ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 рокуСправа № 912/1028/18
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Макаренко Т.В. за участю секретаря судового засідання Кравченко О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи № 912/1028/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина", 02088, м. Київ, вул. 1- го Травня, буд. 1-А

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології", 250098, м. Кропивницький, вул. Соборна, буд. 22, к. 103

про стягнення 55 752,76 грн.

Представники учасників судового процесу:

від позивача - участі не брали;

від відповідача - участі не брали.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" про стягнення заборгованості в розмірі 55 752, 76 грн., з яких: 45000,00 грн. основного боргу, 9 698,53 грн. пені, 1 054,23 грн. - 3% річних. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача половину суми сплаченого судового збору - 881,00 грн. та компенсувати витрати позивача пов'язані з наданням правової допомоги у відповідності до Договору № 22/02-18/1 від 22.02.18 в розмірі 10 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором №ТТ00.00.10 від 21.01.2016 в частині своєчасної та повної оплати за поставлений товар.

Ухвалою господарського суду від 24.04.2018 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №912/1028/18, постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, судовий розгляд призначив на 17.05.2018 о 11 год. 00 хв., встановив сторонам строк для подання заяв по суті справи.

15.05.2018 на адресу суду від ТОВ "Укрзапчастина" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти поданого позову та просить відмовити у його задоволенні, вказуючи при цьому на невиконання позивачем гарантійних зобов'язань за укладеним між сторонами договором поставки щодо усунення недоліків поставленого товару у встановлений строк і як наслідок, прострочення виконання грошового зобов'язання відповідачем, окрім того останній вказує на необґрунтованість розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, вважаючи їх неспівмірними зі складністю справи (а.с. 54-57).

Ухвалою від 17.05.2018, з метою надання позивачу можливості подання відповіді на відзив, розгляд справи відкладено до 31.05.2018.

23.05.18 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що відповідач жодним чином не повідомляв позивача про виявлені ним недоліки товару та не надав належних доказів на підтвердження існування таких недоліків. Щодо надмірності заявлених позивачем до стягнення витрат на правову допомогу у відповіді на відзив зазначено, до договір про надання правової допомоги у господарських справах № 22/02-18/1 від 22.02.18 укладено з урахуванням принципу свободи договору, в результаті вільного волевиявлення сторін цього договору із погодженням усіх його умов, в тому числі вартості послуг.

Відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив від 25.05.18, в яких зазначено, що про виявлені недоліки товару позивачу повідомлялось в телефонному режимі. Також відповідач зазначає, що 01.09.17 представниками позивача було здійснено виїзд до кінцевого споживача - ТОВ "Зерноком Агроюг", в результаті чого було складено акт рекламації № 1 від 01.09.17. В подальшому позивачем було здійснено ще 2 виїзди, однак недоліки товару так повністю і не усунуто.

Щодо послуг на правову допомогу відповідач звертає увагу суду, що акт приймання-передачі наданих послуг, на його думку, датований лютим 2018, тоді як послуги надавались в квітні 2018. Також ТОВ "Техніка і технології" зазначено, що витрати на правову допомогу є завищеними, оскільки представник позивача не приймав участь у засіданнях суду з розгляду даної справи, а усі складені ним документи містять логічні й орфографічні помилки.

31.05.2018 в судовому засіданні представники сторін участі не брали, хоча належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідними рекомендованим повідомленнями про вручення ухвали про відкриття провадження у справі та ухвали про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на викладене та враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, господарський суд вважає за можливе розглянути справу по суті в судовому засіданні 31.05.2018 за відсутності уповноважених представників сторін.

В ході розгляду спору господарським судом встановлено таке.

21.01.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" (далі - ТОВ "Укравтозапчастина", Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" (ТОВ "Техніка і технології", Покупець) укладено договір №ТТ00.00.10 (далі - Договір), за умовами якого Продавець зобов'язався поставити, а Покупець прийняти і оплатити у відповідності до умов укладеного Договору товари партіями в строки, асортименті, кількості і за цінами, наведеними у видаткових накладних та/або специфікаціях, що є невід'ємною частиною Договору після їх підписання сторонами (а.с. 13).

