ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року м. ОдесаСправа № 915/1387/17
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання Селиверстова М.В.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (за довіреністю),

від відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Колективного підприємства «Миколаївліфт»

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 11.04.2018

у справі № 915/1387/17

за позовом Колективного підприємства «Миколаївліфт»

до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.10.2017 № 25-ріш

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2017 року Колективне підприємство «Миколаївліфт» (далі Підприємство, позивач) звернулось до Господарського суду Миколаївської області із позовом до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі АМКУ, відповідач) в якому просило визнати недійсним рішення адміністративної колегії АМКУ від 03.10.2017 №25-ріш. по справі №1-26.250/28-2017.

Позов обґрунтований тим, що 27.03.2017 відповідач направив до позивача вимогу про надання інформації на пункти 1-7 вимоги у 15-ти денний строк та на пункти 8-19 вимоги у 25-ти денний термін з дня отримання цієї вимоги. На 15-ти денний строк з дня отримання вимоги, позивач направив на адресу відповідача відповідь на пункти 1-7 запитуваної у вимозі інформації. На 23-х денний строк з дня одержання вимоги, позивач направив відповідачу відповідь на пункти 8-19 запитуваної у вимозі інформації. На пункти 11 та 15 зазначеної вимоги позивач просив відповідача надати додаткового часу для підготовки відповіді, оскільки запитувана інформація на підприємстві не велась і для підготовки цієї інформації необхідний додатковий час. Позивач просив продовжити строк на надання відповіді на пункти 11 та 15 до 12.05.2017 року. Проте, відповідач прийняв рішення про відкриття справи стосовно позивача. 25.05.2017 відповідачем приймається розпорядження №28-р розпочати справу №1-26.250/28/-2017 стосовно порушення позивачем законодавства про захист економічної конкуренції. 07.09.2017 відповідач приймає попередні висновки у справі щодо неподання позивачем інформації у строки визначені головою територіального відділення АМКУ на вимогу від 27.03.2017 року та пропонує визнати такі дії позивача порушенням п. 13 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції». 03.10.2017 відповідач приймає рішення щодо неправомірних дій позивачем стосовно ненадання інформації у строки зазначені головою територіального відділення у вимозі та стягує з підприємства штраф у розмірі 136 тис. грн.

Позивач вважає, що у відповідача були відсутні законодавчі підстави приймати оскаржене рішення. На думку позивача, відповідачем не доведено вчинення позивачем правопорушення, тому відповідно рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення від 03.10.2017 № 25-ріш. підлягає скасуванню, оскільки по суті вимоги відповідача від позивача фактично вимагалось здійснити аналітично-синтетичну обробку первинних документів, тобто перевірки інформації, що міститься в документах, з метою вилучення необхідних відомостей, їх оцінки, порівняння і узагальнення. Отже, відповідно, обовязок щодо здійснення аналітико-синтетичної обробки документів на вимогу АМКУ не передбачено чинним законодавством.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області 11.04.2018 (суддя Фролов В.Д.) в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач звернувся з даним позовом до господарського суду з пропуском двомісячного строку, який відповідно до ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» не може бути відновлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Підприємство звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки господарського суду не відповідають статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», положенням Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суд не надав правової оцінки інформаційним розясненням АМКУ, Інструкції з діловодства Підприємства, Плану роботи відділення та дорученню АМКУ від 04.04.2017. Також, апелянт вважає, що відділення не перевірило фактичні дані щодо належного отримання позивачем поштового відправлення. Крім цього, заявник зазначає, що суд не прийняв до уваги та не надав правової оцінки притягненню Підприємства за одне й те саме порушення до відповідальності.

17.05.2018 до Одеського апеляційного господарського суду від АМКУ надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає, що головна підстава, згідно якої апеляційна скарга не може бути задоволена, оскільки заявник має право оскаржити рішення у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено. Крім цього, відповідач вважає, що в судовому рішенні повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судових засіданнях, тому підстави для його скасування відсутні, у звязку з чим, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Представник відповідача в судове засідання 06.06.2018 не зявився, та не скористались своїм правом на участь в розгляді справи апеляційним судом, хоча повідомлявся належним чином про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 21.05.2018.

Проте, така неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду скарги, оскільки, ухвалою Одеського апеляційного господарського суду про призначення справи до розгляду 18.05.2018 явка представників сторін не визнавалась обов'язковою, а матеріали справи дають можливість розглянути скаргу по суті.

В судовому засіданні 06.06.2018 представник Підприємства надала пояснення, в яких підтримала доводи апеляційної скарги та просила задовольнити останню.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач в ході реалізації повноважень щодо здійснення контролю за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції та на виконання доручення Антимонопольного комітету України, проводив дослідження на ринку послуг з технічного обслуговування та ремонту ліфтів і систем диспетчеризації будинків житлового фонду, підприємств, установ та організацій в м. Миколаєві та Миколаївській області. Так, на адресу позивача рекомендованим листом про вручення поштового відправлення було направлено запит від 27.03.2017 року №1-292/80-437 (Вимога), який містив у собі перелік питань з вимогами щодо надання інформації (пояснень та документів) у визначені строки головою Відділення.

Вимога містила 19 пунктів, відповіді на які необхідно було надати в визначені законодавством строки. Так на пункти 1-7 вимоги у 15 денний строк, на пункти 8-19 вимоги у 25 денний термін з дня отримання цієї вимоги.

