ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2018 року м.Дніпро Справа № 11/60

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В. - (доповідача),

суддів: Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А.,

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

за участю сторін:

від ТОВ "Дніпровська Молочна компанія": Паньків О.В., довіреність №б/н від 15.05.2018 р., адвокат;

інші учасники провадження не з"явились.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська молочна компанія" та публічного акціонерного товариства "Банк ''Фінанси та Кредит" на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 28.02.2018 (повний текст ухвали виготовлено 01.03.2018, суддя Бестаченко О.Л.) у справі №11/60

за результатами розгляду заяви публічного акціонерного товариства "Банк ''Фінанси та Кредит" від 23.02.2016 № 3-243000/2585 у судовому засіданні в межах справи

за заявою публічного акціонерного товариства "Світловодський маслосиркомбінат", Кіровоградська область, м. Світловодськ

про банкрутство публічного акціонерного товариства "Світловодський маслосиркомбінат", Кіровоградська область, м. Світловодськ, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Кіровоградської області від 28.09.2012 публічне акціонерне товариство "Світловодський маслосиркомбінат" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру щодо банкрута на строк до 28.09.2013; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Кравченка Р.М.

В подальшому, ухвалами господарського суду строк ліквідаційної процедури неодноразово продовжувався та змінювалися ліквідатори публічного акціонерного товариства «Світловодський маслосиркомбінат».

01.03.2016 до господарського суду надійшла заява публічного акціонерного товариства "Банк ''Фінанси та Кредит" від 23.02.2016 № 3-244300/2585 до ТОВ "Дніпровська молочна компанія", боржника - ПАТ "Світловодський маслосиркомбінат" з вимогами про: залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ"Наш Продукт Плюс" (, адреса: 02660, м.Київ, вул.Колекторна, буд. 3); визнання недійсним договору купівлі-продажу майна від 02.11.2012, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. та зареєстрований в реєстрі № 2199 з додатками № 1-3 та договору про внесення змін до договору купівлі-продажу майна від 02.11.2012, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. 05.04.2013 та зареєстрований в реєстрі № 830; - судові витрати покласти на ТОВ "Дніпровська Молочна компанія" та ПАТ"Світловодський маслосиркомбінат".

Ухвалою господарського суду від 13.09.2016, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.11.2016, в задоволенні клопотання № 01-21/103 від 09.09.2016 ліквідатора арбітражного керуючого Єрохіна О.П. та клопотання № б/н від 09.09.2016 представника кредитора ПАТ "Банк Фінанси та Кредит" про відкладення розгляду справи відмовлено. В задоволенні заяви публічного акціонерного товариства "Банк ''Фінанси та Кредит" № 3-243000/2585 від 23.02.2016 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна від 02.11.2012, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. та зареєстрований в реєстрі № 2199 з додатками № 1-3 та договір про внесення змін до договору купівлі-продажу майна від 02.11.2012, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. 05.04.2013 та зареєстрований в реєстрі № 830 відмовлено. В задоволенні заяви публічного акціонерного товариства "Банк ''Фінанси та Кредит" № 3-244300/2586 від 23.02.2016 про вжиття заходів забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на майно (відповідно до переліку зазначеного в даній заяві) та нематеріальні активи: права вимоги, а також право на торгівельну марку та інші права та заборону будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо майна, відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.05.2017 касаційну скаргу публічного акціонерного товариства Банк "Фінанси та кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Валендюка В.С. задоволено частково, постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.11.2016 та ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 13.09.2016 у справі № 11/60 скасовано, справу передано на новий розгляд Господарського суду Кіровоградської області.

Під час нового розгляду даної справи, ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 28.02.2018 відмовлено у задоволенні заяви публічного акціонерного товариства "Банк ''Фінанси та Кредит" від 23.02.2016 № 3-243000/2585 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна від 02.11.2012, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. та зареєстрований в реєстрі № 2199 з додатками № 1-3, та договору про внесення змін до договору купівлі-продажу майна від 02.11.2012, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. 05.04.2013 та зареєстрований в реєстрі № 830.

