ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2018м. ДніпроСправа № 904/10380/17
за позовом Прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб"

за участю Третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛЯРИС"

за участю Третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя"

за участю Третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство з питань нотаріату та банкрутства"

про витребування майна

Суддя Юзіков С.Г.

при секретарі судового засідання Ковтун А.В.

Представники:

Позивача - ОСОБА_1 № 7/10-102 від 17.01.18р.

Прокуратури - ОСОБА_2 посвідчення № 025042 від 21.03.14р.

Відповідача - не з'явився

Третьої особи -1 - не з'явився

Третьої особи -2 - не з'явився

Третьої особи -3 - не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Перший заступник прокурора Дніпропетровської області, в інтересах держави, в особі Дніпровської міської ради, просить витребувати у Відповідача на користь територіальної громади, в особі Дніпропетровської міської ради, нежитлове приміщення № 47, розташоване за адресою: проспект Мануйлівський, 19, у м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1).

Крім того, у позовній заяві прокурор просив, відповідно до ст. 66, 67 ГПК України (у редакції, що діяла до 15.12.17р.), постановити ухвалу, якою:

- накласти арешт на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме: нежитлове приміщення № 47, розташоване за адресою: проспект Мануйлівський, 19, у м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1).

- заборонити ТОВ "Ренессанс-Клуб" вчиняти будь-які дії, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нежитлове приміщення № 47, розташоване за адресою: проспект Мануйлівський, 19, у м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1) у тому числі, посвідчення та державної реєстрації договорів купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачі в оренду, задоволення вимог іпотекодержателя.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що в ході здійснення представницьких повноважень прокуратурою області встановлено факт безпідставного вибуття з комунальної власності територіальної громади м. Дніпра об'єктів нерухомого майна, шляхом їх відчуження на користь приватних підприємств, у тому числі нежитлового приміщення № 47, розташованого за адресою: проспект Мануйлівський, 19, у м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1). Зазначене нежитлове приміщення перебувало на балансі Комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" (далі КЖЕП "Лівобережжя").

Представник Позивача у судових засіданнях повідомив, що Позивач підтримує позовні вимоги прокурора.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.18р. заяву заступника прокурора Дніпропетровської області про забезпечення позову - задоволено.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що він є добросовісним набувачем спірного майна, яке придбане ним за відплатним договором, при цьому, спірне майно вибуло з володіння Дніпропетровської міської ради та КЖЕП "Лівобережжя", за їх волею. Крім того, заперечуючи проти вимог про витребування майна на підставі ст. 388 ЦК України, Відповідач зазначив про неможливість їх задоволення, через встановлені ч. 2 ст.388 ЦК України обмеження, за яких, майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судового рішення. Обґрунтовуючи свої заперечення, Відповідач також наполягає, що факт визнання недійсним договору купівлі-продажу, за яким спірне майно вибуло з володіння Позивача, не свідчить про його вибуття із володіння особи, яка передала це майно, не з її волі.

Від Відповідача надійшла заява про застосування позовної давності, мотивована тим, що Дніпропетровська міська рада була обізнана про укладання 03.06.13р. КЖЕП "Лівобережжя" з ТОВ "Солярис" договору купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення, оскільки міська рада після укладання зазначеного договору втратила право власності на спірне майно, не виконувала обов'язків власника щодо утримання цього майна, не вживала заходів контролю за його станом, збереженням та використанням. Крім того, міська рада є учасником справи про банкрутство КЖЕП "Лівобережжя". Укладений КЖЕП "Лівобережжя" з ТОВ "Солярис" договір купівлі-продажу від 03.06.13р. визнаний недійсним з моменту укладення, тобто строк позовної давності для звернення Позивача, як власника, з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння починає перебіг з моменту вибуття майна з володіння Позивача. Отже, у даному провадженні Позивачем оспорюються правовідносини, що мали місце більш трьох років тому. Строк позовної давності за позовом про витребування з чужого незаконного володіння майна сплив 04.07.16р., а звернення прокурора з позовом мало місце поза межами встановленого строку позовної давності для звернення за захистом порушеного права, що є безумовною підставою для відмови в позові.

