ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"31" травня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1094/16

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

за участю представників:

позивача: Бондаренко І.О., згідно довіреності №261 від 15.12.2017р.

відповідача - ОМУЮ: не з'явився

відповідача - ТОВ «Басарі»: Поліщук А.В., згідно довіреності від 24.01.2018р.

відповідача - ДП «Компроміс»: не з'явився

третьої особи - ОСОБА_3: не з'явився,

розглянувши клопотання ТОВ "Басарі" від 22.05.2018р. за вх.№2-2599/18 про вжиття заходів зустрічного забезпечення по справі №916/1094/16 за позовом: Одеської міської ради до відповідачів - Одеського міського управління юстиції, Товариства з обмеженою відповідальністю „Басарі", Дочірнього підприємства „Компроміс", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3, про визнання незаконними та скасування свідоцтв про право власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.05.2016р. провадження по справі №916/1094/16 зупинено до розгляду взаємопов`язаних справ №916/457/15-г, №815/2965/14.

17.03.2017р. за вх.№2-1527/17 до суду від Одеської міської ради надійшло клопотання про поновлення провадження по справі №916/1094/16, яке обґрунтоване тим, що справи №916/457/15-г, №815/2965/14 розглянуті, у зв'язку з чим відпали обставини, що зумовили зупинення провадження у справі №916/1094/16, з підстав чого провадження по справі поновлено ухвалою від 22.03.2017р.

Ухвалою суду від 12.04.2017р. відмовлено гр. ОСОБА_3 у прийнятті зустрічної позовної заяви до Одеської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії, зустрічну позовну заяву та додатки до неї повернуто ОСОБА_3

19.04.2017р. за вх.№721/17 до суду від ОСОБА_3 надійшла апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.04.2017р., у зв'язку з чим ухвалою суду від 20.04.2017р. провадження по справі зупинено. Справу надіслано до Одеського апеляційного господарського суду. На даний час справа до Господарського суду Одеської області не поверталась.

Також, ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.05.2016р., залишеною без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 21.07.2016р., постановою Вищого господарського суду України від 01.11.2016р., задоволено заяву Одеської міської ради про забезпечення позову про вжиття заходів до забезпечення позову; заборонено відповідним уповноваженим особам вчиняти реєстраційні дії щодо об'єкта нерухомого майна - вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_2; заборонено відповідним уповноваженим особам вчиняти реєстраційні дії щодо об'єкта нерухомого майна - вбудовані приміщення громадського призначення для торгівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

22.05.2018р. за вх.№2-2599/18 від ТОВ "Басарі" надійшло клопотання про вжиття заходів зустрічного забезпечення у порядку ст.141 ГПК України, в якому заявник просить суд визначити розмір зустрічного забезпечення в сумі 232000000грн., яку Одеській міській раді слід внести на депозитний рахунок Господарського суду Одеської області.

Так, в обґрунтування клопотання заявник посилається на те, що ухвалою суду від 20.05.2016р. заборонено взагалі вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна ТОВ «Басарі», у зв'язку з чим товариство 2 роки не може вільно та на власний розсуд розпоряджатися своїм майном, що призводить до недоотримання доходів. 24.04.2018р. між ТОВ «Басарі» (продавець) та ОСОБА_4 (покупець) був підписаний нотаріально посвідчений попередній договір купівлі-продажу майна, а саме, вбудованих приміщень громадського призначення для торгівлі, розташованих за адресою: м. Одеса, площа Грецька,1-А, прим. 101, 201. У п.2.1. вказаного договору сторони передбачили, що продавець згоден продати, а покупець купити зазначені приміщення за ціною, що складатиме на 232000000грн. вище ринкових цін, на момент укладення основного договору купівлі-продажу. Отже, ТОВ «Басарі» вказує, що, у зв'язку із накладеним забезпеченням зазнає збитків, а саме, не доотримує дохід у розмірі 232000000грн., отже, заявник вважає співмірною суму зустрічного забезпечення із розміром збитків.

