ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"01" червня 2018 р. м. Київ Справа № 911/1146/18

Господарський суд Київської області у складі судді Христенко О.О. розглянувши заяву від 29.05.2018 фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Бородянської районної ради про вжиття заходів забезпечення позову

встановив:

30.05.2018 через канцелярію господарського суду Київської області від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшла заява, в порядку ст. ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони Бородянській районній раді вчиняти дії по примусовому вивільненню фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з приміщення, розташованого за адресою: Київська область, смт. Бородянка, вул. Паркова, 1-А (підвальне приміщення) палацу культури ім. Т.Г. Шевченка, загальною площею 451,3 кв.м. до розгляду спору по суті.

В обґрунтування своєї заяви фізична особа-підприємець ОСОБА_1 посилається на порушення Бородянською районною радою норм чинного законодавства, зокрема, Закону України «Про оренду державного та комунального майна», за яким заявник після закінчення строку дії договору оренди мав переважне право на укладення договору оренди на новий строк та стверджує про порушення порядку проведення конкурсу на право оренди приміщення.

Розглянувши заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, судом встановлено.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Разом з тим, згідно з п. 3 вказаної постанови, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Дослідивши збалансованість інтересів сторін, суд виходить з того, що припущення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про те, що виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову може бути утруднено або його виконання може бути унеможливленим, не підтверджується належними та допустимими доказами, а позивачем не доведено факту, що спірне майно може зникнути, зменшитись за кількістю, погіршитись за якістю на момент його виконання, або можуть бути вчинені інші дії, а тому заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Частиною 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України визначено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи, що заяву про вжиття заходів забезпечення позову судом розглянуто, тому витрати Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 по сплаті судового збору в розмірі 881,00 грн., за положеннями статті 129 ГПК України та Закону України «Про судовий збір» відшкодуванню та поверненню не підлягають.

Враховуючи наведене вище, керуючись ст.ст. 129, 136, 140, 234 ГПК України, суд -

постановив:

Відмовити Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу підписано - 01.06.2018

Суддя О.О. Христенко