ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2018 року м. Дніпро Справа № 904/685/18

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. (доповідач),

суддів: Євстигнеєва О.С., Кузнецова В.О.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Вутмарк-Україна"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2018 р.

(суддя: Бондарєв Е.М., м. Дніпро, повний текст рішення підписано 19.04.2018 р.) у справі:

за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія

"Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атоменергомаш"

Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія

"Енергоатом",

м. Енергодар Запорізької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вутмарк-Україна",

м. Дніпро

про стягнення пені у сумі 16 500,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою від 06.02.2018 р. № 596/15 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вутмарк-Україна" пені за прострочення поставки продукції за договором поставки № 20/05/148 від 26.12.2016 р. у сумі 16 500,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем зобов'язань в частині своєчасної поставки продукції на суму 1 500 000,00 грн. в строк до 31.03.2017 р. Оскільки умовами укладеного з Відповідачем договору передбачено постачання товару саме на склад покупця, то датою отримання товару є дата складання прибуткового ордеру № ПН-0000086 про його надходження на такий склад, тобто 11.04.2017 р.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2018 р. у справі № 904/685/18 позов задоволено частково - стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вутмарк-Україна" на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" пеню в розмірі 16 498,35 грн. за прострочення поставки продукції та 1761,82 грн. витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позову відмовлено з посиланням на те, що Позивач не вірно здійснив даний розрахунок.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з обставин неналежного виконання Відповідачем зобов'язань за договором поставки № 20/05/148 від 26.12.2016 р., в частині своєчасного поставлення товару Позивачу, що підтверджується прибутковим ордером № ПН-0000086 та записом у Журналі реєстрації заїзду-виїзду автотранспорту.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вутмарк-Україна" подало апеляційну скаргу про скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2018 р. у справі № 904/685/18 та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі Відповідач посилається на те, що оспорюване прострочення ТОВ «ВУТМАРК-УКРАЇНА» поставки продукції під час розгляду справи у суді першої інстанції не доведено ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ».

При цьому Скаржник зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки видатковій накладній від 31.03.2017 р. № 310304, за якою відбулася оспорювана поставка та довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ», за якою таку продукцію отримано останнім саме 31.03.2017 р., що підтверджує підпис представника ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» на зазначеній видатковій накладній, здійснений на підставі довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей від 28.03.2017 р. № 85.

Водночас, на думку Скаржника, вказана довіреність діяла до 06.04.2017 р. і зі спливом такого терміну, була повернута до бухгалтерії, отже представник ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» не мав можливості отримати продукцію за такою довіреністю 11.04.2017 р., тобто після спливу терміну її дії. Разом з тим представник ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ», отримуючи оспорювану продукцію за видатковою накладною від 31.03.2017 р. № 310304, підписав таку видаткову накладну без жодних претензій чи зауважень, у тому числі й щодо строку поставки такої продукції.

Скаржник наголошує на тому, що прибутковий ордер № ПН-0000086 та витяг ПП «СНОП» з журналу реєстрації заїзду-виїзду автотранспорту на територію ремонтно-механічного заводу, на які суд першої інстанції посилається як на докази прострочення поставки продукції, не відповідають вимогам щодо допустимості доказів, позаяк такі документи не є товаросупровідними.

Скаржник вважає, що судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки наведеним обставинам, що призвело до ухвалення помилкового рішення у справі, у звязку з чим воно підлягає скасуванню.

Скаржник зазначає, що навіть можливе прострочення поставки за висновками такого службового розслідування не завдало і не могло завдати жодних збитків ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ», що визнано працівниками ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» у своїх поясненнях, доданих до відповідного акту службового розслідування. Проте, суд першої інстанції проігнорував заяви ТОВ «ВУТМАРК-УКРАЇНА» про зменшення штрафних санкцій за прострочення поставки продукції, з огляду на відсутність збитків ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ», підтверджену Позивачем, порушивши вимоги чинного законодавства України щодо справедливого вирішення спорів.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.05.2018 р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вутмарк-Україна" у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач наданими йому процесуальними правами не скористався та не надав відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За наведених обставин, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд апеляційної скарги за відсутності відзиву за наявними матеріалами справи.