Одночасно заявник вважає, що запропонований ним захід зустрічного забезпечення є співмірним із заходами забезпечення позову, так як у зв'язку з їх вжиттям власник не може ані продати своє майно, ані здати його в оренду, ані здійснити зміну цільового призначення приміщення та проводити в ньому відповідну нову господарську діяльність.

Позивач 31.05.2018р. подав до суду заперечення проти клопотання ТОВ «Басарі» про вжиття заходів до забезпечення позову за вх.№10806/18, де вказує, що на Грецькій площі у м.Одесі споруджено об'єкт самочинного будівництва, оскільки забудовником не було отримано згоди на його здійснення з боку ОМР, як власника земельної ділянки, а відповідна земельна ділянка не була відведена для будівництва. Також, позивач вказує, що первісно право власності на вказані об'єкти було зареєстровано за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Згодом вказані особи внесли дане майно до статутного капіталу ТОВ «Басарі», на підставі чого ТОВ «Басарі» отримало два свідоцтва про право власності від 04.09.2014р. Після цього, 17.02.2015р. ТОВ «Басарі» здійснило відчуження 1/10000 приміщення 101 на користь ОСОБА_3., а вже 17.03.2016р. ТОВ «Басарі» здійснило відчуження 1/10000 приміщення №201 на користь ДП «Компроміс». При цьому, позивач відмічає, що засновниками ТОВ «Басарі» є ОСОБА_5 та ОСОБА_3, а керівником - ОСОБА_5 В свою чергу, засновником ДП «Компроміс» є той самий ОСОБА_5, а керівником - той самий ОСОБА_3 Обидві юридичні особи зареєстровані за однією адресою, мають одного й того ж представника у суді. А громадянин ОСОБА_3, поряд з тим, що він є засновником ТОВ «Басарі» та керівником ДП «Компроміс», ще й, як вже зазначалось, «викупив» 1/10 000 приміщення 101 (яке він же й передав раніше до статутного капіталу ТОВ «Басарі»).

Після того, як рішенням суду у справі 916/475/15-г було скасовано свідоцтва про право власності на вказаний об'єкт у зв'язку із самочинністю будівництва з'ясувалось, що об'єкт реконструйовано, у зв'язку із чим у 2016 році ініційовано міською радою новий позов (справа 916/1094/16). Тобто, на думку позивача, незаконний запис про право власності мав бути скасований ще у 2016 році. Як вказує ОМР, у процесі розгляду справи №916/1094/16 третьою особою, ОСОБА_3, заявляється позов, який взагалі не може розглядатись у порядку господарського судочинства та розгляд справи зупиняється (зупинення триває довгий час) на час оскарження відмови у прийнятті позову. Зі свого боку, ТОВ «Басарі» системно заявляє відводи суддям апеляційної інстанції, переважна більшість з яких залишається без задоволення. Тобто, позивач вважає, що відповідач ТОВ «Басарі», третя особа ОСОБА_3 свідомо затягують розгляд справи, зловживаючи процесуальними правами. Саме вони перешкоджають суду неупереджено та швидко розглянути справу і прийняти рішення, а справа могла бути розглянута принаймні, рік тому.

Не вважає належними також позивач посилання ТОВ «Басарі» на попередній договір, укладений із ОСОБА_4, у зв'язку з тим, що аналогічний попередній договір укладався між ТОВ «Басарі» та ОСОБА_4 у 2015 році під час розгляду першої справи (916/475/15-г), що і стало підставою для залучення ОСОБА_4 третьою особою до участі у вказаній вище справі. Однак, після закінчення розгляду справи ОСОБА_4 так і не придбав у ТОВ «Басарі» відповідні приміщення, із чого позивач не вбачає реального наміру у ОСОБА_4 придбати спірне майно, а відмічає про вчинення відповідачем навмисних процесуальних перешкод з метою створення штучних збитків, чим спонукати позивача відмовитись від позиції за суттю даної справи.

