ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" червня 2018 р.Справа № 924/265/18

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., за участю секретаря судового засідання Тлустої У.О., розглянувши справу у залі судового засідання №204

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Красилівський ливарний завод", с. Бирюки Рокитнянського району Київської області

до приватного підприємства "Ліфт Експрес", м. Хмельницький

про стягнення 284628,08 грн. заборгованості, з яких 245728,72 грн. - основний борг, 31393,24 грн. - втрати від інфляції, 7506,12 грн. - 3% річних,

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_1 - згідно ордера серія ХМ№013903

відповідача: не з'явився

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 12.04.2018р. відкрито провадження у справі № 924/265/18 в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 21.05.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Красилівський ливарний завод" звернулося з позовом до господарського суду про стягнення з приватного підприємства "Ліфт Експрес" 245728,72 грн. основного боргу, 31393,24 грн. втрат від інфляції, 7506,12 грн. 3% річних відповідно до договору поставки товару № 2609-01 від 26.09.2016р.

Свої вимоги мотивує неналежним виконанням приватним підприємством "Ліфт Експрес" умов договору поставки товару № 2609-01 від 26.09.2016р., на підставі якого товариством з обмеженою відповідальністю "Красилівський ливарний завод" поставлено відповідачу товар на загальну суму 256759,92 грн., однак кошти за товар в терміни, передбачені п. 6.2 договору на рахунок позивача не надійшли. Крім того, як зазначає позивач, з врахуванням проведених раніше взаєморозрахунків заборгованість відповідача перед позивачем складає 245728,72 грн. Також позивачем на суму основного боргу у розмірі 245728,72 грн. нараховано 31393,24 грн. втрат від інфляції, 7506,12 грн. 3% річних.

Відтак, позивач, керуючись ст.ст. 193, 230-232 ГК України, ст.ст. 526, 612, 625 ЦК України, звернувся з даним позовом до суду.

21.05.2018р. представником товариства з обмеженою відповідальністю "Красилівський ливарний завод" долучено до матеріалів справи додаткові докази, що підтверджують виникнення заборгованості відповідача, зокрема, лист № 30/03-02 від 30.03.2017р., видаткову накладну № 3 від 13.01.2017р. на суму 18252,00 грн., видаткову накладну № 4 від 13.01.2017р. на суму 28883,04 грн., видаткову накладну № 14 від 25.01.2017р. на суму 21660,00 грн., видаткову накладну № 15 від 25.01.2017р. на суму 80308,80 грн., виписки з даних бухгалтерського обліку по рахунку 361 товариства з обмеженою відповідальністю "Красилівський ливарний завод" за січень-квітень 2017 року, банківські виписки по рахунку відповідача за січень-квітень 2017 року.

Також у даній заяві позивач звернув увагу суду на ту обставину, що між сторонами не було досягнуто жодних домовленостей щодо строку виконання зобов'язання.

Повноважний представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, вважає позовні вимоги підтвердженими в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відзиву на позов не подав, причин неявки та неподання доказів не повідомив.

Ухвали суду по даній справі від 12.04.2018р., від 07.05.2018р., від 21.05.2018р. надіслані на його адресу, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань згідно Витягу від 20.04.2018 року, та повернуті до суду із зазначенням "за закінченням встановленого строку зберігання".

Крім того, ухвали були надіслані на адресу засновників відповідача та вручені останнім, про що свідчать судові повістки.

Згідно ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Положеннями ст. 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. З наведеного, відповідач є такий, що належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, проте, відзиву на позов не подав та причин неявки та неподання відзиву не повідомив.

Ст. 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

Враховуючи вищевикладене, розумність строків розгляду судового спору, суд приходить до висновку про розгляд справи без участі відповідача та за наявними в матеріалах справи доказами.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 13.04.2018р. приватне підприємство "Ліфт Експрес" зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1/10А, ідентифікаційний код 40042748.