Відповідач зазначає, що згідно відомостей поштового відправлення №146, вимога Миколаївського обласного територіального відділення АМКУ була отримана 30.03.2017 року працівником підприємства ОСОБА_2, тому КП «Миколаївліфт» не виконало вимогу голови територіального відділення АМКУ та не надало відповіді на запитувану інформацію у встановлений Відповідачем строк тобто до 24.04.2017 включно.

Однак, позивач у позовній заяві стверджує, що 30.03.2017 року вимогу АМКУ не отримував, оскільки працівник ОСОБА_2, яка проставила свій підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, не була уповноваженою особою Позивача щодо отримання кореспонденції підприємства, оскільки з 28.03.2017 року наказом підприємства вона була переведена на інше місце роботи, а саме: диспетчером ділянки № 4 (Намив), так позивач отримав від відповідача вимогу №1-292/80-437 від 27.03.2017 про надання інформації - 05.04.2018 року.

З матеріалів справи вбачається та сторони не заперечують, що 20.04.2017 (вх. №80-03/858 від 20.04.2017) КП «Миколаївліфт» нарочно було надано до Відділення лист від 19.04.2017 №124, який містив інформацію (пояснення та документи) на питання пунктів 1-7 Вимоги. 03.05.2017 (вх. №80-03/935 від 03.05.2017), КП «Миколаївліфт» нарочно надало до АМК лист від 28.04.2017 №183, який містив інформацію (пояснення та документи) на питання пунктів 8-19 Вимоги. У відповідях на пункти 11 та 15 Вимоги Підприємство вказало: «Зважаючи на великий об'єм інформації, просимо надати КП «Миколаївліфт» додатковий час для її надання. Зобовязуємось надати інформацію в строк до 12.05.2017.». 16.05.2017 (вх. №80-03/1030 від 16.05.2017) позивач, листом від 15.05.2017 №190, надав інформацію на пункти 11 та 15 Вимоги.

Останнім днем надання інформації на вимоги пунктів 1-7 було 14.04.2017 включно, а на вимоги пунктів 8-19 - 24.04.2017 включно, однак, позивачем не було надано інформацію на пункти 8-19 у встановлений строк, чим останній порушив вимоги законодавства про захист економічної конкуренції.

У звязку з викладеним, 03 жовтня 2017 року адміністративна колегія Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийняла рішення № 25-ріш у справі № 2-26.250/28-2017 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу».

Даним рішенням вирішено:

- визнати дії позивача, які полягали у неподанні інформації Миколаївському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України на вимоги пунктів 1-7 запиту від 27.03.2017 року №1-292/80-437 у встановлений головою територіального відділення строк, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а саме: неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки;

- за вчинення порушення, зазначеного у пункті 1 цього рішення, накладено на КП «Миколаївліфт» штраф у відповідності до абзацу четвертого частини другої статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у розмірі 68 000,00 гривень;

- визнати дії КП «Миколаївліфт», які полягали у неподанні інформації Миколаївському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України на вимоги пунктів 8-19 запиту від 27.03.2017 року №1-292/80-437 у встановлений головою територіального відділення строк, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а саме: неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки;

- за вчинення порушення, зазначеного у пункті 3 цього рішення, накладено на Підприємство штраф у відповідності до абзацу четвертого частини другої статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у розмірі 68 000,00 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що 13.10.2017 року позивач отримав рішення №25-ріш від 03.10.2017 (а.с. 15) то у відповідності до ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» мав право оскаржити рішення Антимонопольного комітету України в строк з 14.10.2017 по 14.12.2017.

Так, вперше позовна заява була направлена КП «Миколаївліфт» до суду в останній день, а саме 14 грудня 2017 року, проте ухвалою суду від 14.12.2017 була повернута заявнику на підставі ст. 63 ГПК України (в редакції Закону №2136-VIII від 13.07.2017) (а.с. 13-14) та отримана позивачем 18.12.2017, про що зазначає позивач.

Судова колегія зазначає, що повернення судом первісно поданої позовної заяви без розгляду у звязку з допущеними недоліками у її оформленні, не зупиняє перебігу присічного двомісячного строку передбаченого ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Повторно позивач звернувся з даним позовом вже 20.12.2017 року тобто з пропуском двомісячного строку.

Приймаючи до уваги викладене, судова колегія зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

У пункті 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» зазначено, що у застосуванні згаданого припису частини першої статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а також частини другої статті 47 цього Закону господарським судам слід враховувати таке.

За цими приписами передбачені ними строки оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України не може бути відновлено. Встановлена Цивільним кодексом України позовна давність до відповідних правовідносин не застосовується, так само як і в оскарженні розпоряджень Антимонопольного комітету України та його органів.

Закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) Антимонопольного комітету України та його органів.

З врахуванням викладеного, оскільки позивачем порушено двохмісячний присічний строк, передбачений ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано було відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування в такий спосіб цих норм права викладений в постановах Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у справі №922/4646/16 та від 25.04.2018 року в справі №922/3272/17.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Перевіряючи, згідно приписів ст.269 ГПК України, справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та встановивши відсутність порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, колегія суддів вважає, що зроблені судом висновки відповідають фактичним обставинам справи, наявним в ній доказам та приписам чинного законодавства.

З огляду на викладене судова колегія не вбачає будь-яких передбачених ст. ст. 277-279 ГПК України правових підстав для скасування рішення місцевого суду.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 11.04.2018 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Разюк Г.П.

ОСОБА_3