ОМР при розгляді питання про можливість застосування заходів зустрічного забезпечення у даній справі просить суд звернути увагу на статус позивача, а також його фінансову спроможність. Позивачем у даній справі є орган місцевого самоврядування - Одеська міська рада, яка є сталим визначеним Конституцією України органом, що продовжитиме існувати аж доки існуватиме в Україні сучасний конституційний лад. Одеська міська рада не має можливості на свій розсуд реорганізовуватись, ліквідовуватись або створюватись під новою назвою. Таким чином, Одеська міська рада, як і система міських рад в Україні в цілому, є однією з найстабільніших інституційних одиниць у системі публічної влади, та з моменту прийняття Конституції України 1996 року та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» 1997 року постійно та безперервно функціонує за однією і тією самою адресою. Змінювались міністерства, відомства, агентства, навіть судова система, однак міські ради продовжували функціонувати. Таким чином, відсутні взагалі жодні сумніви стосовно того, що Одеська міська рада зможе виступити ефективним відповідачем у разі подання позову на підставі статті 146 ГПК України. Більше того, позивач зазначає, що відсутні жодні сумніви щодо фінансової спроможності Одеської міської ради. Також позивач відмітив, що рішенням Одеської міської ради від 14.12.2017р. № 2733-УІІ «Про бюджет міста Одеси на 2018р» затверджено бюджет та визначено на 2018р. його показники. Таким чином, з одного боку, Одеська міська рада є надзвичайно стабільним та фінансово спроможним органом. З іншого боку, вилучення із бюджету міста 232000000грн. для розміщення їх на депозитному рахунку суду матиме наслідком суттєвий негативний соціальний ефект. Це призведе до зриву соціальних проектів, матиме місце перешкоджання діяльності органам місцевого самоврядування. Крім того, застосування такого зустрічного забезпечення призведе до прямих збитків Одеської міської ради, оскільки вилучення із обігу 232000000грн. матиме наслідком їх інфляційне зменшення та втрати щонайменше 3 % річних (урахуванням статті 625 ЦК України). У грошовому вираженні втрата 3% річних означатиме близько 7 млн грн. на рік або близько 600 тис грн. на місяць.

Позивач також, вказує, що відповідач не зазначає про наявність у нього прямих збитків на даний час. Наявну йому на праві власності річ не вилучали із обігу, торговий центр не закривали та не передавали міській раді на зберігання. Тож, відсутня співмірність між забезпеченням позову та заявленими заходами зустрічного забезпечення. Статус позивача та його фінансова спроможність очевидно свідчить про здатність позивача та його реальну можливість виконати рішення суду (у разі його ухвалення) про стягнення збитків на підставі статті 146 ГПК України.

Крім того, позивач відмічає, що станом на момент укладення попереднього договору від 24.04.2018р. вже близько двох років діяли заходи забезпечення позову, про які ТОВ «Басарі» було достеменно відомо, а також відомо, що розгляд справи зупинено та до встановленої у попередньому договорі дати заходи забезпечення позову скасовано не буде. Таким чином, позивач вважає, що якщо ТОВ «Басарі» вважає, що вжиті заходи забезпечення позову є перешкодою у здійсненні відчуження та отримання ним 232000000грн., та прямо зазначає це у своїй заяві, має місце свідоме укладення попереднього договору без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються цим договором, із ознаками фіктивності, що спрямований виключно на зловживання своїми процесуальними правами.

Позивач зазначає, що у суму 232000000грн. сторони попереднього договору від 24.04.2018р. оцінили об'єкт нерухомості, що належить на праві власності ТОВ «Басарі». Тобто, на даний час потенційний покупець ОСОБА_4 володіє грошовими коштами у розмірі 232000000грн., а ТОВ «Басарі» - об'єктом нерухомості вартістю 232000000грн., як самі сторони і визначили у попередньому договорі. Таким чином, у разі, якщо купівлі-продаж так і не відбудеться, ОСОБА_4 залишиться із грошовими коштами вказаної суми, а ТОВ «Басарі» - із приміщеннями еквівалентної вартості. Тобто, ТОВ «Басарі» збереже свої активи, але у натуральній формі, із чого позивач не вбачає наявності збитків.

