ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 921/243/17-г/13

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткаченко Н.Г. - головуючого, Білоуса В.В., Жукова С.В.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Державного підприємства "Бережанське лісомисливське господарство"

на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16.08.2017

та рішення Господарського суду Тернопільської області від 06.06.2017

у справі № 921/243/17-г/13

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Метрудтранс"

до Державного підприємства "Бережанське лісомисливське господарство"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики"

про стягнення 52 258, 59 грн., з яких: 42 144, 70 грн. основного боргу, 9 328, 88 грн. пені та 785, 01 грн. 3% річних,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ТОВ "Метрудтранс" звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до ДП "Бережанське лісомисливське господарство" про стягнення 52 258, 59 грн., з яких: 42 144, 70 грн. заборгованості, 9 328, 88 грн. пені та 785, 01 грн. 3% річних за договором про надання послуг з організації перевезень вантажів № МРТ-124/1 від 04.03.2016.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 15.05.2017 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортної логістики".

Рішенням Господарського суду міста Тернопільської області від 06.06.2017 (суддя Стопник С.Г.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16.08.2017 (колегія суддів у складі: Данко Л.С. - головуючий, Галушко Н.А., Орищин Г.В.), позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 42 144, 70 грн. заборгованості та 62, 35 грн. 3% річних. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням місцевого та постановою апеляційного господарських судів, відповідач звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові.

В обґрунтування своїх вимог заявник касаційної скарги посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального (ст.ст. 218, 338 Митного кодексу України) та порушення норм процесуального права. За твердженнями скаржника, належними відповідачами у справі є Жидачівське відділення поліції Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, як ініціатор проведення митного огляду, та Львівська митниця ДФС. Так додаткові нарахування зі сторони залізниці відбулись внаслідок внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0000489 та проведення митного огляду, в процесі якого було розвантажено та повторно завантажено третьою особою вантаж. Разом з тим, в результаті проведення митного огляду не встановлено порушення з боку відповідача, що підтверджується відповідями на адвокатські запити від Львівської митниці ДФС, у зв'язку з чим вини відповідача у затриманні вагонів немає. Відтак обов'язок відшкодувати витрати на проведення операцій, про які йдеться мова у позовній заяві (маневрова робота, зберігання вантажів, плата за користування вагонами, надання інформації про вантажні роботи, зважування вантажів при затримці тощо), на суму 42 144, 70 грн. у відповідача, як власника вантажу та вантажовідправника, не виникає.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.03.2018 відкрито провадження за касаційною скаргою, призначено її до розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи та надано строк на подання відзивів на касаційну скаргу до 16.04.2018.

До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не надходило відзивів на касаційну скаргу у встановлений в ухвалі від 29.03.2018 строк.

Заслухавши доповідь головуючого судді Ткаченко Н.Г., переглянувши в касаційному порядку оскаржувані постанову апеляційного та рішення місцевого господарських судів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, між ТОВ "Метрудтранс" (виконавцем) та ДП "Бережанське лісомисливське господарство" (клієнтом) 04.03.2016 укладено договір про надання послуг з організації перевезень вантажів № МРТ-124/1, відповідно до умов якого виконавець зобов'язався за плату і за рахунок клієнта виконати або організувати виконання визначених цим договором послуг, пов'язаних з організацією внутрішньодержавних та експортно-імпортних перевезень вантажів.

Відповідно до п.п. 2.2.5 договору клієнт взяв на себе зобов'язання здійснювати попередню оплату за послуги, повязані з організацією перевезення вантажів, що замовлені ним, шляхом перерахування коштів у сумах, що відповідають обсягу замовлених послуг (з урахуванням режиму роботи банківських установ, але не менше ніж середньодобове нарахування протягом 3 діб, що склалося за попередні періоди) за реквізитами, вказаними в п. 12.1 даного договору та забезпечувати своєчасне надходження коштів на зазначений рахунок виконавця.

Пунктом 3.6 договору передбачено, що плата за додаткові послуги, зазначені в додатку № 1 до договору, для яких відсутні тарифні ставки, визначається за калькуляціями залізниць. У випадку затримки вагонів на шляху прямування до станції призначення, де експедитором та платником залізничного тарифу за перевезення є ТОВ "Метрудтранс" у зв'язку з завантаженням вагонів понад їх вантажопідйомність; порушення технічних умов навантаження; неналежним оформленням перевізних документів; іншими діями чи бездіяльністю, які виникли з вини клієнта (вантажовідправника/вантажоотримувача), що стало підставою додаткового нарахування залізницею коштів за надані послуги та їх стягнення з ТОВ "Метрудтранс" по договору з ПАТ "Українська залізниця", то ця сума беззаперечно відшкодовується клієнтом виконавцю після підтвердження витрат відповідними документами.