Не погодившись зі згаданою ухвалою, товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровська молочна компанія» звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду, обставинам справи; порушення норм матеріального та процесуального права, просить змінити мотивувальну частину ухвали Господарського суду Кіровоградської області, обґрунтувавши рішення необґрунтованістю заяви публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» № 3-244300/2585 від 23.02.2016, поданої до товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровська молочна компанія» про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна від 02.11.2012, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. та зареєстрований в реєстрі № 2199 з додатками №1-3 та договору про внесення змін до договору купівлі-продажу майна від 02.11.2012 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. 05.04.2013 та зареєстрований в реєстрі № 830.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність порушеного права АТ «Банк «Фінанси та Кредит» відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України та наявність підстав для визнання недійсним спірного договору купівлі-продажу.

В даному випадку, рішення комітету кредиторів від 26.10.2010, оформлене протоколом №7 від 26.10.2012 в повній мірі відповідає вимогам Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Крім того, факт голосування ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» проти визначеного порядку реалізації майна банкрута, жодним чином не впливає на правомірність рішення комітету кредиторів, оскільки, згідно ч.9 ст.16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» рішення комітету кредиторів приймається більшістю голосів кредиторів, як і відбулося в даному випадку.

На думку скаржника, той факт, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» вважає вартість майна, визначену у звіті про незалежну оцінку майна заниженою, жодним чином не впливає на законність продажу майна за вартістю, визначеною на підставі даного звіту, оскільки зазначений звіт погоджений комітетом кредиторів більшістю голосів, про що свідчить п.5 протоколу №7 загальних зборів комітету кредиторів від 26.10.2012.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» комітет кредиторів має право самостійно визначати порядок продажу майна банкрута.

Таким чином, жодних підстав стверджувати, що в даному випадку, майно мало бути відчужено на відкритих торгах немає, оскільки скориставшись правом порядку продажу майна, в даному випадку, комітетом кредиторів було визначено доцільним провести продаж майна банкрута саме покупцю - ТОВ «Дніпровська молочна компанія» (без проведення відкритих торгів).

Майно, що було предметом застави включено до ліквідаційної маси та кошти від його продажу повністю перераховані на погашення вимог АТ «Банк «Фінанси та Кредит» чим дотримано інтереси банку, як заставного кредитора.

Рішенням комітету кредиторів (протокол № 7 від 26.10.2012) було затверджено внесення до договору купівлі-продажу такого змісту, який має п.5.3. договору, а тому твердження суду про невідповідність рішення комітету кредиторів та оспорюваного договору частині його п.5.3 вимогам Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є необґрунтованим.

На думку скаржника, висновок суду про те, що договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, здійснений в результаті невірного тлумачення чинного законодавства.

Так, правовим наслідком договору купівлі-продажу від 02.11.2012 став перехід права власності на майно, зазначене в договору від ПАТ «Світловодський маслосиркомбінат» до ТОВ «Дніпровська молочна компанія», яка отримала зазначене майно, а ПАТ «Світловодський маслосиркомбінат» отримало кошти від ТОВ «Дніпровська молочна компанія» у розмірі, визначеному договором.

Строки виконання обов'язку ТОВ «Дніпровська молочна компанія» по проведенню розрахунку за майно перед ПАТ «Світловодський маслосиркомбінат» були порушені, у зв'язку з наявністю обставин, на які ТОВ «Дніпровська молочна компанія» не могло вплинути.

За загальним правилом невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним. У такому разі заінтересована сторона має право вимагати розірвання договору або застосування інших передбачених законом наслідків, а не визнання правочину недійсним.

Скаржник вважає, що заявником не доведено жодних підстав для визнання спірного договору недійсним.

З урахуванням наведеного, суд мав відмовити у задоволення заяви з підстав її необґрунтованості, а не з підстав застосування строків позовної давності.

У поданій апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» просить ухвалу господарського суд скасувати та постановити ухвалу, якою задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі.

Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» вважає, що висновок суду першої інстанції про пропуск банком строків позовної давності є передчасним та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, а ухвала господарського суду прийнята з допущенням грубих порушень процесуальних норм та невірним застосуванням норм матеріального права.

Так, перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України - від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу яка його порушила.