Так, положення ч.ч.1, 2, 3, 4, 5, 6 ст.141 ГПК України визначають, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснене шляхом: надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов'язаних із забезпеченням позову. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв'язку із забезпеченням позову. Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення. В ухвалі про забезпечення позову або про зустрічне забезпечення зазначаються розмір зустрічного забезпечення або інші дії, що повинен вчинити заявник в порядку зустрічного забезпечення. Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.146 ГПК України, у випадку залишення позову без розгляду або закриття провадження з інших, ніж зазначені у частині першій статті 142 цього Кодексу підстав, або у випадку ухвалення рішення суду щодо повної або часткової відмови у задоволенні позову відповідач або інша особа, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, має право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися. У разі подання відповідного позову про відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили судовим рішенням, зазначеним у частині першій цієї статті, відшкодування збитків, заподіяних вжиттям заходів забезпечення позову, здійснюється в першу чергу за рахунок коштів зустрічного забезпечення.

Так, враховуючи те, що зустрічне забезпечення має бути спрямоване на забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, ТОВ «Басарі», подаючи клопотання про застосування таких заходів, мало довести суду імовірність виникнення у нього в майбутньому збитків у сумі 232000000грн., але цього зроблено не було. Зазначаючи про збиток в сумі 232000000грн. заявник вказав, що це є пропонованою вартістю для купівлі цього майна потенційним покупцем ОСОБА_4 за найвищою ціновою пропозицією порівняно із цінами на ринку попиту на аналогічну нерухомість. Отже, відсутні підстави у ТОВ «Басарі» вказувати про те, що збитком є саме сума запропонована ОСОБА_4 в розмірі 232000000грн., так як він міг би продати будівлю на площі Грецькій за дещо меншу суму, а, як наслідок, отримати певні грошові кошти, тобто, обміняти майно на кошти, у зв'язку з чим сама вартість майна - дійсна на ринку попиту на момент укладення попереднього договору від 24.04.2018р. не може вважатись збитком.

Звідси, суд вбачає, що така значна сума у розмірі 232000000грн., заявлена ТОВ «Басарі» в якості зустрічного забезпечення, яка завідомо вплинула б на фінансові зобов'язання ОМР щодо соціального забезпечення територіальної громади, у випадку її внесення на депозит суду позивачем, вказує на імовірні недобросовісні дії відповідача з метою уникнення забезпечення позову в частині заборони вчиняти реєстраційні дії щодо спірного майна.

До того ж, сумнів у суду викликає надійність покупця, із яким позивач уклав попередній договір, так як, за твердженням позивача, раніше під час розгляду інших справ між цими ж сторонами ТОВ «Басарі» вже укладало аналогічний попередній договір із ОСОБА_4 у 2015 році, однак, не було реалізовано намір придбати майно, про що заявник суд не повідомив.

Враховуючи викладене, так як ТОВ «Басарі» не довів суду обґрунтованості можливого збитку в розмірі 232000000грн., не довів співмірності можливого збитку та розміру зустрічного забезпечення, про яке прохав суд, не підтвердив співмірність заходів зустрічного забезпечення та заходів забезпечення позову, що вжиті у даній справі, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання ТОВ "Басарі" про вжиття заходів зустрічного забезпечення від 22.05.2018р. за вх.№2-2599/18.

Керуючись ст.ст.141, 232, 233, 234, 236 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання ТОВ "Басарі" про вжиття заходів зустрічного забезпечення від 22.05.2018р. за вх.№2-2599/18.

2. У відповідності до ч.1 ст.235 ГПК України ухвала набрала законної сили 31.05.2018р. та у відповідності до ч.2 ст.254, ст.255 ГПК України оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

3. Повну ухвалу складено 04.06.2018р.

Суддя І.А. Малярчук