На виконання умов договору відповідачем на станції Бережани Львівської залізниці було завантажено вагони № 66696915 та № 65245326 з товаром (вантажем): деревина топливна у вигляді колод, полін, сучків, в'язанок хворосту або в аналогічному вигляді, які відправлені на адресу одержувача Дорнешти (Румунія), про що було оформлено залізничні накладні ЦИМ/СМГС № 544981 та № 544973. Організація перевезення вказаного вантажу доручена ТОВ "Метрудтранс".

На шляху прямування на станції Ходорів Львівської залізниці 18.05.2016 вказані вагони було затримано на вимогу правоохоронних органів та громадських активістів, про що складено акт загальної форми від 18.05.2016 № 164.

20.05.2016 на станції Ходорів складено акт загальної форми № 183, яким підтверджено, що вагон № 66696915 був відправлений на станцію Скнилів 19.05.2016 для проведення митного огляду вантажу. Також, відповідно до вказаного акта нараховано тариф зі ст. Ходорів до ст. Скнилів - 1819 грн.; за простій вагона на станції - 290, 50 грн., маневрову роботу - 673, 60 грн., зберігання вантажу - 442 грн., телеграма 2 шт. - 244 грн. (вказані суми відображені в накладній № 544981).

Згідно з актом загальної форми № 184 від 20.05.2016 вагон № 65245326 відправлений на станцію Скнилів 19.05.2016 для проведення митного огляду, та нараховано тариф зі ст. Ходорів до ст. Скнилів - 1819 грн.; за простій вагона на станції - 290, 50 грн., маневрову роботу - 673, 60 грн., зберігання вантажу - 451, 20 грн., телеграма 2 шт. - 244 грн. (вказані суми відображені в накладній № 544973).

20.05.2016 на станції Скнилів складено акт загальної форми № 1395, в якому зокрема, зазначено, що вагони № 65245326 та № 66696915 прибули з вантажем "деревина паливна" по відправках № 544973 та № 544981 для проведення комісійного вивантаження, відповідно до листа Львівської митниці № 7400/13-20-20/10/38 від 19.05.2016, та відставляються на 15 колію вантажного двору в очікуванні представників митниці і торгово-промислової палати для проведення навантажувально-розвантажувальних робіт.

Актом загальної форми № 1398 від 20.05.2016 підтверджено проведення вивантаження вантажу з вищевказаних вагонів, комісійний огляд та огляд спеціалістами НЛТУ України щодо встановлення фактичної наявності вантажу. Прийнято рішення про завантаження вантажу у вагони і подальше зберігання до надання висновку спеціалістами НЛТУ України.

З акта загальної форми № 1436 від 20.05.2016 вбачається, що після вивантаження вантажу з вищезазначених вагонів та його комісійного огляду, даний вантаж було завантажено назад у вагони 20.05.2016.

28.05.2016 на станції Скнилів складено акт загальної форми № 1475, яким підтверджено, що 28.05.2016 закінчилась затримка вагону № 66696915, згідно з наказом МРО-28 від 28.05.2016 та нараховано за тарифом від станції Скнилів до станції Ходорів - 1 819 грн., за простій вагона з 20.05.2016 до 28.05.2016 - 7 219, 10 грн., за зберігання вантажу в вагоні 9 діб - 3 977, 90 грн., маневрову роботу - 673, 60 грн., повідомлення (2 тел.) - 244 грн., участь представника при митному огляді - 592, 30 грн., вантажо-розвантажувальні роботи - 208 грн. (вказані суми відображені в накладній № 544981).

Також 28.05.2016 на станції Скнилів складено акт загальної форми № 1477, яким підтверджено, що 28.05.2016 закінчилась затримка вагону № 65245326, згідно з наказом МРО-28 від 28.05.2016 та нараховано за тарифом від станції Скнилів до станції Ходорів - 1 819 грн., за простій вагона з 20.05.2016 до 28.05.2016 - 7 219, 10 грн., за зберігання вантажу в вагоні 9 діб - 4 060, 70 грн., маневрову роботу - 673, 60 грн., повідомлення (2 тел.) - 244 грн., участь представника при митному огляді - 592, 30 грн., вантажо-розвантажувальні роботи - 2 131, 50 грн. (вказані суми відображені в накладній №544973).

У зв'язку з вищенаведеним Філія "Центр транспортної логістики" ПАТ "Українська залізниця" листом № ЦТЛ-10/2286 від 15.08.2016 проінформувала ТОВ "Метрудтранс" про проведення коригування платежів за перевезення в травні 2016 року власних вагонів № 65245326 та № 66696915 з вантажем "деревина паливна" відповідно до накладних № 544973 та № 544981 зі станції Бережани Львівської залізниці з призначенням на станцію Дорнешти.