В даному випадку, судом проігноровано та не спростовано доводи банку про те, що про укладання оспорюваного договору саме з допущенням порушень, визначених протоколом та за значно нижчою ціною, ніж це було визначено рішенням комітету кредиторів, банк дізнався лише у 2015 році на підставі постанови Вищого господарського суду України від 13.11.2015 у справі № 910/2304/13 та протоколу комітету кредиторів від 15.12.2015 № 25, до моменту прийняття яких банк був власником даного майна, а тому лише за скасуванням власності, укладений на завідомо невигідних умовах зі значним порушенням оспорюваний договір дійсно порушив права та охоронювані законом інтереси банку, як кредитора боржника, а отже заявником не було допущено порушень строків позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровська молочна компанія» просить відмовити публічному акціонерному товариству «Банк «Фінанси та Кредит» у задоволенні апеляційної скарги про скасування ухвали господарського суду від 28.02.2018. Окрім іншого ТОВ «Дніпровська молочна компанія» зазначено, що останнє співпрацювало з АТ «Світловодський маслосиркомбінат», знається на особливостях виробництва молочної продукції, має можливість у найкоротші терміни відновити виробництво на виробничих потужностях боржника, забезпечити робочими місцями робочими місцями велику кількість працівників і створити нові робочі місця, надати працівниками стабільну заробітну плату. Зазначені обов'язки щодо збереження та створення робочих місць були покладені на ТОВ «Дніпровська молочна компанія» передбачені спірним договором та виконані у повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали нормам матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровська молочна компанія» підлягає задоволенню, а апеляційна скарга публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

З урахуванням п. 1-1 розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції після набрання чинності Законом України від 22.12.2011 № 4212-VI, провадження у даній справі здійснюється відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, чинній до 19.01.2013.

Згідно ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідація - це припинення діяльності суб'єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом, з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів шляхом продажу його майна, а ліквідатор - це фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення визнаних судом вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Матеріали справи свідчать про те, що публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" є кредитором боржника, зокрема, на суму 31 708 074 грн, що включена до першої черги вимог кредиторів як вимоги, що забезпечені заставою майна боржника.

Під час здійснення ліквідаційної процедури між публічним акціонерним товариством "Світловодський маслосиркомбінат" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Кравченка Р.М. (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровська молочна компанія" (покупець) укладено договір купівлі-продажу майна від 02.11.2012, за умовами якого продавець зобов'язався передати нерухоме майно у приватну власність покупця, а покупець сплатити за нього домовлену грошову суму (п.1.1 договору).

За цим договором відчужувалося нерухоме майно: 1) комплекс будівель, що знаходиться за адресою: м.Світловодськ, Кіровоградська область, вул. Комсомольська, 34-Б; 2) комплекс будівель, що розташований за адресою: м.Світловодськ, Кіровоградська область, вул.Макаренка. буд. 2; 3) адміністративний будинок, що розташований за адресою: м.Світловодськ, Кіровоградська область, вул.Макаренка, буд. 7-Е; а також, обладнання, інвентар та інше майно, перелік якого зазначається у додатку № 1 до даного договору; транспортні засоби, перелік яких зазначається у Додатку № 2 даного договору, нематеріальні активи, перелік яких зазначається у Додатку № 3 до даного договору (п.1.2 договору).

Загальна ціна зазначеного майна визначена п. 2.1 договору, а саме: 10 266 400,00 грн.

В подальшому, між сторонами було укладено договір про внесення змін до договору купівлі-продажу майна від 02.11.2012, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. 05.04.2013 та зареєстрований в реєстрі № 830, яким сторони погодили викласти Додаток № 2 до основного договору у новій редакції, а всі інші умови - залишились без змін.

На момент продажу згідно з договором купівлі-продажу від 02.11.2012 з всього обсягу майна, що підлягало оцінці та продажу не відбулося відчуження наступних видів майна, на які відсутні були правовстановлюючі документи:

1. Будівлі, споруди та передавальні пристрої: за адресою: Кіровоградська область, Устинівський район, смт Устинівка, вул. Об'їзна, 8, вартістю - 213 850,00 грн; за адресою: Кіровоградська область, смт Добровеличківка, вул. Промислова, 28, вартістю 48 580,00 грн; за адресою: Полтавська область, Кобеляцький район, м. Кобеляки, вул. Леніна, 43/16,- вартістю 20860,00 грн; за адресою: Херсонська область, смт Велика Олександрівка, вул. Заводська, 16, вартістю 25060,00 грн, вартість всього майна загалом складає - 308 350,00 грн.