Відповідно ст. 269 ГПК України, переглядаючи в апеляційному порядку судові рішення, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги Відповідача з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи щодо неоспорених обставин та встановлено судом першої інстанції, 26.12.2016 р. між Відокремленим підрозділом "Атоменергомаш" державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" ( Покупець ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вутмарк-Україна" ( Постачальник ) укладено Договір поставки № 20/05/148, відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобовязується поставити Покупцю в передбачені даним договором строки, до 31.03.2017 р., Дріт 5,6 мм ст. ХН77ТЮР ТУ 14-131-904-2010 на загальну суму 1 500 000,00 грн., а Покупець зобовязується прийняти та оплати вказану продукцію.

Згідно до п. 3.1. договору загальна сума договору складає 1 500 000,00 грн., в т. ч. ПДВ 250 000,00 грн.

П. 5.1. договору передбачено, що поставка продукції за цим договором здійснюється до 31.03.2017 р. партіями відповідно до заявок Покупця, в яких зазначається кількість продукції, що постачається та строки її поставки.

Відповідно до п. 5.5. договору Постачальник зобовязаний здійснити поставку продукції, вказаної в п. 1.1 цього договору, в строки та кількості, зазначені в заявці покупця.

Згідно п. 5.7. договору продукція відвантажується на умовах DDP ( ІНКОТЕРМС 2000 ) м. Южноукраїнськ. Отримувач: відокремлений підрозділ "Атоменергомаш" ДП "НАЕК" "Енергоатом". Відвантажувальні реквізити покупця: м. Южноукраїнськ, Миколаївська обл. промзона, ремонтно-механічний завод.

Пунктами 6.1., 6.3. договору передбачено, що Покупець зобовязаний своєчасно та в повному обсязі оплатити поставлену продукцію відповідно до умов цього договору. Постачальник зобовязаний - забезпечити поставку продукції у строки, встановлені цим договором.

Цей договір вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє 2 роки ( п. 10.1. договору ).

Відповідно до видаткової накладної від 31.03.2017 р. № 310304 ( а . с. 17 ), Товариство з обмеженою відповідальністю "Вутмарк-Україна" здійснило поставку передбаченого умовами договору товару на загальну суму 1 499 850,00 грн. Підтвердженням приймання такої продукції Позивачем є підпис представника ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» на зазначеній видатковій накладній, здійснений на підставі довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей від 28.03.2017 р. № 85. Водночас поруч з підписом представника ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» на видатковій накладній не зазначена інша дата приймання продукції.

З посиланням на приходний ордер № ПН-0000086 ( а. с. 18 ), Позивач стверджує, що поставка продукції була здійсненна Відповідачем з порушенням передбачених договором строків, а саме зазначену продукцію Постачальник поставив на склад Покупця - 11.04.2017 р.

П. 7.2. договору передбачено, що за порушення вказаних в даному договорі строків поставки та/або недопоставку продукції Постачальник сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,1 % від вартості несвоєчасно поставленої та/або недопоставленої продукції за кожен день прострочення, а у випадку, якщо прострочення поставки складає більше 30 днів, Постачальник додатково сплачує Покупцю штраф у розмірі 7 % вказаної вартості. Якщо в результаті допущеного прострочення та/або недопоставки поставка продукції втратить інтерес для Покупця, він має право відмовитися від прийняття продукції та вимагати відшкодування завданих збитків.

На підставі зазначеного пункту договору, Позивач нарахував Відповідачу пеню в розмірі 16 500,00 грн., яка розрахована за період з 31.03.2017 р. по 10.04.2017 р. на суму 1 500 000,00 грн.

З метою досудового врегулювання спору 23.10.2017 р. Позивач надіслав на адресу Відповідача претензію № 4686/15 від 20.10.2017 р., в якій Постачальнику було запропоновано сплатити суму пені в розмірі 16 500 грн. нараховану у зв'язку з порушенням строків поставки продукції на 11 днів.