Вищезазначеним листом також було повідомлено позивача, що за затримку вагонів працівниками залізниці нараховано додаткові збори по коду 115 - маневрова робота, пов'язана з затримкою вагонів на прикордонних станціях, по коду 116 - зберігання вантажів у вагонах через затримку вагонів на прикордонних станціях, по коду 117 -плата за користування вагонами, яка виникла через затримку вагонів на прикордонних станціях, по коду 118 - надання інформації про вантажні роботи, зважування вантажів при затримці на прикордонних станціях та провізну плату від станції Ходорів до станції Скнилів Львівської залізниці.

Крім того, позивача повідомлено, що додаткові збори та тариф стягнуто з особового рахунку філії "Центр транспортної логістики", тому сума в розмірі 42 144, 70 грн. буде віднесена на платника ТОВ "Метрудтранс".

Враховуючи викладене, позивачем на адресу відповідача направлено претензію № МРТ-2841 від 27.02.2016, в якій він просив протягом 5 днів з моменту її отримання погасити заборгованість, яка виникла у зв'язку з нарахуванням в ході перевезення на виконання умов договору № МРТ-124/1 додаткових зборів в розмірі 42 144, 70 грн., та що підтверджується актами надання послуг № 952, № 953 та актом звірки взаєморозрахунків з додатком за серпень 2016 року.

Дана претензія надіслана відповідачу 27.02.2017, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та описом вкладення, а отримана останнім - 06.03.2017.

Зазначена претензія залишена відповідачем без задоволення, про що свідчить лист-відповідь № 221 від 14.03.2017. В обґрунтування відмови від виконання вимог претензії відповідач зазначив, що в результаті проведення митного огляду не встановлено порушення ДП "Бережанське лісомисливське господарство" вимог митного законодавства. У такому разі витрати на проведення зазначених операцій (затримка вагонів, зберігання вантажу у вагонах, розвантаження, завантаження тощо) та оплата додаткових послуг, про які йдеться у претензії, здійснюється органом, з ініціативи якого вони проводилися, а саме Львівською митницею ДФС та Жидачівським СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області.

Зважаючи на відмову у задоволенні претензії № МРТ-2841 від 27.02.2017, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що обов'язок власників товару (яким в даному випадку є відповідач) або уповноважених ними осіб щодо оплати операцій, здійснених під час проведення митного контролю на залізничному транспорті, незалежно від факту виявлення незаконного переміщення товару під час здійснення такого контролю, визначений нормами чинного законодавства, які мають бути застосовані до спірних правовідносин. Так враховуючи відсутність вини відповідача у додатковому нарахуванні залізницею коштів, а також те, що додаткових послуг, пов'язаних із перенаправленням вагонів для поглибленого огляду на станцію Скнилів, відповідач не замовляв, і такі послуги договором № МРТ-124/1 від 04.03.2016 не передбачені, суди дійшли висновку, що відшкодування позивачу суми додаткових зборів, які нараховані та стягнуті з нього залізницею, повинно здійснюватись відповідачем в силу закону, а саме на підставі ч. 2 ст. 218 Митного кодексу України. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені суди обох інстанцій виходили з того, що донараховані залізницею додаткові збори за послуги по перенаправленню вагонів для поглибленого огляду відповідач не замовляв, крім того, такі послуги договором № МРТ-124/1 від 04.03.2016 також не передбачені, у зв'язку з чим застосування до відповідача відповідальності за порушення грошового зобов'язання у вигляді пені, передбаченої умовами договору, є безпідставними. В свою чергу колегія суддів визнала обґрунтованим часткове стягнення з відповідача 62, 35 грн. 3% річних, починаючи з 14.03.2017 по 31.03.2017, на підставі ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 306 ГК України перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 119 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх вантажовласнику. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати. Зазначена плата стягується також з вантажовідправників, вантажоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням.

Відповідно до п.п. 2, 13 Правил користування вагонами і контейнерам, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999, за користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під'їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності (далі - вантажовласники) вносять плату. Плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.

Пунктами 8, 9 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, визначено, що збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). За зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у тому числі під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Крім того, ч. 1 ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, факт затримки вагонів №№ 65245326, 66696915 документально підтверджено наявними в матеріалами справи доказами, зокрема складеними актами від 18.05.2016 № 164, від 20.05.2016 №№ 183, 184, 1395, 1398, 1436, від 28.05.2016 №№ 1475, 1477, які були складені відповідно до вимог чинного законодавства та на підставі яких було розраховано плату за користування вагоном, збір за зберігання вантажу, плата за маневрову роботу, плата за розвантажувальні/навантажувальні роботи та інші послуги, які були виконані залізницею через затримку вказаних вагонів на загальну суму 42 144, 70 грн. Зазначені акти загальної форми відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт", ст. 129 Статуту залізниць України є підставами для матеріальної відповідальності вантажовідправника - відповідача у справі.

