УХВАЛА

04 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/19830/17

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Сухового В.Г.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2018 (головуючий суддя Зеленін В.О., судді Зубець Л.П., Ткаченко Б.О.) та рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2018 (суддя Сівакова В.В.) у справі № 910/19830/17

за позовом Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго"

до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"

про зобов'язання закрити банківський рахунок

ВСТАНОВИВ:

11.05.2018 Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" через Київський апеляційний господарський суд подало до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2018 у справі № 910/19830/17, що підтверджується накладною експрес-доставки.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не відповідає вимогам статтям 288, 290 Господарського процесуального кодексу України з огляду на таке.

За змістом пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Касаційна скарга Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" зазначеним вимогам не відповідає. В касаційній скарзі скаржник посилається на обставини справи та цитує інструкції Національного банку України, які регулюють відносини з обслуговування банківських рахунків, проте, не зазначає, порушення або неправильного застосування яких конкретно норм матеріального та/або процесуального права припустилися, на думку скаржника, суди попередніх інстанції у прийнятті оскаржуваних судових рішень, у чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином це вплинуло на прийняття зазначених судових рішень. Саме лише посилання на те, що скаржник вважає оскаржувані судові рішення такими, що прийняті в результаті неправильного застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, не є належним виконанням зазначено вище положення Господарського процесуального кодексу України, чинного на момент звернення з касаційною скаргою у цій справі.

Приписами частини другої статті 300 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Щодо належного обґрунтування вимог скарги, то Суд зазначає, що процесуальний закон покладає на скаржника обов'язок вказати про порушення або неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень.

Зазначення суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права полягає в тому, що скаржник повинен у касаційній скарзі вказати, які саме норми порушено чи застосовано неправильно, і в чому саме полягає це порушення або неправильне застосування.

Тобто, в касаційній скарзі має бути чітко викладено зміст порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права з обґрунтуванням порушених норм законодавчими актами та вказуватися конкретні їх пункти та статті.

Всупереч наведеному, вимоги вказаної норми процесуального закону скаржником дотримано не було.

За таких обставин, враховуючи, що касаційна скарга зводиться викладення обставин справи без належного обґрунтування порушення або неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових рішень, така скарга не може бути прийнята до розгляду.

Крім того, статтею 288 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та касаційної скарги, скаржник оскаржує постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2018, повний текст якої складений та підписано - 16.04.2018, отже останній день оскарження за приписами частини 4 статті 116 та статті 288 Господарського процесуального кодексу України припадає на 07.05.2018, натомість касаційну скаргу подано 11.05.2018 без клопотання про відновлення процесуального строку, встановленого для подання касаційної скарги.

Отже, касаційна скарга Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" подана з пропуском встановленого процесуального строку на касаційне оскарження без клопотання про його відновлення.

Водночас, поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку, які в даному випадку не вбачаються за відсутності клопотання про поновлення цього строку та обставин, які об'єктивно перешкоджали скаржнику реалізувати своє право на подання касаційної скарги протягом законодавчо встановленого терміну.

Суд бере до уваги також те, що представник відповідача брав участь у судовому засіданні під час проголошення вступної та резолютивної частин оскаржуваної постанови.

Отже, можливість вчасного подання касаційної скарги постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2018 залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб'єктивний характер, а тому підстав для поновлення пропущеного процесуального строку у даному випадку з своєї ініціативи суд не вбачає.

Відповідно до частини 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку.

Враховуючи викладене, касаційна скарга Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" залишається без руху для усунення недоліків касаційної скарги, а саме обґрунтування, в чому, на думку скаржника, полягало неправильне застосування конкретних норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело, на думку скаржника, до ухвалення незаконних судових рішень у справі № 910/19830/17, а також надання клопотання (заяви) про поновлення строку на касаційне оскарження.

Керуючись статтями 174, 234, 288, 290, 292, 300 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2018 у справі №910/19830/17 залишити без руху.

2. Надати скаржнику строк, тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали, для усунення недоліків скарги.

3. Довести до відома скаржника, що поштову кореспонденцію слід надсилати за адресою Касаційного господарського суду: 01016, м. Київ, вул. О.Копиленка, 6.

4. У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.Г. Суховий