26.09.2016р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Красилівський ливарний завод" (постачальник) та приватним підприємством "Ліфт Експрес" (покупець) укладено договір поставки товару № 2609-01, відповідно до п. 1.1. якого предметом договору є чавунне литво (деталі, заготовки, вузли та ін.), надалі товар.

Відповідно до п. 1.2. договору постачальник зобовязується виготовляти товар на підставі заявок покупця, а покупець зобовязується прийняти та оплатити його на умовах, визначених даним договором.

Згідно п. 1.3. договору загальна кількість товару, що поставляється протягом строку дії даного договору, асортимент товару, сума договору визначаються накладними, які є невідємними додатками цього договору.

Як передбачено п. 1.4. договору товар відпускається партіями на підставі заявок покупця. Під партією сторони розуміють товар зазначений в окремій накладній.

У відповідності до п. 2.1. договору покупець оплачує поставлений постачальником товар, що є предметом поставки за цим договором, за ціною, яка погоджується у протоколі погодження цін, який є невідємною частиною даного договору.

Пунктом 2.3. договору передбачено, що сума договору складається із суми вартості партій товару проданих постачальником протягом строку дії даного договору.

Покупець зобовязаний надати постачальнику належно завірені копії, без надання яких товар не буде відпускатися покупцю, а саме: свідоцтво про державну реєстрацію підприємства, свідоцтво платника ПДВ, довідка про включення до ЄДРПОУ, документ, що підтверджує легітимність посадових осіб, що підписують договір (п. 4.1. договору).

Відповідно до п. 4.2. договору для отримання товару покупець зобовязується надати постачальнику заявку із зазначенням наступних даних: кількість товару (розмір партії), бажана дата поставки, місце поставки. Заявка надається не пізніше як за 10 (десять) календарних днів до передбаченої дати поставки товару поштою, наручно, факсом і повинна бути скріплена підписом уповноваженого представника та печаткою покупця і є невідємною частиною цього договору.

Згідно п. 4.3. договору товар покупцем отримується самовивозом. Покупець зобовязаний його отримати зі складу постачальника (м. Красилів, вул. Центральна, 16) в 3-х денний термін з моменту обумовленої в заявці дати поставки.

Розділом 6 договору передбачено порядок проведення розрахунків, відповідно до якого розрахунок між сторонами здійснюється у національній валюті України гривнях шляхом перерахування безготівкових сум грошових коштів на поточні рахунки сторін. Оплата має бути здійснена на протязі 20 (двадцяти) календарних днів з дати відвантаження. Датою розрахунку є дата зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника (п.п. 6.1., 6.2., 6.3. договору).

Пунктом 9.1. договору передбачено, що даний договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2016 року, а стосовно розрахунків до повного виконання зобовязань за даним договором.

У разі відсутності заяви однієї з сторін про припинення або зміну цього договору протягом одного місяця до закінчення строку чинності, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах. Дана домовленість застосовується кожен послідуючий рік. (п. 9.2 договору)

Договір підписано сторонами та скріплено їхніми печатками.

Сторонами підписано специфікацію № 1 до договору поставки товару № 2609-01 від 26.09.2016р., відповідно до якої вартість баластів складає 1482,60 грн. в т.ч. ПДВ.

Судом з'ясовано, що заяви сторін договору про припинення або зміну останнього протягом одного місяця до закінчення строку чинності не надходило, що в свою чергу свідчить про продовження договору на той самий термін і на тих самих умовах.

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу товар (блок КВШ, баласти 600*50, баласти 960*50) згідно видаткових накладних № 41 від 22.02.2017р. на суму 50545,32 грн., № 42 від 22.02.2017р. на суму 21660,00 грн., № 43 від 22.02.2017р. на суму 92054,40 грн., № 53 від 14.03.2017р. на суму 92500,20 грн. Всього на суму 256759,92,00 грн.

