РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.06.2018Справа № 910/5408/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промагролізинг-Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопластгума"

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Ільєнко О.О.

Представники учасників справи:

від позивача - Лобач І.А. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явилися.

В судовому засіданні 05 червня 2018 року, відповідно до положень ст.ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

02 травня 2018 року до канцелярії Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Промагролізинг-Україна" (позивач) на розгляд суду надійшла позовна заява № 461 від 26.04.2018 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопластгума" (відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки № 24/12Л від 06.12.2012 року в сумі 60 000,00 грн. (шістдесят тисяч гривень).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором поставки № 24/12Л від 06.12.2012 року, зокрема, у визначені договором строки не здійснив оплату вартості поставленого йому позивачем товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.2018 року (суддя Котков О.В.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі № 910/5408/18, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 05.06.2018р.

16.05.2018 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позовних вимог заперечив в повному обсязі, посилаючись на те, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.12.2017р. порушено провадження у справі у справі № 910/21049/17 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопластгума"; введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопластгума"; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Усачова Олега Миколайовича, про що 20.12.2017р. була публікація на сайті Вищого господарського суду України. Відповідач зазначає, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2018р. затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопластгума», проте позивач в установлений законом тридцяти денний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, що є підставою для відмови в задоволені позову в силу ч. 3 ст. 17 закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

29.05.2018 року через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв'язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. В обгрунтування поданого клопотання посилається на те, що оскільки ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.12.2017р. порушено провадження у справі у справі № 910/21049/17 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопластгума"; введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопластгума", задоволення вимог кредиторів проводиться виключно в межах справи про банкрутство.

Стаття 231 Господарського процесуального кодексу України містить вичерпний перелік підстав з яких господарський суд закриває провадження у справі.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо, зокрема, спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Закриття провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, які повністю відкидають можливість судочинства.

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною третьою статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Так, відповідно до п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

Отже, подання позовної заяви за правилами Господарського процесуального кодексу України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб'єктної юрисдикції справ відповідно до статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

Спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, якщо: спір не є підвідомчим господарському суду, тобто предмет спору не охоплюється статтею 20 ГПК; спір за предметною ознакою підвідомчий господарському суду, але одна зі сторін не може бути учасником господарського процесу, а її право чи інтерес не підлягають судовому захисту у господарському суді.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що подане позивачем клопотання про закриття провадження у справі в силу ст. 20 Господарського процесуального кодексу України є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши всі представлені докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.12.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промагролізинг-Україна" (надалі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автопластгума" (надалі- покупець) було укладено договір поставки № 24/12Л (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов'язується доставити і передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товар: автомобіль бортовий з тентом К-1 АЗ-437030-322, МА.3-437030-322, бортовий з тентом у кількості 3 шт., сума з ПДВ - 1 188 600,00 грн.

Відповідно до п. 3.2. договору, загальна сума договору складає 1 188 600,00 грн., у т.ч. ПДВ - 20%.

За умовами п. 5.1. договору покупець зобов'язаний здійснити розрахунки у наступному порядку:

- перерахувати авансовий платіж в розмірі 112 860,00 у термін до 14.12.12р.;

- перерахувати платіж у розмірі 225 720,00 грн. за готовності техніки до передачі покупцю;

- здійснити остаточний розрахунок протягом 30 днів після передачі товару.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору поставки № 24/12Л від 06.12.2012 року передав, а відповідач прийняв товар, що підтверджується актами приймання-передачі:

- за актом приймання-передачі № 1 від 01.04.2013 р. відповідачу передано автомобіль бортовий з тентом МАЗ-437030-322, шасі № YЗМ437030D000311, двигун № 11371874, у кількості 1 одиниці, вартістю 396 200,00 грн., в т.ч. ПДВ - 20 %;

- за актом приймання-передачі № 2 від 01.04.2013 р. відповідачу передано автомобіль бортовий з тентом МАЗ-437030-322, шасі № YЗМ437030D000312, двигун № 11371875, у кількості 1 одиниці, вартістю 396 200,00 грн., в т.ч. ПДВ - 20 %;

- за актом приймання-передачі № 3 від 20.05.2013 р. відповідачу передано автомобіль бортовий з тентом МАЗ-437030-322, шасі № YЗМ437030D000313, двигун № 11371880, у кількості 1 одиниці, вартістю 396 200,00 грн., в т.ч. ПДВ - 20 %.

При цьому, позивач вказує, що відповідач частково здійснив оплату товару в сумі 338 580,00 грн., що підтверджується виписками по рахунку (копії містяться в матеріалах справи), а також 21.05.2012 року між сторонами підписано акт зарахування зустрічних однорідних вимог за договором в сумі 790 020,00 грн. (копія міститься в матеріалах справи), а відтак, за розрахунками позивача, відповідач має заборгованість за договором в розмірі 60 000,00 грн.

Згідно приписів статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до положень статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2017 року у справі № 910/21049/17 за заявою Фізичної особи-підприємця Боровика Григорія Йосиповича та Товариства з обмеженою відповідальністю «Нирти» порушено провадження про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопластгума", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Усачова О.М. та вирішено інші процедурні питання у справі.

20.12.2017 року на веб-сайті Вищого господарського суду України офіційно оприлюднене оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопластгума".

Таким чином, з цього моменту, боржник знаходиться в особливому правовому режимі, який регламентується нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а вимоги всіх кредиторів погашаються в межах процедури банкрутства в порядку, встановленому зазначеним Законом.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів встановлюється Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Так, положеннями статті 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що у разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, пред'явлений позов, який ґрунтується на грошових зобов'язаннях боржника, що виникли до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство. Про офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство розпорядник майна повідомляє суд, який розглядає позовні вимоги конкурсних кредиторів до боржника.

Якщо позивач не звернувся у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, суд, який розглядає позовну заяву, після закінчення тридцятиденного строку з моменту офіційного оприлюднення поновлює позовне провадження та відмовляє у задоволенні позову.

За приписами ч. 1 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Отже, у відповідності до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"позивач мав звернутись із своїми вимогами до відповідача із заявою про визнання таких вимог в справі про банкрутство у строк до 20.01.2018 року.

У відповідності до вимог ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" позивач є конкурсним кредитором щодо відповідача як боржника у справі про банкрутство, а відтак, зобов'язаний був подати до господарського суду письмову заяву з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

В судовому засіданні 05.06.2018 року представник позивача пояснив, що не звертався у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопластгума" із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство.

Таким чином, оскільки заявлені у даній справі вимоги до відповідача виникли у позивача до порушення провадження у справі про банкрутство, тобто є конкурсними і позивач не звернувся у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, суд, у відповідності до вимог ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" відмовляє у задоволенні позову.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.06.2018р.

Суддя О.В. Котков