РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року Справа № 903/1215/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Василишин А.Р. , суддя Грязнов В.В.

секретар судового засідання Дика А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 23.03.2018р. у справі №903/1215/15 (суддя Слободян О.Г.)

за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Українські страви" на дії Першого відділу Державної виконавчої служби міста Луцьк територіального управління юстиції у Волинській області у справі № 903/1215/15

за позовом публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в особі Волинського відділення ПАТ "Укрсоцбанк" (м. Луцьк)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Українські страви" (м. Луцьк)

про звернення стягнення на предмет іпотеки

за участю представників сторін:

позивача - Гуляр М.Є. - довіреність № 02-36/151 від 21.12.2017 р.

відповідача - Віначевська Н.Ф. - керівник; Зленко Т.О. - довіреність від 05.09.2017 р.

ДВС - Радчук П.О. - довіреність № 1167 від 12.04.2018 р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські страви" звернулося до Господарського суду Волинської області із скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії заступника начальника Першого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк територіального управління юстиції у Волинській області по визначенню вартості майна відповідно до звіту про оцінку нежитлового приміщення, двохповерхового цегляного приміщення кафе (А-2), загальною площею 872,10 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Луцьк, вул. Ковельська, буд. 82, складеного суб`єктом оціночної діяльності комерційно-експертною фірмою "Експертиза тоутал" в особі керівника Обухова О.В. 24.01.2018р.; визнати протиправним звіт про оцінку нежитлового приміщення, двохповерхового цегляного приміщення кафе (А-2), загальною площею 872,10 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Ковельська, буд. 82, складеного суб`єктом оціночної діяльності комерційно-експертною фірмою "Експертиза тоутал" в особі керівника Обухова О.В. 24.01.2018р.; заборонити Першому відділу державної виконавчої служби м. Луцьк територіального управління юстиції у Волинській області передавати на реалізацію майно ТОВ "Українські страви", а саме: нежитлове приміщення, двохповерхового цегляного приміщення кафе (А-2), загальною площею 872,10 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Луцьк, вул. Ковельська, буд. 82, за ціною, визначеною згідно звіту про оцінку нежитлового приміщення, складеного суб`єктом оціночної діяльності комерційно-експертною фірмою "Експертиза тоутал" в особі керівника Обухова О.В. 24.01.2018р.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 23.03.2018р. у справі №903/1215/15 скаргу задоволено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Мотивуючи апеляційну скаргу скаржник зазначає, що при визначенні вартості майна боржника оцінювачем та відділом державної виконавчої служби було дотримано всіх вимог чинного законодавства. Скаржник зазначає, що ним та оцінювачем здійснювався виїзд на об'єкт оцінки, проте доступу до приміщення боржником надано не було, тому оцінку об'єкту було проведено на підставі зовнішнього огляду та інформації про приміщення, зібраної раніше (фото, технічна документація). Скаржник зазначає, що пунктом 56 Національного стандарту №1 передбачена можливість, що у разі неможливості особистого огляду оцінювач надає у звіті про оцінку майна відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів такої оцінки. Таким чином, у разі неможливості з об'єктивних причин проведення особистого огляду оцінювачем об'єкта оцінки та наявності наданих замовником необхідних вихідних даних для проведення оцінки майна, оцінювач має право провести оцінку без особистого огляду із обов'язковим зазначенням про це у звіті про оцінку. Скаржник зазначає, що скарга щодо оскарження звіту про оцінку майна боржника не підлягає вирішенню в господарському суді, оскільки звіт про оцінку майна не є актом державного чи іншого органу, який може бути предметом оскарження в даному суді.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 07.05.2018р. відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд скарги призначено на 29.05.2018р. об 11:30 год.