У відповіді на відзив прокурор повідомив, що 02.03.11р. Дніпропетровською міською радою прийнято рішення №16/9, у п.1 якого зазначено "Провести реорганізацію комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, підпорядкованих департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради, шляхом передачі з їх балансу, зокрема КЖЕП "Лівобережжя" на баланс КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради окремо розташовані нежитлові будівлі і споруди, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру". Попереднім балансоутримувачам у 4-місячний термін з дати прийняття цього рішення оформити відповідно до чинного законодавства України передачу обєктів нерухомого майна та внести відповідні зміни до бухгалтерського обліку (п.3 рішення №16/9). Однак, зазначене рішення в повному обсязі не виконано, внаслідок чого на час визнання вказаного підприємства банкрутом нерухоме майно обліковувалося на балансі підприємства за відсутності правових підстав. Таким чином, на час включення майна банкрута до ліквідаційної маси та його продажу з торгів, ліквідатор не мав правових підстав для володіння та розпорядження майном. Зазначені обставини встановлені ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.17р. у справі №38/5005/6636/2012. Спірне нерухоме майно вибуло з власності Дніпровської міської ради поза волею власника, що, в свою чергу, свідчить про наявність підстав для витребування вказаного майна у Відповідача як добросовісного набувача в порядку ч.1 ст. 388 ЦК України. Щодо неможливості передачі майна ліквідатором через перебування його в податковій заставі, прокурор зазначає, що після порушення провадження у справі про банкрутство №38/5005/6636/2012 та визнання боржника банкрутом господарський суд у встановленому законом порядку припинив дію всіх обмежень (ухвала суду від 14.08.12р.). Крім того, перебування спірного майна на балансі житлово-експлуатаційного підприємства не є доказом права власності чи законного володіння ним. Прокурор заперечує пропуск позовної давності у спірних відносинах, посилаючись на те, що перебіг строку позовної давності необхідно відраховувати від дати постановлення ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.17р. у справі №38/5005/6636/2012, оскільки саме з вказаного часу як позивачеві, та і прокуророві стало достовірно відомо про порушення прав територіальної громади м. Дніпро на мирне володіння комунальним майном. Про недійсність правочину, на підставі якого спірне нерухоме майно вибуло з володіння територіальної громади міста поза її волею, як Позивачеві, так і прокуророві стало відомо лише після винесення Господарським судом Дніпропетровської області ухвали у справі №38/5005/6636/2012 про задоволення скарги прокурора на дії ліквідатора з включення вказаного майна до ліквідаційної маси. При реалізації спірного майна не було дотримано процедуру його відчуження, що підтверджується судовими рішеннями: вироком від 22.04.16р. у справі №201/17998/15-к, ухвалами від 29.08.16р. та від 03.10.16р. у справі №38/5005/6636/2012, отже майно вибуло від власника територіальної громади міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради поза її волею, тому підлягає поверненню власнику.

Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до даних веб-сайту "Укрпошта" надіслане судом Відповідачеві поштове повідомлення про призначення розгляду справи на 24.01.18р. - вручене особисто 19.12.17р., надіслане судом Відповідачеві поштове повідомлення про призначення розгляду справи на 21.02.18р., вручене особисто 09.02.18р., надіслане судом Відповідачеві поштове повідомлення про призначення розгляду справи на 21.03.18р., станом на 21.03.18р. відправлення до відділення звязку, надіслане судом Відповідачеві поштове повідомлення про призначення розгляду справи на 24.04.18р., станом на 24.04.18р. надходження до відділення звязку, надіслане судом Відповідачеві поштове повідомлення про призначення розгляду справи на 23.05.18р., станом на 23.05.18р. відправлення до відділення звязку. Тобто, Відповідач був обізнаний про розгляд даної справи судом.

Треті особи у судове засідання не зявилися, про причини неявки суду не повідомили, про час і місце засідання суду сповіщені належно.

Стаття 43 ГПК України зобов'язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

У судовому засіданні досліджено надані докази.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника прокурора та Позивача господарський суд

ВСТАНОВИВ:

За даними прокуратури, у ході здійснення представницьких повноважень прокуратурою області встановлено факт безпідставного вибуття з комунальної власності територіальної громади м. Дніпро об'єктів нерухомого майна, шляхом їх відчуження на користь приватних підприємств, у тому числі нежитлового приміщення № 47, розташованого за адресою: проспект Мануйлівський (колишня назва - проспект Воронцова), 19 у м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1).