Відповідач відповіді на претензію не надав, нараховану суму пені в добровільному порядку не сплатив.

Відтак, враховуючи нездійснення наразі Відповідачем оплати штрафних санкцій за несвоєчасно поставлену продукцію на загальну суму за договором поставки, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулось до господарського суду з позовними вимогами про стягнення означеної суми пені.

Отже, сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні Відповідача до сплати штрафних санкцій за порушення ( прострочення у виконанні ) зобов'язань зі своєчасної поставки, обумовленої в договорі продукції.

Беручи до уваги правову природу укладеного Договору поставки № 20/05/148 від 26.12.2016 р., кореспондуючі права та обов'язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки, які (приписи), в свою чергу, згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.

Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.

Беручи до уваги встановлену ст. 204 ЦК України та не спростовану в межах цієї справи в порядку ст. 215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору, апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст. ст. 11, 509 ЦК України та ст. ст. 173, 174 ГК України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов'язків сторін.

Як встановлено ч. 1 ст. 265 ГК України, ст. ст. 655, 662 та 663 ЦК України, Продавець зобов'язаний передати товар, визначений у договорі купівлі-продажу у строк, встановлений договором, разом з товаросупровідними документами. Означений обов'язок ч.1 ст.712 цього Кодексу безпосередньо закріплений і для договору поставки.

Наразі, отримання коштів (штрафних санкцій) за прострочення виконання такого зобов'язання з поставки товару є належним об'єктом судового захисту у розумінні ст. 5 ГПК України та ст. 15 ЦК України правом Позивача, примушення Відповідача до сплати яких - є належним способом судового захисту у разі наявності порушення такого зобов'язання з боку останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 202 ГК України та ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи викладене, Відповідач не має правових підстав для ухилення від виконання обов'язку із здійснення своєчасної поставки товару за договором, що зумовлює право Позивача у разі несвоєчасної поставки товару на нарахування у відповідності до п. 7.2 його умов штрафних санкцій, а саме пені в розмірі 0,1 % від суми непоставленої ( недопоставленої ) продукції за кожен день прострочення, та штрафу в разі прострочення понад 30 діб поставки в розмірі 7% вартості непоставленої (недопоставленої) продукції.

Так, беручи до уваги умови п. п. 1.1, 5.1 укладеного договору апеляційний суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, що зобов'язання Відповідача з поставки товару повинно було бути виконано останнім у строк до 31.03.2017 р.

Між тим, проаналізувавши надані до матеріалів докази, в тому числі доводи апеляційної скарги щодо дати поставки продукції, враховуючи відомості зазначені у видатковій накладній від 31.03.2017 р. № 310304, прибутковий ордер № ПН-0000086 та запис у Журналі реєстрації заїзду-виїзду автотранспорту, судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо підтвердження матеріалами справи факту прострочення виконання зобовязання Відповідачем в частині своєчасного поставлення товару Позивачу, а саме здійснення Відповідачем поставки продукції на склад Позивача 11.04.2017 р., зазначаючи наступне.

Саме видаткова накладна згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинним документом бухгалтерського обліку, який фіксує факт здійснення господарської операції та складається, в даному випадку, Постачальником й направляється Покупцю разом з продукцією, що поставляється, відповідно до умов укладеного договору.

ТОВ «ВУТМАРК-УКРАЇНА» здійснило зазначену поставку продукції за видатковою накладною від 31.03.2017 р. № 310304 і підтвердженням приймання такої продукції ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» є підпис представника ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» на зазначеній видатковій накладній, здійснений на підставі довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей від 28.03.2017 р. № 85. Водночас поруч з підписом представника ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» на видатковій накладній не зазначена дата приймання продукції.

Разом з тим представник ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ», отримуючи оспорювану продукцію за видатковою накладною від 31.03.2017 р. № 310304, підписав таку видаткову накладну без жодних претензій чи зауважень, у тому числі й щодо строку поставки такої продукції.

