ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2018р. Справа №914/472/18

За позовом: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз», м. Львів,

до відповідача: ОСОБА_1 міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго»,

м. Львів,

про: стягнення заборгованості у розмірі 6 194 322,48 грн.

Суддя Козак І.Б.

при секретарі Гелеш Г.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність №007.1Др-96-0318 від 20.03.2018р.),

від відповідача: не зявився.

На розгляд господарського суду Львівської області Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» подано позов до відповідача ОСОБА_1 міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про стягнення заборгованості у розмірі 6 194 322,48 грн.

Ухвалою суду від 19.03.2018р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, розгляд справи у підготовчому судовому засіданні призначено на 08.05.2018р. Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду. Ухвалою суду від 17.05.2018р. закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 04.06.2018.

04.06.2018р. відбувається розгляд справи по суті.

У судове засідання 04.06.2018р. представник позивача зявився, заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог підтримав. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач у порушення умов договору про розподіл природного газу (для споживача, що не є побутовим) №094205Е2СSAT016 від 01.01.2016р. не оплачував вчасно повну вартість отриманого природного газу, відтак позивачем нараховано відповідачу 1 965 053,70 грн. пені, 605 361,31 грн. інфляційних нарахувань, 558 491,18 грн. 3% річних за січень 2016р. - січень 2018р.

Представник відповідача у судове засідання 04.06.2018р. не зявився, причин неприбуття не повідомив. У відзиві на позов (вх. №12362/18 від 05.04.2018р.) зазначив, що нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних відповідачу під час дії укладених між сторонами спору договорів про реструктуризацію заборгованості є неправомірним. Крім того, заперечив проти способу нарахування інфляційних втрат, зазначивши, що позивачем не було враховано періоди дефляції в загальному розрахунку. Також просив зменшити розмір заявленої до стягнення суми пені у звязку з важким фінансовим станом підприємства.

Позивач у відповіді на відзив (вх.№15356/18 від 02.05.2018р.) заперечив проти аргументів відповідача, зазначивши, що при поданні заяви про зменшення розміру позовних вимог позивачем було виключено із періоду нарахування штрафних санкцій періоди дії договорів про реструктуризацію заборгованості, які були укладені між сторонами, заперечив проти зменшення розміру пені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно і обєктивно зясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

Між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» та ОСОБА_1 міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» було укладено Договір №094205Е2СSAT016 від 01.01.2016р. на розподіл природного газу (для споживача, що не є побутовим) шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору, відповідно до умов якого Оператор ГРМ (позивач у справі) зобовязується надати споживачу (відповідачу у справі) послугу з розподілу природного газу, а споживач зобовязується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначеному договором.

Відповідно до п.6.4 договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до 10 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

28.04.2016р. між сторонами справи укладено Договір №РЗ287280416 про розтермінування заборгованості за договором на розподіл природного газу, яким сторони погодили реструктуризацію заборгованості в розмірі 24 576 551,37 грн., що виникла станом на 29.04.2016р., шляхом її погашення згідно погодженого графіку: 7 100 000,00 грн. у строк до 31.05.2016р., 4 700 000,00 грн. до 30.06.2016р., 6 300 000,00 грн. до 31.07.2016р., 6 476 551,37 грн. до 31.08.2016р.

01.06.2017р. між сторонами справи укладено Договір про реструктуризацію заборгованості, яким сторони погодили реструктуризацію заборгованості в розмірі 41 380 696,06 грн., що виникла станом на 12.06.2017р., шляхом її погашення згідно погодженого графіку: 8 276 139,21 грн. - у строк до 30.06.2017р., 8 276 139,21 грн. - у строк до 31.07.2017р., 8 276 139,21 грн. - у строк до 31.08.2017р., 8 276 139,21 грн. - у строк до 30.09.2017р., 8 276 139,21 грн. - у строк до 31.10.2017р.

У матеріалах справи знаходяться ОСОБА_2 наданих послуг з розподілу природного газу за період січень 2016р. січень 2018р., виставлені позивачем відповідачу та підписані двома сторонами.

Станом на дату розгляду справи відповідачем не оплачено існуючу заборгованість.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Між сторонами виникли взаємні права та обовязки на підставі укладеного договору поставки.

Відповідно до ч.1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ст.692 ЦК України).

В силу вимог статті 610, частини першої статті 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Позивач свої обовязки по поставці товару виконав, відповідач отримав товар, проте не оплачував повністю і вчасно його вартості.

Згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. На підставі ст.625 ЦК України позивач нарахував відповідачу 605 361,31 грн. інфляційних нарахувань, 558 491,18 грн. 3% річних за січень 2016р. - січень 2018р. (із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог). Суд також звертає увагу відповідача на те, що позивачем виключено з розрахунку штрафних санкцій періоди, коли діяли договори про реструктуризацію заборгованості.

На підставі п.8.2 договору позивач нарахував відповідачу 1 965 053,70 грн. пені (із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

Суд, здійснивши перерахунок заявленої до стягнення суми пені, 3% річних та інфляційних втрат, встановив, що позивачем правильно проведено їх нарахування.

Щодо заяви відповідача про зменшення суми пені суд зазначає таке. Господарським процесуальним України в редакції, що діє з 15.12.2017р., не передбачено права суду зменшувати заявлені до стягнення штрафні санкції за клопотанням сторони у випадку прийняття рішення судом. Тому в цій частині клопотання суд відмовляє у задоволенні за його безпідставністю.

Пунктами 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати в силу вимог ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 219-220, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (адреса: 79040, м. Львів, вул.Д.Апостола, б.1, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» (адреса: 79039, м. Львів, вул. Золота, б.42, ) 1 965 053,70 грн. пені, 605 361,31 грн. інфляційних нарахувань, 558 491,18 грн. 3% річних та 46 933,60 грн. судового збору.

3. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Апеляційну скаргу на рішення суду можна подати в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

5. Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення буде складено та підписано 06.06.2018р.

Суддя Козак І.Б.