Видаткові накладні підписані сторонами та скріплені їхніми печатками.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Красилівський ливарний завод" надіслано приватному підприємству "Ліфт Експрес" претензію № 1109-01 від 11.09.2017р. з вимогою в термін до 29.09.2017р. оплатити поставлений згідно замовлень товар на рахунок позивача в розмірі 245728,72 грн. Факт надіслання претензії підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та фіскальним чеком від 11.09.2017р.

У відповіді на претензію (лист № 46 від 06.10.2017р.) директором приватного підприємства "Ліфт Експрес" повідомлено, що на сьогодні підприємство не має змоги виконати зобовязання в повному обсязі, тому пропонує виробити компромісне рішення та здійснювати оплату суми боргу частинами.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Красилівський ливарний завод" у листі № 11/10-01 від 11.10.2017р. запропоновано відповідачу заборгованість в сумі 245728,72 грн. розбити на чотири рівні частини (4 * 61500 грн.) по одному платежу кожний місяць до кінця 2017 року.

Оскільки відповідачем не виконано вимоги позивача в добровільному порядку, товариство з обмеженою відповідальністю "Красилівський ливарний завод" звернулося з позовом до суду, у якому просить стягнути 284628,08 грн. заборгованості, з яких 245728,72 грн. - основний борг, 31393,24 грн. - втрати від інфляції, 7506,12 грн. - 3% річних.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод (правочинів), передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами, їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу (поставки). Так, відповідно до п. 1.2. договору постачальник зобовязується виготовляти товар на підставі заявок покупця, а покупець зобовязується прийняти та оплатити його на умовах, визначених даним договором.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.ст. 663, 664 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлено обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

За змістом ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. 692 ЦК України врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу (поставки). Зокрема, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Сторони у п. 6.2. договору погодили, що оплата має бути здійснена на протязі 20 (двадцяти) календарних днів з дати відвантаження.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач відповідно до договору поставки товару № 2609-01 від 26.09.2016р. поставив відповідачу товар на загальну суму 405863,76 грн., що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними № 3 від 13.01.2017р. на суму 18252,00 грн., № 4 від 13.01.2017р. на суму 28883,04 грн., № 14 від 25.01.2017р. на суму 21660,00 грн., № 15 від 25.01.2017р. на суму 80308,80 грн., № 41 від 22.02.2017р. на суму 50545,32 грн., № 42 від 22.02.2017р. на суму 21660,00 грн., № 43 від 22.02.2017р. на суму 92054,40 грн., № 53 від 14.03.2017р. на суму 92500,20 грн. Разом з тим, як вбачається з виписки по рахунку 361 бухгалтерського обліку товариства з обмеженою відповідальністю "Красилівський ливарний завод" за січень 2017 року, заборгованість приватного підприємства "Ліфт Експрес" станом на 01.01.2017р. складала 172491,60 грн.

Приватним підприємством "Ліфт Експрес" частково здійснено оплату за поставлений товар на суму 332626,64 грн., що підтверджується банківськими виписками, а саме: від 14.04.2017р. на суму 25000,00 грн., від 12.04.2017р. на суму 30000,00 грн., від 05.04.2017р. на суму 50000,00 грн., від 03.04.2017р. на суми 3000,00 грн., 5000,00 грн., від 19.01.2017р. на суми 28883,04 грн., 90743,60 грн., від 12.01.2017р. на суму 100000,00 грн.

Таким чином, сума боргу за поставлений товар складає 245728,72 грн. (578355,36 - 332626,64).

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Як встановлено судом, матеріали справи не містять та учасниками судового розгляду не надано доказів сплати приватним підприємством "Ліфт Експрес" за договором поставки товару № 2609-01 від 26.09.2016р. 245728,72 грн. заборгованості, тому суд приходить до висновку, що вимога про стягнення 245728,72 грн. основного боргу підлягає задоволенню в повному обсязі.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати за березень 2017 року по лютий 2018 року в сумі 31393,24 грн. та 3% річних в сумі 7506,12 грн., розрахованих за період з 12.03.2017р. по 26.03.2018р.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що зобов'язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, є втратами пов'язаними з інфляційними процесами в державі за час прострочення виконання зобов'язання боржником, а три процента річних є за своєю правовою природою платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником.