Як слушно зазначив Скаржник - згідно усталеної господарської практики якщо у видатковій накладній Покупцем не зазначено дати прийняття продукції, датою поставки такої продукції вважається дата такої накладної.

Водночас, як вірно зауважив Відповідач - довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей, на підставі якої представник ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» отримав оспорювану продукцію, діяла до 06.04.2017 р., і зі спливом такого терміну, згідно матеріалів службового розслідування ВП «АТОМЕНЕРГОМАШ», наявних у матеріалах справи, дана довіреність повернута до бухгалтерії ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ», отже представник ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» не мав можливості отримати продукцію за такою довіреністю 11.04.2017 р., тобто після спливу терміну її дії.

Колегія суддів погоджується з доводами викладеними в апеляційній скарзі, що прибутковий ордер № ПН-0000086 та витяг ПП «СНОП» з журналу реєстрації заїзду-виїзду автотранспорту на територію ремонтно-механічного заводу, на які суд першої інстанції посилається як на докази прострочення поставки продукції, не відповідають вимогам щодо допустимості доказів, що передбачені ст. 77 ГПК України, позаяк такі документи не є товаросупровідними, а отже не здатні за своєю правовою природою підтверджувати обставини поставки продукції.

Так, зазначений прибутковий ордер є типовою формою № М-4 затвердженою наказом Міністерства статистики України від 21.06.1996 р. № 193 і застосовується для обіку матеріалів, які надходять на підприємство від постачальників чи з переробки. Пртбутковий ордер в одному примірнику складається матеріально відповідальною особою у день надходження цінностей на склад.

Як вбачається з прибуткового ордеру № ПН-0000086, дата його складання 11.04.2017 р., а відповідний матеріал - Дріт 5,6 мм ст. ХН77ТЮР ТУ 14-131-904-2010 на суму 1 249 875,00 грн. прийнятий матеріально відповідальною особою Позивача не від Постачальника, а представника Позивача - ОСОБА_1, яка прийняла у ТОВ «ВУТМАРК-УКРАЇНА» зазначену продукції за видатковою накладною від 31.03.2017 р. № 310304 на підставі довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей від 28.03.2017 р. № 85.

Отже, Скаржник обгрунтовано посилається на те, що прибутковий ордер № ПН-0000086, є внутрішнім документом ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ», який може бути оформлений у будь-який час після поставки товару, а журнал реєстрації заїзду-виїзду автотранспорту на територію ремонтно-механічного заводу ведеться сторонньою організацією, ПП «СНОП».

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже оспорюване прострочення ТОВ «ВУТМАРК-УКРАЇНА» поставки продукції під час розгляду справи у суді першої інстанції не доведено ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ», а тому стягнення з Відповідача пені в розмірі 16 500,00 грн., передбаченої п. 7.2. договору є безпідставним.

Відтак, висновки місцевого суду щодо визначення моменту поставки і періоду прострочення не відповідають фактичним обставинам справи, що за змістом п. 3 ч. 1 ст. 277 ГПК України є достатньою підставою для скасування переглядуваного рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржуваного рішення, що зумовлює і задоволення апеляційної скарги.

Приймаючи до уваги те, що колегією суддів прийнято рішення про задоволення апеляційної скарги, то у відповідності до положень ст. 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Позивача.

Керуючись ст. ст. 275, 276, 281, 282, 283, 284 ГПК України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вутмарк-Україна" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2018 р. у справі № 904/685/18 задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.04.2018 р. у справі № 904/685/18 скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог

Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вутмарк-Україна" про стягнення пені у сумі 16 500,00 грн.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Енергодар Запорізької області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вутмарк-Україна", м. Дніпро суму судового збору за подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в розмірі 2 643 грн. 00 коп., про що видати наказ.

Видачу наказу доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню у звязку із малозначною справою, крім випадків передбачених ч. 2 п. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.С. Євстигнеєв

Суддя В.О. Кузнецов