2. Корпоративні права, що складає 100% від статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськмолсервіс" - 900,00 грн.

Загальна вартість майна, що не підлягало продажу за договором від 02.11.2012, складала 309250,00 грн.

Рішенням комітету кредиторів, оформленим протоколом від 26.10.2012 № 7, вирішено здійснити реалізацію майна банкрута шляхом укладення договору (договорів) купівлі-продажу з товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровська молочна компанія", в т.ч. з такими умовами: предметом договору є майно, визначене додатком № 1 до даного протоколу, ціна майна, що буде реалізоване складає 10 575 650,00 грн.

Вказаним рішенням комітет кредиторів затвердив звіт про незалежну оцінку майна банкрута в розмірі ліквідаційної вартості - 10 574 750,00 грн без ПДВ, ринкової вартості - 15 100 010,00 грн без ПДВ, вартість корпоративних прав, що складає 100% від статутного капіталу банкрута - 900 грн без ПДВ (а.с. 2-14 т. 23).

На виконання рішення комітету кредиторів ліквідатором було укладено договір купівлі - продажу майна від 02.11.2012.

Звертаючись із заявою про визнання недійсними договору купівлі-продажу майна від 02.11.2012 та договору про внесення змін до договору купівлі-продажу майна від 02.11.2012, Публічне акціонерне товариство "Банк ''Фінанси та Кредит" послалось на те, що спірні договори укладені з порушенням вимог ст.ст. 29, 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до набрання чинності Законом України від 22.12.2011 р. № 4212-V, в частині дотримання умов та порядку продажу та ціни майна, встановлених комітетом кредиторів, продаж майна здійснений за ціною нижчою на 309 250 грн.

Продаж майна банкрута у ліквідаційній процедурі врегульовано ст.30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно ст.30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута.

Отже, за загальним правилом, після проведення інвентаризації і оцінки майна банкрута воно підлягає продажу на відкритих торгах з метою збору максимальної кількості коштів від його реалізації. Продаж майна боржника має здійснюватися на конкурентних засадах. Така форма більш ефективна, тому що дає можливість продати майно боржника за більш високою ціною.

Водночас, комітет кредиторів може змінити порядок продажу майна.

У даному випадку, комітет кредиторів встановив порядок продажу майна банкрута шляхом укладення договору (договорів) купівлі-продажу з товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровська молочна компанія" за ціною 10 575 650,00 грн.

Відповідно до ч.9 ст.7 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» при проведення процедур банкрутства інтереси всіх кредиторів представляє комітет кредиторів, створений відповідно до цього Закону.

У п.56 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 від 18.12.2009 "Про судову практику в справах про банкрутство" роз'яснено, що при проведенні процедур банкрутства інтереси всіх кредиторів у справі представляє комітет кредиторів (частина дев'ята статті 7 Закону). З моменту утворення комітету кредиторів саме він, а не окремі кредитори, вважається стороною у справі про банкрутство у випадках, передбачених Законом.

Відповідно до п.57 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 від 18.12.2009 "Про судову практику в справах про банкрутство" рішення зборів кредиторів чи комітету кредиторів не може визнаватися господарським судом недійсним, оскільки за своєю правовою природою не є актом юридичної особи, державного чи іншого органу.

Суд повинен давати оцінку цим рішенням та враховувати їх резолюції у прийнятті судових актів у справі, якщо такі рішення відповідають приписам чинного законодавства.

Згідно ч.9 ст.16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» рішення зборів (комітету кредиторів) вважається прийнятим більшістю голосів кредиторів, якщо за нього проголосували присутні на зборах (комітеті) кредитори, кількість голосів яких визначається відповідно до частини четвертої цієї статті.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши рішення засідання комітету кредиторів від 26.10.2012, оформлене протоколом № 7 від 26.10.2012, вважає, що воно відповідає вимогам законодавства, а тому підлягає врахуванню судом під час вирішення даного спору.