Рішенням Дніпропетровської обласної ради № 232-10/ХХІV від 23.10.03р. "Про підвищення ефективності управління майном спільної власності територіальних громад області" в частині передачі обласних комунальних підприємств до власності територіальної громади м. Дніпропетровська, затверджено розпорядження Голови Дніпропетровської обласної ради № 159-р від 18.08.03р. "Про передачу із спільної власності територіальних громад області до територіальної громади м. Дніпропетровська цілісного майнового комплексу обласного житлово-комунального підприємства "Лівобережжя".

Рішенням Дніпропетровської міської ради № 11/13 від 19.11.03р. "Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста обласних житлово-комунальних підприємств "Південне", "Центральний", "Лівобережжя", до комунальної власності прийнято житлово-комунальне підприємство "Лівобережжя" з майном, будівлями і спорудами, що перебували на його балансі, відповідно до акту приймання-передачі від 18.08.03р.

З урахуванням положень ст. 128 ЦК Української РСР, ст. 31, 35 Закону України "Про власність", чинних на час прийняття зазначених рішень, територіальна громада міста набула права власності на обєкти нерухомого майна з часу затвердження актів приймання-передачі, а саме з 18.08.03р.

Відповідно до підпункту 2.1. рішення Дніпропетровської міської ради № 11/13 від 19.11.03р. комітету комунальної власності міської ради доручено внести зміни до установчих документів комунального підприємства відповідно до чинного законодавства.

Наказом комітету Комунальної власності міської ради від 17.02.04 р. № 15-КВ затверджено нову редакцію статуту Комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради, статут перереєстрованого Виконкомом Дніпропетровської міської ради 25.02.04р., реєстраційна справа № 04052092Ю0040072.

Відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 16.05.13р. проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення № 47, розташоване за адресою: проспект Мануйлівський (колишня назва - проспект Воронцова), 19 у м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1).

Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (ст. 144 Конституції України).

Відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції пленарного засідання міської ради відноситься прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

На виконання Програми реформування та розвитку житлово-комунального господарства міста, рішенням Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02.03.11р., об'єкти нерухомого майна з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, зокрема, КЖЕП "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради, передано на баланс КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю".

06.08.12р. ухвалою господарського суду Дніпропетровської області порушено провадження у справі № 38/5005/6636/2012 про визнання банкрутом КЖЕП "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради.

На час відкриття провадження у справі про банкрутство, рішення сесії Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02.03.11р. КЖЕП "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради в повному обсязі не виконало, внаслідок чого нерухоме майно продовжувало обліковуватися на балансі підприємства за відсутності правових підстав.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.12р. у справі №38/5005/6636/2012 КЖЕП "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

З урахуванням вказаної постанови ліквідатором КЖЕП "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3, яким спірне нежитлове приміщення включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано, шляхом проведення товарною біржею "Регіональна універсальна біржа" торгів, переможцем яких визначено ТОВ "Солярис".

На підставі протоколу №36 проведення біржових торгів з купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення КЖЕП "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради та ТОВ "Солярис" укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований у реєстрі за № 749, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Вказане нерухоме майно ТОВ "Солярис" продало ТОВ "Ренесанс-Клуб" за договором купівлі-продажу №4883 від 16.10.13р., посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, власником спірних обєктів нерухомого майна є ТОВ "РЕНЕССАНС-КЛУБ". Крім того, нежитлове приміщення № 47, розташоване за адресою: проспект Мануйлівський (колишня назва - проспект Воронцова), 19 у м. Дніпро є предметом договору іпотеки №408 від 14.07.16р., укладеного ТОВ "РЕНЕССАНС-КЛУБ" та ТОВ "Агентство з питань нотаріату та банкрутства".

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.17р. у справі №38/5005/6636/2012 про банкрутство КЖЕП "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради скаргу прокуратури Дніпропетровської області на дії ліквідатора задоволено, визнано неправомірними дії ліквідатора - арбітражного керуючого ОСОБА_3 з включення, серед іншого, до ліквідаційної маси підприємства-банкрута спірного нерухомого майна, продажу його з відкритих біржових торгів, визнано недійсними результати біржових торгів, проведених 27.12.12р. Товарною біржею "Регіональна універсальна біржа" з продажу спірного нерухомого майна, оформлених протоколом № 36 від 27.12.12р. та визнано недійсним договір купівлі-продажу № 749 від 03.06.13р., зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, укладений ліквідатором-арбітражним керуючим ОСОБА_6 з ТОВ "Солярис" з відчуження нежитлового приміщення № 47, розташованого за адресою: проспект Мануйлівський (колишня назва - проспект Воронцова), 19 у м. Дніпро, загальною площею 79,8 м2.