Розпорядженням керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду від 29.05.2018р. №01-03/328 у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді члена-колегії Філіпової Т.Л. та відповідно до ст. 32 ГПК України, ст. 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у справі №903/1215/15.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2018р. внесено зміни до колегії суддів у складі та визначено колегію суддів: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Василишин А.Р., суддя Грязнов В.В.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 29.05.2018р. апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Василишин А.Р., суддя Грязнов В.В.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські страви" надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу (вх. №15416/18 від 21.05.2018р.), в якому відповідач заперечує доводи апеляційної скарги, просить відмовити в її задоволенні, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Представники позивача та Відділу ДВС в судовому засіданні 29.05.2018р. підтримали доводи апеляційної скарги, просять її задоволити, ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Представники відповідача в судовому засіданні 29.05.2018р. заперечили доводи апеляційної скарги, просять відмовити в її задоволенні, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Представник позивача в судовому засіданні 29.05.2018р. заявив усне клопотання про виклик до суду суб`єкта оціночної діяльності, який здійснював оцінку майна боржника для дачі пояснень стосовно того, чи повідомляв він боржника про намір оглянути об`єкт оцінки.

Судова колегія апеляційного суду, заслухавши в судовому засіданні 29.05.2018р. усне клопотання позивача про виклик до суду для дачі пояснень суб`єкта оціночної діяльності, зазначає наступне.

Відповідно до ст. 169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі.

Так, для оцінки нерухомого майна державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб'єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Визнання вартості, оцінка майна боржника (ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження") є процесуальною дією державного виконавця, незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець чи залучений ним суб'єкт оціночної діяльності) здійснювала відповідні дії.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що незалежно від того, яка особа здійснює оцінку майна боржника саме на державного виконавця, як замовника такої оцінки, в силу ст. 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" покладено обов'язок забезпечити доступ суб'єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці, в тому числі, здійснити дії щодо повідомлення боржника про бажання оцінювача оглянути об`єкт оцінки. Судом апеляційної інстанції в судовому засіданні з`ясовано, що у державного виконавця докази такого повідомлення відсутні.

Окрім того, суд приймає до уваги, що позивач таке клопотання в суді першої інстанції не заявляв (в матеріалах справи відсутні докази такого звернення), а зі змісту оскаржуваної ухвали не вбачається, що учасники справи заявляли таке клопотання усно, тому колегія суддів відмовляє в задоволенні усного клопотання позивача про виклик до суду для дачі пояснень суб`єкта оціночної діяльності у зв`язку з його необґрунтованістю та безпідставністю.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія апеляційного суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, заслухавши пояснення учасників справи, зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним судом, рішенням Господарського суду Волинської області від 06.09.2016р. у справі №903/1215/15 позовні вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" в особі Волинського відділення ПАТ "Укрсоцбанк" до товариства з обмеженою відповідальністю "Українські страви" про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №070-22-70/06 від 18.07.2006р. Віначевській Н.Ф. в сумі 2025577,44 грн., в тому числі 73349,30 доларів США, що еквівалентно 1608754,35 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 19004,57 доларів США, що еквівалентно 416823,09 грн. - заборгованість за відсотками, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 29.09.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ковальчук Л.С., зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №898, - нежитлове приміщення загальною площею 794,60 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Луцьк, вул.Ковельська, буд.82 та належать на праві приватної власності товариству з обмеженою відповідальністю "Українські страви". Визначено спосіб реалізації предмету застави шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження". Встановлено, що початкова вартість предмету іпотеки для його реалізації на прилюдних торгах становить 1010000 грн.

На виконання даного рішення Господарським судом Волинської області видано судові накази від 23.09.2016р. №903/1215/15-1 та №903/1215/15-2.

31.03.2017р. державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби м.Луцьк територіального управління юстиції у Волинській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53676755 за наказом №903/1215/15-1.

07.04.2017р. державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби м.Луцьк територіального управління юстиції у Волинській області винесено постанову про арешт майна ТОВ фірма "Українські страви" у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 2228135,18 грн.

02.06.2017р. державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби м.Луцьк територіального управління юстиції у Волинській області винесено постанову, якою описано та накладено арешт на нежитлове приміщення, що належить боржнику, загальною площею 872,1 кв.м.

11.07.2017р. державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби м.Луцьк територіального управління юстиції у Волинській області винесено постанову, якою виконавче провадження №53676755 разом з іншими, об`єднане у зведене виконавче провадження №54283366.

12.12.2017р. заступником начальника Першого відділу державної виконавчої служби м.Луцьк територіального управління юстиції у Волинській області винесено постанову про призначення суб`єктом оціночної діяльності - комерційно-експертну фірму у формі ТОВ "Експетиза-тоутал " у виконавчому провадженні №53676755.

