання договору №294-ПР від 18.02.2014. за яким газ використався для власних потреб та не підпадає під дію ОСОБА_5 України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016 № 1730-VIII.

16.05.2018 р. стягувачем надані письмові пояснення (вх. № 4830 від 16.05.2018 р.).

Розглянувши подану заяву та оцінивши наявні у справі докази, суд встановив :

Відповідно до ст. 328 ГПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу.

30.11.16 р. набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016 № 1730-VIII (далі - Закон № 1730).

Так ч. 1 ст. 1 ОСОБА_5 №1730 встановлено поняття заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до цього ОСОБА_5, - це кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Статтею 7 ОСОБА_5 № 1730 визначені підстави та умови для проведення списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення.

Згідно з ч. 1 ст.7 вказаного ОСОБА_5 на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ станом на 1 липня 2016 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями договору про реструктуризацію заборгованості.

В свою чергу ч. 3 ст. 7 ОСОБА_5 № 1730 визначено - на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим ОСОБА_5, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим ОСОБА_5.

Тобто, законодавцем закріплено, що застосування механізму списання на підставі ч. З ст.7 ОСОБА_5 № 1730 щодо неустойки (штраф, пеня), інфляційних нарахувань, процентів річних можливо лише якщо така заборгованість утворилась відносно заборгованості за природнийгаз для виробництва теплової та електричної енергії і тільки при умові що заборгованість за природний газ погашено до набрання чинності цим ОСОБА_5.

Судом встановлено, що подана заява про визнання наказу господарського суду Полтавської області таким, що не підлягає виконанню та додані до неї документи не містять підтверджень того, що заборгованість за природний газ спожитий в липні 2014 р. погашено боржником до набрання чинності ОСОБА_5 № 1730 в розмірі 26 884 519,58 грн.

Так, в поданій заяві та доданому до неї розрахунку заявником включено одні і ті самі платежі на підтвердження оплати за квітень-червень 2014 р. в сумі 10887153,47 грн. (про які зазначено в постанові Харківського апеляційного господарського суду від 22.06.2016 року по справі № 917/494/15) та на підтвердження оплати за липень 2014 р.

При цьому, при розгляді поданої заяви про визнання наказу господарського суду Полтавської області таким, що не підлягає виконанню, суд приймає до уваги наступні обставини.

ОСОБА_5 №1730 дає підстави для висновку, що ч. 3 ст. 7 ОСОБА_5 є нормою прямої дії, при цьому застосування її приписів не ставиться в залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності ОСОБА_5. Зокрема, застосування даної норми не потребує включення підприємства до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 927/1152/16, від 28.02.2018 у справі № 911/3914/14 та від 14.03.2018 у справі № 904/11460/16.

Разом з тим, як було зазначено вище, за умовами ч. 3 ст. 7 ОСОБА_5, списанню підлягають неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування та проценти річних, нараховані на заборгованість, погашену до набрання чинності цим ОСОБА_5, саме за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Рішення суду у справі №917/494/15 прийнято у зв'язку з неналежним виконанням умов договору купівлі продажу природного газу №294-ПР від 18.02.2014 р.

Необхідність встановлення судами обставин стосовно того, для яких саме потреб використовувався газ при вирішенні питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних у відповідності до ОСОБА_5 №1730, зазначено у постанові Верховного Суду від 11.04.18 р. по справі № 910/17962/15.

Судом встановлено, що відповідно до п. 1.2 договору купівлі продажу природного газу №294-ПР від 18.02.2014 р. «газ отриманий за цим договором використовується Покупцем виключно для власних потреб. Покупець є кінцевим споживачем».

Таким чином, враховуючи, що заборгованість виникла за отриманий газ для власних потреб ПАТ "Полтаваобленерго", тобто зазначена заборгованість не є заборгованістю, яка визначена положеннями ч. 1 ст. 1 ОСОБА_5 №1730, підстави для застосування ч. З ст. 7 ОСОБА_5 №1730 до заборгованості у даній справі відсутні.

Подана заява про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню взагалі не містить посилання на докази в обґрунтування використання газу для виробництва теплової та електричної енергії за договором купівлі продажу природного газу №294-ПР від 18.02.2014р.

При цьому, у судовому засіданні 16.05.2018 р. представником заявника надані усні пояснення в яких він повідомив суд про те, що отриманий газ за договором купівлі продажу природного газу №294-ПР від 18.02.2014 р. був використаний для виробництва теплової та електричної енергії. Також, на думку заявника, про зазначені обставини свідчать підписані між сторонами спільні протокольні рішення. При цьому, будь-яких доказів на підтвердження цих обставин суду не надано.

З приводу цих усних пояснень, представником стягувача надані письмові пояснення (вх. № 4830 від 16.05.2018 р.) в яких вказується, що спільні протокольні рішення не підтверджують факт використання газу для виготовлення електроенергії, укладені на виконання постанов КМУ та жодного відношення до ОСОБА_5 №1730 не мають.

Стосовно усних пояснень заявника щодо використання газу отриманого ПАТ "Полтаваобленерго" за договором купівлі продажу природного газу №294-ПР від 18.02.2014 р. саме для виробництва теплової та електричної енергії, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заперечуючи проти задоволення заяви про визнання наказу господарського суду Полтавської області таким, що не підлягає виконанню стягувачем надані копії договорів, які вказують на те, що у період дії договору купівлі продажу природного газу №294-ПР від 18.02.2014 між сторонами діяли договори купівлі продажу природнього газу №1943/14-БО-24 від 18.02.2014 та №1942/14-ТЕ-24 від 18.02.2014, за якими боржнику продано природній газ для виключно виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями, а також для виключно виробництва теплової енергії яка споживається населенням, релігійними організаціями, національними творчими спілками та їх осередками (крім обсягів що використовуються для виробничо-комерційної діяльності).

Про зазначені обставини повідомлено ПАТ "Полтаваобленерго" листом після звернення від 16.06.17р. № 03-27/7663 та від 04.07.17 р. № 12-85/8371 щодо врегулювання заборгованості перед НАК «нафтобаз України відповідно до ОСОБА_5 України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (копія листа щодо реалізації положень ОСОБА_5 України від 03.11.16 № 1730-VIII, акт звіряння розрахунків від 31.12.16 р.).

Таким чином, судом встановлено, що боржнику передавався природній газ як для виготовлення теплової та електричної енергії - за договорами №1943/14-БО-24 від 18.02.2014 та №1942/14-ТЕ-24 від 18.02.2014, так і для власних потреб за - договором №294-ПР від 18.02.2014, про що зазначено в самих договорах.

За даних обставин, з огляду на п. 1.2 договору купівлі продажу природного газу №294-ПР від 18.02.2014р., яким передбачено використання газу ПАТ "Полтаваобленерго" виключно для власних потреб, ненадання будь-яких доказів на підтвердження факту про фактичне використання газу для виробництва теплової та електричної енергії, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених вимог про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. ст. 234, 328 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Публічному акціонерному товариству "Полтаваобленерго" в задоволенні заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Повний текст ухвали складено 21.05.18 р.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Киричук О.А.

Судді Тимощенко О.М.

ОСОБА_6