З урахуванням, положень ч. 4 ст. 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.17 р. у справі № 38/5005/6636/2012 є такою, що набрала законної сили.

Прокурор вважає, що при реалізації спірного майна не було дотримано процедуру його відчуження, останнє вибуло від власника поза волею територіальної громади м.Дніпро, а тому підлягає поверненню у її власність, що і стало причиною спору.

Відповідно до ч.3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Частиною 3 ст. 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові (ст. 321, 319, 658 ЦК України).

Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 Цивільного кодексу України майно не може бути витребуване у нього.

Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом наведеної норми випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. У той же час покупець не може бути визнаний добросовісним набувачем, якщо на момент укладення відплатної угоди щодо спірного майна мали місце претензії третіх осіб, про які покупцю було відомо і які згодом були в установленому порядку визнані правомірними.

При цьому, ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України (п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.09р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними ", п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.14р. "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав ").

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Частиною 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності.

Згідно зі ст. 172 ЦК України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов'язки через органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції, встановленої законом.

Відповідно до ч. 8 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно з п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач позов заперечує з наведених вище підстав.

Перевіривши доводи сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд приймає позицію й доводи Прокурора і Позивача та не погоджується з Відповідачем.

Так, територіальна громада, як власник об'єктів права комунальної власності делегує відповідній раді повноваження щодо здійснення права власності від її (громади) імені, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом. Тому, лише за наявності волевиявлення органу місцевого самоврядування, оформленого рішенням, прийнятим виключно на пленарному засіданні ради, можливо розпорядження спірним нерухомим майном.

Судове рішення, за яким відбувся продаж спірного майна скасоване, тому відсутні підстави вважати, що спірне майно було продане у порядку, встановленому для виконання судового рішення.

Наведені обставини справи підтверджують те, що спірне нерухоме майно вибуло з комунальної власності з порушенням чинного законодавства поза волею Дніпропетровської міської ради, а тому, Позивач має право на його витребування у Відповідача на підставі ст.388 ЦК України (аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 25.01.17 р. у справі №3-1533гс16(1).

Щодо заяви Відповідача про застосування позовної давності, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, оскільки згідно зі ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, встановлений для захисту цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність становить три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Про недійсність правочину, на підставі якого відбулося вибуття спірного нерухомого майна з володіння територіальної громади міста поза її волею, як Позивачеві, так і прокуророві стало відомо 10.10.17р., після винесення Господарським судом Дніпропетровської області ухвали у справі №38/5005/6636/2012 про задоволення скарги прокурора на дії ліквідатора з включення вказаного майна до ліквідаційної маси та визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Отже, суд не вбачає пропуску позовної давності при зверненні прокурором з позовом до суду у даній справі, та, відповідно, для задоволення заяви Відповідача про застосування позовної давності до спірних відносин.

Оскільки встановлено недійсність правочину, на підставі якого спірне нерухомого майно вибуло з володіння територіальної громади міста, то передача Відповідачем спірного майна в іпотеку Третій особі -3 не може перешкоджати його витребуванню законним власником.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що вимоги прокурора про витребування у ТОВ "Ренессанс-Клуб" приміщення № 47, розташованого за адресою: проспект Мануйлівський, 19, у м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1), загальною площею 79,8 м2 на користь територіальної громади міста є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на Відповідача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб", 49000, м.Дніпро, Лоцманський узвіз, 3-б, кімн. 35 (код 24439634) на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, 49000, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького,75, (код 26510514) нежитлове приміщення № 47, розташоване за адресою: проспект Мануйлівський, 19, у м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб", 49000, м.Дніпро, Лоцманський узвіз, 3-б, кімн. 35 (код 24439634) на користь прокуратури Дніпропетровської області (49000, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 38, МФО 820172, р/р 0291 в ДКСУ в м. Київ, код 02909938, код класифікації видатків бюджету - 2800) 9 372,93 грн. судового збору.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04.06.2018

Суддя С.Г. Юзіков