Згідно п. 2.1 розділу 2 загальна сума Договору є сукупністю узгоджених сторонами партій товару в грошовому еквіваленті, зазначених в специфікаціях та/або видаткових накладних, що є його невід'ємною частиною.

Пунктом 3.1 розділу 3 Договору встановлено обов'язок Покупця здійснити розрахунок за поставлений товар у термін 15 (п'ятнадцяти) календарних днів з моменту отримання товару.

Відповідно до п. 4.2 розділу 4 Договору підтвердженням факту отримання товару є підписання акту прийняття-передачі або видаткової накладної, що є невід'ємною частиною Договору.

У відповідності до Розділу 5 Договору Продавець гарантує, що якість товару, яка постачається відповідно до даного Договору, відповідає діючим державним нормам та стандартам, що підтверджується відповідними сертифікатами та документами. Якщо під час постачання товару виникли непередбачені претензії до комплектації, технічного стану (дефекти або брак) до зовнішнього вигляду, Продавець повинен надати доукомплектування, позбавити товар дефектів чи браку, відновити зовнішній вигляд або замінити товар, якщо цього вимагає Покупець. При цьому, останній зобов'язаний попередити Продавця про порушення умов Договору відносно якості в строк не більше 30 календарних днів з моменту виявлення порушення, а відносно недоліків, що стосуються асортименту, сортності, комплектності, тари, упаковки, протягом 3- х днів з моменту прийому товару від Продавця. Усунення недоліків здійснюється за рахунок Продавця. Сторони домовились по всім питанням приймання-передачі, що не прописані в даному Договорі керуватися вимогами Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затверджену Постановою Держарбітражу СРСР від 15.06.1965 №П-6 (з наступними доповненнями та змінами), Інструкції про порядок приймання продукції виробничо -технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затверджену Постановою Держарбітражу СРСР від 25.04.1966 №П-7 (з наступними змінами та доповненнями).

Згідно п. 10.8 розділу 10 Договір діє з моменту його підписання до 31.12.2016. Строк дії Договору автоматично продовжується на наступний календарний рік, якщо жодна зі сторін за 1 місяць до закінчення дії Договору не надасть свої пропозиції щодо припинення його дії.

Договір підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками підприємств.

16.01.2017 між Продавцем і Покупцем укладено додаткову угоду до Договору, якою внесено зміни до останнього в частині продовження його дії до 31.12.2017 (а.с. 14).

Матеріалами справи встановлено, що 28.07.2017 на виконання Договору ТОВ "Укравтозапчастина" поставлено, а ТОВ "Техніка і технології" отримано товар (блок циліндрів Д-240 (ММ3), вал колінчастий 2-шпонки з шестернею без вкладишів (ММ3), двигун Д245-174У (зі стартером) (ММ3)) на загальну суму 129 078, 00 грн.

Вказана поставка оформлена у відповідності до видаткової накладної №НКЛРНк-03977 від 28.07.2017 (а.с. 15), що містить підпис особи зі сторони відповідача про отримання товару, уповноваженої на вказане згідно довіреності №1847 від 28.07.2017 (а.с. 16).

Відповідач свої зобов'язання за Договором в частині своєчасного та повного розрахунку не виконав, здійснивши оплату за поставлений товар частково та з порушенням строку, встановленого в Договорі.

Так, відповідачем здійснено наступну оплату вартості отриманого товару: 23.08.2018 - 29 078, 00 грн.; 13.09.2017 - 10 000, 00 грн., 15.09.2017 - 20 000, 00 грн., 19.09.2017 - 10 000, 00, 06.11.2017 - 15 000, 00 грн., що підтверджується виписками банківської установи по рахунку позивача (а.с. 17, 18, 19, 20, 21).

Таким чином, основна заборгованість відповідача за отриманий товар на момент подання позову складає 45 000,00 грн.

Наявність вказаної заборгованості у розмірі 45 000,00 грн. відповідачем не заперечувалась, що підтверджується проведенням акту звірки взаєморозрахунків між сторонами за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 (а.с. 22).