Так, до складу комітету кредиторів публічного акціонерного товариства "Світловодський маслосиркомбінат" входить три кредитори: Компанія "ІДЕЛБЕРГ РЕСУРСЕС ІНК." (IDELBERG RESOURCES INC.) з кількістю голосів - 202 194, публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" - 142 195 голосів, товариство з обмеженою відповідальністю "Молочний Союз-Агро" - 312 голосів.

Компанія "ІДЕЛБЕРГ РЕСУРСЕС ІНК." (IDELBERG RESOURCES INC.) має загальну кількість голосів в комітету кредиторів, що перевищує сукупність голосів інших кредиторів, що входять до складу комітету, а тому цей кредитор має фактичну можливість одноосібно приймати рішення комітету.

При цьому, колегія суддів враховує, що факт голосування ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» проти визначеного порядку реалізації майна банкрута не впливає на правомірність зазначеного рішення комітету кредиторів, як такого, що прийнято більшістю голосів кредиторів.

Відносно продажу майна за ціною, нижчою від ринкової, особі, яка сама виявила бажання купити це майно, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» майно, на яке звертається стягнення у ліквідаційній процедурі, оцінюється арбітражним керуючим у порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. У разі продажу майна на аукціоні вартість майна, що визначається шляхом його оцінки, є початковою вартістю. Для здійснення оцінки майна арбітражний керуючий має право залучати на підставі договору суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання з оплатою їх послуг за рахунок коштів, одержаних від виробничої діяльності боржника, визнаного банкрутом, або реалізації його майна, якщо інше не встановлено комітетом кредиторів.

26.10.2012 комітетом кредиторів прийнято рішення про здійснення реалізації майна банкрута шляхом укладення договору (договорів) купівлі-продажу з ТОВ «Дніпровська молочна компанія» за такими умовами: предметом є майно визначене додатком № 1 до даного протоколу, ціна майна, що буде реалізоване складає 10 575 650,00 грн. Зазначеним рішення комітет кредиторів затвердив звіт про незалежну оцінку майна банкрута в розмірі ліквідаційної вартості - 10 575 650,00 грн. без ПДВ, ринкової вартості - 15 100 010,00 грн. без ПДВ, вартість корпоративних прав, що складає 100% від статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськмолсервіс».

Приймаючи до уваги, що звіт про незалежну оцінку майна погоджений комітетом кредиторів більшістю голосів, колегія суддів не приймає до уваги посилання публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» щодо продажу спірного майна за заниженою вартістю.

Крім того, було здійснено рецензування звіту про оцінку майна. За результатами рецензування підтверджено отриману в результаті оцінки вартість об'єктів.

Скориставшись правом, передбаченим ч.1 ст.30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», щодо визначення порядку продажу майна, комітетом кредиторів було визначено доцільним провести продаж майна саме покупцю - ТОВ «Дніпровська молочна компанія», без проведення відкритих торгів.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ТОВ «Дніпровська молочна компанія» співпрацювало з АТ «Світловодський маслосиркомбінат», знається на особливостях виробництва молочної продукції, має можливість у найкоротші терміни відновити виробництво на виробничих потужностях боржника, забезпечити робочими місцями робочими місцями велику кількість працівників і створити нові робочі місця, надати працівниками стабільну заробітну плату.

Зазначені обов'язки щодо збереження та створення робочих місць були покладені на ТОВ «Дніпровська молочна компанія» передбачені спірним договором та виконані у повному обсязі. Докази зворотного в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються у першу чергу на задоволення вимог, забезпечених заставою.

На виконання умов спірного договору щодо оплати майна, відповідно до квитанції від 26.01.2016, виданої приватним нотаріусом Гамаль І.М., на депозитний рахунок нотаріуса від покупця ТОВ "Дніпровська молочна компанія" перераховано грошові кошти загальною сумою 10 266 400,00 грн для передачі ПАТ "Світловодський маслосиркомбінат" (а.с. 77- 86 т. 48).