При цьому судами встановлено, що затримка вагонів відбулась у зв'язку з проведенням митного огляду вантажу, що перевозилися у зазначених вагонах.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку. При цьому, митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 318 Митного кодексу України визначено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи. Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 336 Митного кодексу України митний огляд (огляд та переогляд товарів, транспортних засобів комерційного призначення) є формою митного контролю, який здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Митного кодексу України розвантажувальні, навантажувальні, перевантажувальні та інші операції, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що дії щодо здійснення митного огляду є митними формальностями, а тому на них розповсюджуються положення ст. 218 Митного кодексу України (аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.04.2018 у справі № 911/4080/16, від 02.05.2018 у справі № 927/526/17, від 17.05.2018 у справі № 911/1560/17), та дійшли правильного висновку про те, що у відповідача саме в силу закону ч. 2 ст. 218 Митного кодексу України виник обов'язок відшкодувати позивачу суму нарахованих залізницею додаткових зборів в сумі 42 144, 70 грн., у зв'язку з виконанням ТОВ "Метрудтранс" взятих на себе зобов'язань за договором № МРТ-124/1.

Відповідно до статті 28 § 6, статті 32 § 1 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення якщо перешкода до перевезення вантажу чи його видачі виникла з причин, незалежних від перевізника, перевізнику повинні бути сплачені додаткові провізні платежі і витрати, понесені ним у зв'язку з перешкодами, а також неустойки, якщо вони передбачені національним законодавством. Перевізнику повинні бути відшкодовані всі витрати, пов'язані з перевезенням вантажу, не передбачені застосованими тарифами і викликані причинами, які не залежать від перевізника.

З огляду на викладене та системний аналіз змісту положень статтей Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951, статтей 218, 338 Митного кодексу України, статтей 119, 121 Статуту залізниць України, пунктів 2, 3, 8, 10 - 13, 15, 16 Правил користування вагонами, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 11 від 25.02.1999, пунктів 8, 9 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що вартість проведених залізницею розвантажувальних, навантажувальних, зважувальних та інших робіт, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, має в будь-якому випадку оплачуватися вантажовласниками (вантажовідправниками) незалежно від того, чи виявлено митницею факт незаконного переміщення товару під час здійснення митного контролю.

Також колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що донараховані залізницею додаткові збори за послуги по перенаправленню вагонів для поглибленого огляду відповідач не замовляв, крім того, такі послуги договором №МРТ-124/1 від 04.03.2016 також не передбачені, у зв'язку з чим застосування до відповідача відповідальності за порушення грошового зобов'язання у вигляді пені, передбаченої умовами договору, є безпідставними.

В свою чергу, беручи до уваги, як встановлено судами обох інстанцій, що за умовами договору №МРТ-124/1 відшкодування вартості додаткових послуг передбачено лише за наявності вини відповідача за умови підтвердження витрат відповідними документами, однак в даному випадку здійснені залізницею донарахування проведені залізницею за відсутності вини відповідача, колегія суддів погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів про те, що строк виконання обов'язку з відшкодування позивачу сум нарахованих залізницею додаткових зборів умовами договору не визначений, а тому повинен визначатися з урахуванням положень ч. 2 ст. 530 ЦК України. У зв'язку з цим колегія суддів погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів про стягнення з відповідача 62, 35 грн. 3% річних, починаючи з 14.03.2017 (після спливу семиденного строку від дня отримання відповідачем претензії) по 31.03.2017 на підставі ст. 625 ЦК України.

Крім цього колегія суддів звертає увагу на правову позицію, викладену у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.04.2018 у справі № 911/4080/16, відповідно до якої у разі, якщо факт незаконного переміщення товару під час здійснення митного контролю не виявлено, вантажовідправник може стягнути в судовому порядку понесені ним збитки у розмірі вартості сплачених залізниці витрат з того органу, за ініціативою якого було проведено затримку товару на станціях залізниці чи на підходах до них.

Доводи скаржника, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів попереденіх інстанцій, які викладені в оскаржуваних судових рішеннях.

Враховуючи викладене та встановлені судами обох інстанцій обставини справи, а також приймаючи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, колегія суддів погоджується з висновками судів обох інстанцій про часткове задоволення позову, у зв'язку з чим касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені постанова Львівського апеляційного господарського суду від 16.08.2017 та рішення Господарського суду Тернопільської області від 06.06.2017 - без змін.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржувані судові рішення, судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на заявника касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Бережанське лісомисливське господарство" залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16.08.2017 та рішення Господарського суду Тернопільської області від 06.06.2017 у справі № 921/243/17-г/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Ткаченко Н.Г.

Судді: Білоус В.В.

Жуков С.В.