21.12.2017 ТОВ "Укравтозапчастина" надіслано ТОВ "Техніка і технології" претензію про сплату заборгованості за Договором в розмірі 45 000, 00 грн. (а.с. 23), на яку відповідачем надано відповідь у листі №4229 від 26.12.2017 р. (а.с. 24) з пропозицією пропорційного зменшення ціни, безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат на їх усунення у зв'язку з виявленням таких недоліків кінцевими споживачами і як наслідок вказаного притримання виконання грошового зобов'язання відповідачем.

10.01.2018 позивач надіслав відповідачу повторну претензію про сплату заборгованості, де вказав на обов'язок відповідача у відповідності до Договору повідомляти про порушення його умов відносно якості в строк не більше 30 днів з моменту їх виявлення та відсутність таких претензій Покупця до поставленого товару у вказаний строк (а.с. 25), яка залишена відповідачем без відповіді.

В зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

При вирішенні спору господарський суд враховує наступне.

Відповідно до приписів ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Частина 7 ст. 179 Господарського кодексу України передбачає, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

За договором поставки, згідно ст. 265 Господарського кодексу України, одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно положень ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Предметом спору у даній справі є виконання відповідачем обов'язку щодо оплати поставленого позивачем товару за договором поставки.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, що визначено п. 2 ч. 1 ст.175 Господарського кодексу України.

Згідно з приписами ст.ст. 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормою ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено виконання зобов'язань сторонами належним чином, тобто відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства і у строки, передбачені сторонами чи законом.

За приписом ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, позивач свої обов`язки за договором виконав належним чином, здійснивши поставку товару у відповідності до умов укладеного Договору, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати за поставлений товар не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 45 000, 00 грн.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, однією із основних засад господарського судочинства є змагальність сторін. За приписом ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем докази погашення заборгованості за отриманий товар господарському суду не подані, в матеріалах справи докази на підтвердження оплати останнім заборгованості за Договором відсутні.

Доводи відповідача щодо порушення позивачем гарантійних зобов'язань за Договором, викладені у відзиві на позовну заяву, не підтвердженні належними і допустимими доказами в розумінні Господарського процесуального кодексу та спростовуються наведеними вище обставинами.

Зокрема, відповідно до ст. 678 Цивільного кодексу України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:

1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару.

Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред'явлені до продавця або виготовлювача товару.

Положення цієї статті застосовуються, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншим законом.

Положеннями Інструкції №П-7 визначений порядок з приймання продукції за якістю, який передбачає складання двостороннього акта про фактичну якість та комплектність товару (або за участі представників, визначених п. 20 Інструкції), виклик при цьому представника виготовлювача (відправника), затвердження акта керівником підприємства-одержувача або його заступником.

В матеріалах справи відсутні жодні докази на підтвердження звернення відповідача до позивача в порядку норм ст. 678 Цивільного кодексу України з урахуванням Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю П-7, застосування якої передбачено умовами укладеного між сторонами Договору.

Господарський суд не приймає доводи відповідача про звернення до позивача в телефонному режимі, оскільки позивачем вказаний факт заперечено, а жодних доказів на його підтвердження матеріали справи не містять.

Господарський суд також не приймає до уваги посилання відповідача на акт-рекламацію № 01 від 01.09.17, оскільки вказаний документ підписано лише з боку ТОВ "Зерноком Агроюг". Підпис представника ТОВ "Укравтозапчастина" на вказаному акті відсутній.

Крім того, як вбачається із даного Акта, несправністю зазначено надмірне споживання моторної оливи та з метою усунення несправності рекомендовано використовувати оливу, рекомендовану виробником. Тобто, причиною некоректної роботи продукції зазначено його неправильну експлуатацію користувачем, що жодним чином не підтверджує доводи відповідача щодо існування недоліків у поставленому позивачем товарі, що виключає застосування до відповідача відповідальності, передбаченої нормами статтей 678, 679 ЦК України.

Таким чином, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження порушення позивачем умов договору поставки.