Згодом, зазначені грошові кошти були переховані на ім'я ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" на рахунок в банку НБУ в якості погашення кредиторських вимог згідно реєстру вимог кредиторів першої черги забезпечених заставою (Кредитний договір № 1154М-01-07 від 01.03.2007), що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 12.07.2016 (а.с. 111 т. 50) та не спростовано кредитором.

Таким чином, кошти, отримані від продажу заставного майна у повному обсязі перераховані на погашення вимог публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», що свідчить про дотримання інтересів останнього, як заставного кредитора.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що відкладальна умова, передбачена п.5.3. договору суперечить нормам ст.30-32 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що в свою чергу, дає підстави вважати, що спірний договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Так, відповідно до п.2.3. договору покупець зобов'язується сплатити продавцю загальну ціну майна протягом 30 календарних днів з моменту нотаріального посвідчення цього договору шляхом безготівкового перерахування коштів на банківський рахунок продавця.

Згідно п.5.3. договору у разі виникнення будь-якого спору (-ів) з приводу цього Договору та (або) з приводу рішення комітету кредиторів публічного акціонерного товариства "Світловодський маслосиркомбінат" (протокол № 7 від 26.10.2012) у справі №11/60 про банкрутство публічного акціонерного товариства "Світловодський маслосиркомбінат" та (чи) дій ліквідатора, пов'язаних з відчуженням майна за цим договором, перебіг строку виконання покупцем грошового зобов'язання за цим договором зупиняється на період існування такого(-их) спору(-ів) до їх остаточного вирішення, наслідком якого не будуть задоволенні заявлені вимоги з приводу предмету спору.

Здійснивши аналіз п.5.3. договору, колегія суддів приходить до висновку про те, що цей пункт договору не суперечить приписам Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином є фіктивним (ч.1 ст.234 ЦК України).

У даному випадку правовим наслідком спірного договору став перехід права власності на майно, зазначене у договорі від ПАТ «Світловодський маслосирокомбінат» до ТОВ «Дніпровська молочна компанія», яка отримала це майно, а продавець, в свою чергу, отримав від покупця кошти в розмірі, визначеному договором.

Отже, спірний договір спрямований на реальне настання правових наслідків, докази зворотного відсутні.

Відносно порушення сторонами умов договору при підписанні акту приймання-передачі майна 08.04.2013, колегія суддів вважає, що перебіг строків виконання зобов'язань за договором зупинялися, з урахуванням п.5.3. договору, у зв'язку з розглядом скарги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на дії арбітражного керуючого Кравченка Р.М. щодо продажу майна банкрута у даній справі та справи №910/2304/13 за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ПАТ «Світловодський маслосиркомбінат», ТОВ «Дніпровська молочна компанія» про визнання права власності та витребування єдиного майнового комплексу підприємства.

Наведені обставини перешкоджали ТОВ «Дніпровська молочна фабрика» виконати обов'язок щодо своєчасного розрахунку за спірне майно.

Крім того, порушення сторонами умов договору, не є підставою для визнання цього договору недійсним.

Відповідно до ч.1ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Приймаючи до уваги, що спірний договір укладено з дотриманням вимог законодавства, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для визнання його недійсним.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Колегія суддів, встановивши відсутність порушення прав або охоронюваних законом інтересів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», за захистом якого останній звернувся до суду, вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності.

Відповідно до ч.4 ст.277 ГПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З урахуванням наведеного, рішення господарського суду підлягає зміні, а апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська молочна компанія" - задоволенню, апеляційна скарга публічного акціонерного товариства "Банк ''Фінанси та Кредит" залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст.269,275,277, 281-283 ГПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська молочна компанія" задовольнити.

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Банк ''Фінанси та Кредит" відхилити.

Ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 28.02.2018 у справі №11/60 змінити.

Відмовити у задоволенні заяви публічного акціонерного товариства "Банк ''Фінанси та Кредит" від 23.02.2016 № 3-243000/2585 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна від 02.11.2012, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. та зареєстрований в реєстрі № 2199 з додатками № 1-3, та договору про внесення змін до договору купівлі-продажу майна від 02.11.2012, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. 05.04.2013 та зареєстрований в реєстрі № 830.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 06.06.2018 року.

Головуючий суддя О.В. Чус

Судді Ю.Б. Парусніков

Т.А. Верхогляд