Суд, здійснивши перерахунок 3% річних в системі „Законодавство в межах періоду, заявленого позивачем, вважає, що правомірною до стягнення буде сума у розмірі 7462,17 грн. Зважаючи на п. 6.2. договору, граничним строком оплати товару по видаткових накладних від 22.02.2017р. є 14.03.2017р., а не 12.03.2017р., як зазначено позивачем у розрахунку. Тому, на суму боргу в розмірі 153228,52 грн. правомірно нараховувати 3% річних за період з 15.03.2017р. по 03.04.2017р., борг становитиме 251,88 грн. Розмір 3% річних на суму боргу 245728,72 грн. (враховуючи поставку по видатковій накладній від 14.03.2017р. на суму 92500,20 грн.) за період з 04.04.2017р. по 26.03.2018р. (згідно розрахунку позивача) складатиме 7210,29 грн. Таким чином, у задоволені 43,95 грн. 3% річних суд відмовляє.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.1997 № 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга" .

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції необхідно брати до уваги, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно необхідно рахувати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня (лист Верховного Суду України №62-97р від 03.04.97 "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ").

Суд, здійснивши перерахунок інфляційних втрат в системі „Законодавство, вважає, що правомірною до стягнення буде сума у розмірі 32220,17 грн. (153228,52 грн. боргу * індекс інфляції за березень 2017р. = 2758,11 грн.; 245728,72 грн. боргу * індекс інфляції з квітня 2017р. по лютий 2018р. = 29462,06 грн.). Оскільки сума інфляційних втрат, обрахована судом, є значно більшою, ніж обрахована позивачем, судом в даному випадку приймається до уваги допустимість стягнення із відповідача 31393,24 грн. інфляційних втрат як таких, що заявлені правомірно та підлягають стягненню.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача 245728,72 грн. основного боргу, 31393,24 грн. втрат від інфляції, 7462,17 грн. 3% річних. В задоволені 43,95 грн. 3% річних суд відмовляє.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Красилівський ливарний завод", с. Бирюки Рокитнянського району Київської області до приватного підприємства "Ліфт Експрес", м. Хмельницький про стягнення 284628,08 грн. заборгованості, з яких 245728,72 грн. - основний борг, 31393,24 грн. - втрати від інфляції, 7506,12 грн. - 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з приватного підприємства "Ліфт Експрес" (Хмельницька область, м. Хмельницький, вул., Курчатова, 8/10А, ідентифікаційний код 40042748) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Красилівський ливарний завод" (Київська область, Рокитнянський район, с. Бирюки, вул. Садова, 75, ідентифікаційний код 36500140) 245728,72 грн. (двісті сорок пять тисяч сімсот двадцять вісім гривень 72 коп.) основного боргу, 31393,24 грн. (тридцять одну тисячу триста девяносто три гривні 24 коп.) втрат від інфляції, 7462,17 грн. (сім тисяч чотириста шістдесят дві гривні 17 коп.) 3% річних, 4268,76 грн. (чотири тисячі двісті шістдесят вісім гривень 76 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

В задоволені 43,95 грн. 3% річних відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Рівненського апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05.06.2018 року.

Суддя С.В. Заверуха

Віддрук. 5 прим. :

1 - до справи;

2, 3, 4 - позивачу, (09630, Київська обл., Рокитнянський район, с. Бирюки, вул. Садова, 75; 31000, Хмельницька обл., м. Красилів, вул. Центральна, 16; 29000, АДРЕСА_1);

5 - відповідачу, (29000, м. Хмельницький, вул. Курчатова, 8/10А).

Всім рекомендованим з повідомленням про вручення.