Згідно із положенням статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивач не довів суду належними доказами у розумінні статті 13 Господарського процесуального кодексу України факт поставки відповідачем неякісного товару та істотне порушення договору поставки.

Факт існування заборгованості у розмірі 45 000,00 грн. відповідач не заперечив, доказів сплати вказаної заборгованості до матеріалів справи не надав.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 45 000, 00 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Окрім того, позивачем пред'явлено та заявлено до стягнення з відповідача 9 698, 53 грн. пені та 1 054, 23 грн. - 3 % річних.

Статтею 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до приписів ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За нормою ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом положень частин 4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 8.2 розділу 8 Договору за порушення строків оплати Покупець оплачує Продавцю пеню за кожен прострочений день у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про стягнення пені є правомірними.

Однак, як слідує із наданого позивачем розрахунку пені, останній не врахував в окремих нарахуваннях положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України.

До того, відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Разом з тим, господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

На підставі викладеного, враховуючи розрахунок позивача і положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, суд дійшов висновку, що правильним є наступний розрахунок пені:

- за період з 15.08.2017 по 22.08.2017 (12 та 13 серпня вихідні дні, субота і неділя) на суму боргу 129 078, 00 грн. пеня становить 707, 28 грн.;

- за період з 23.08.2017 по 12.09.2017 на суму боргу 100 000, 00 грн. пеня становить 1438, 36 грн.;

- за період з 13.09.2017 по 14.09.2017 на суму боргу 90 000, 00 грн. пеня становить 123, 29 грн.;

- за період з 15.09.2017 по 18.09.2017 на суму боргу 70 000, 00 грн. пеня становить 191, 78 грн.;

- за період з 19.09.2017 по 05.11.2017 на суму боргу 60 000, 00 грн. пеня становить 2005, 48 грн.;

- за період з 06.11.2017 по 15.02.2018 на суму боргу 45 000, 00 грн. пеня становить 4 837, 81 грн.

Всього згідно наведеного вище розрахунку загальний розмір пені, який підлягає стягненню становить 9 304, 00 грн.

У задоволенні пені в іншій частині господарський суд відмовляє у зв'язку з неправильним розрахунком позивача.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарський суд, перевіривши розрахунок ТОВ "Укравтозапчатина" в частині нарахування 3 % річних в межах періоду розрахунку позивача від суми заборгованості, що рахується за відповідачем у відповідності до Договору (з 13.08.2017 по 21.02.2018), дійшов висновку, що правильним є наступний розрахунок:

- за період з 15.08.2017 по 22.08.2017 (12 та 13 серпня вихідні дні, субота і неділя) на суму боргу 129 078, 00 грн. 3% річних становлять 84, 87 грн.;

- за період з 23.08.2017 по 12.09.2017 на суму боргу 100 000, 00 грн. 3% річних становлять 172, 60 грн.;

- за період з 13.09.2017 по 14.09.2017 на суму боргу 90 000, 00 грн. 3% річних становлять 16, 44 грн.;

- за період з 15.09.2017 по 18.09.2017 на суму боргу 70 000, 00 грн. 3% річних становлять 23, 01 грн.;

- за період з 19.09.2017 по 05.11.2017 на суму боргу 60 000, 00 грн. 3% річних становлять 236, 71 грн.;

- за період з 06.11.2017 по 15.02.2018 на суму боргу 45 000, 00 грн. 3% річних становлять 532, 60 грн.,

всього 3% річних в сумі 1066, 23 грн.

Однак, враховуючи те, що розмір нарахованих позивачем 3% річних не перевищує розміру 3% річних відповідно до здійсненого господарським судом розрахунку, з відповідача підлягають стягненню 3% річних в сумі 1054,23 грн. ( в межах розміру заявлених позовних вимог).

Враховуючи викладене, позовні вимоги до підлягають частковому задоволенню на суму 45 000, 00 грн. основного боргу, 9 304, 00 грн. пені, 1054,23 грн. 3% річних. У задоволені позовних вимог в іншій частині господарський суд відмовляє.

Господарський суд враховує, що позивач також просить стягнути з відповідача 881,00 грн. судового збору.

Однак, на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 1762,00 грн. господарський суд вважає за необхідне покласти на відповідача, оскільки спір у даній справі виник саме з його вини.

Враховуючи вищевикладені вимоги законодавства, на відповідача покладаються витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу за Договором № 22/02-18/1 від 22.02.18 в розмірі 10 000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд зазначає наступне.

Поняття особи, котра є адвокатом, наводиться в статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", котра зазначає, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, позивачем долучено до матеріалів справи копію Договору № 22/02-18/1 про надання правової допомоги у господарський справах від 22.02.18, укладений між ТОВ "Укравтозапчастина" та Адвокатом ОСОБА_1.

Відповідно до розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу вартість послуг по договору складає:10 000грн.

17.05.2018 року між ТОВ "Укравтозапчастина" та Адвокатом ОСОБА_1 підписано акт приймання - передачі наданих послуг. Як вбачається із даного Акта позивачеві надавались наступні послуги:

- надання попередньої консультації щодо характеру спірних правовідносин вартість послуги - 500,00 грн.;

- вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, вартість послуги - 500,00 грн.;

- збір доказів з виїздом до м. Миколаїв, вартість послуги 2 000,00 грн.,

- підготовка процесуальних документів зі збором доказів, підготовка позовної заяви з виготовленням копій документів - вартість послуги 7 000,00 грн.

В матеріалах справи міститься рахунок-фактура № 2 від 05.03.18 на суму 10 000,00 грн. та виписку по рахунку Адвоката ОСОБА_1 на підтвердження оплати вказаного рахунку.

Згідно з ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З огляду на обсяг виконаних відповідачем робіт, враховуючи складність справи, господарський суд вважає за можливе задовольнити винагороду в розмірі 8 000 грн. за складання позовної заяви, відповіді на відзив на позовну заяву, інших процесуальних документів в рамках розгляду справи.

Щодо витрат адвоката в розмірі 2 000 грн. за збір доказів з виїздом до м. Миколаїв, то господарський суд не вбачає підстав для задоволення зазначених витрат, оскільки всупереч п. 2 ч. 2 ст. 126 ГПК України адвокатом не надано відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, не надано доказів здійснення виїзду до м. Миколаїв та не обґрунтовано, які саме докази було там зібрано та з яких причин їх не можна було отримати за допомогою засобів поштового зв'язку.

Принцип «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати - обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка, тощо.

За вказаних обставин в своїй сукупності, суд дійшов висновку, що сума яка підлягає до стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу складає 8 000,00 грн. з огляду на необхідність, розумність та справедливість відповідних судових витрат для даної справи.

Господарський суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо того, що адвокат не приймав участь у судових засіданнях, оскільки явка представника позивача обов'язковою не визнавалась, щодо дати складання акту виконаних робіт - його підписано 17.05.18, щодо наявності логічних та орфографічних помилок у позовній заяві - вказане не є достатньою підставою для зменшення розміру витрат на надання правової допомоги.

Таким чином, суд покладає на позивача витрати відповідача на послуги адвоката в сумі 8 000,00грн. У задоволенні решти вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу господарський суд відмовляє.

Керуючись статтями 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина" (02088, м. Київ, вул. 1-го Травня, буд. 1-А, ідентифікаційний код 30722204) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" ( 250098, м. Кропивницький, вул. Соборна, буд. 22, к. 103, ідентифікаційний код 36584896) 45 000, 00 грн. основного боргу, 9 304, 00 грн. пені, 1054,23 грн. 3% річних , а також 1762 грн. судового збору та 8 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через Господарський суд Кіровоградської області.

Копії рішення направити рекомендованим листом з повідомленням про вручення позивачеві (02088, м. Київ, вул. 1-ого Травня, 1-А), його представнику (02166, АДРЕСА_1), відповідачеві (25098, м. Кропивницький, вул. Соборна, буд. 22, к. 103).

Повне рішення складено 31.05.2018

Суддя Т. В. Макаренко