18.01.2018р. комерційно-експертною фірмою у формі ТОВ "Експетиза-тоутал" проведено оцінку майна боржника та 24.01.2018р. складено звіт про оцінку описаного та арештованого майна ТОВ "Українські страви", приміщення кафе (А-2), загальною площею 872,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м.Луцьк, вул.Ковельська, буд.82.

Згідно висновку звіту, станом на 18.01.2018р. ринкова вартість приміщення кафе (А-2), загальною площею 872,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м.Луцьк, вул. Ковельська, буд. 82 складає 6 293 074 грн.

В пункті 2.9 звіту зазначено, що оскільки на момент огляду 18.01.2018р. оцінювач не був допущений у внутрішні приміщення кафе та не мав можливості провести фотофіксацію, тому, під час роботи оцінювач використовував матеріали фотофіксації внутрішніх приміщень, наданих представником ПАТ "Укрсоцбанк" Кирилюком О.В., виконаних ним під час здійснення опису та арешту кафе, яке належить боржнику, станом на 02.06.2017р.

09.02.2018р. до Волинської філії ДП "СЕТАМ", відділом ДВС подано заявку на реалізацію арештованого майна шляхом проведення електронних торгів по зведеному виконавчому провадженню №54283366. Як встановлено судом, торги із реалізації арештованого майна, що призначені на 14.03.2018р., не відбулися у зв'язку із відсутністю допущених учасників торгів.

Предметом оскарження, згідно з поданою заявником скаргою, є дії Першого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк територіального управління юстиції у Волинській області з визначення вартості оцінки майна у виконавчому провадженні №53676755. За твердженням заявника, підставою для виникнення спору стало те, що під час вчинення виконавчих дій, спрямованих на визначення вартості майна боржника, державним виконавцем було допущено ряд порушень нормативно-правових актів, які в подальшому вплинули на повноту та достовірність звіту про оцінку вартості майна боржника від 24.01.2018р.

Задовольняючи вимоги скарги на дії відділу ДВС, місцевий господарський суд виходив з того, що експертна оцінка ринкової вартості нерухомого майна боржника була проведена з істотним порушенням норм чинного законодавства, оскільки суб'єктом оцінювання не проводився огляд (обстеження) об'єкту оцінки. Також, суд першої інстанції зазначив, що оцінювачем, при визначенні вартості об`єкту оцінки, збільшено площу об`єкту з 794,60 кв.м. до 872,1кв.м., тобто вказані технічні характеристики інші, ніж зазначені в судовому наказі №903/1215/15-1 від 23.09.2016р.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 339 та ч. 2 ст. 342 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

За положеннями ст. 129 Конституції України та ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на усій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку унормовано Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження" для оцінки нерухомого майна державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який проводить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Частиною 5 статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Частина 5 статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" надає стороні, яка не згодна з результатами визначення вартості чи оцінки майна, право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Статтею 8 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено, що результати оцінки майна, проведеної з порушеннями визначених цією статтею обмежень, визнаються недійсними та підлягають обов'язковому скасуванню.

Статтею 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб'єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Згідно зі статтею 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно. Якщо процедурами з оцінки майна для складання акта оцінки майна передбачене попереднє проведення оцінки майна повністю або частково суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна. Акт оцінки майна підлягає затвердженню керівником органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Зміст, форма, порядок складання, затвердження та строк дії акта оцінки майна встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону , і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Національний стандарт №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затверджений постановою КМУ від 10.09.2003р. №1440 є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Національний стандарт № 2 "Оцінка нерухомого майна", затверджений постановою КМУ від 28.10.2004р. № 1442, є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватись відповідно до Національного стандарту №2 "Оцінка нерухомого майна" з урахуванням вимог Національного стандарту №1, яким визначено загальні засади процедури оцінювання.

Згідно п. 50 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об'єктом оцінки.

Відповідно до п. 51 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки, ознайомлення з об'єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об'єкта оцінки та пов'язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об'єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об'єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Отже, виходячи з наведених норм права, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний) підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об'єктом оцінки шляхом доступу до нього.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що фактичне ознайомлення з майном, яке є предметом даної оцінки, можливе при доступі оцінювача до цього майна. Зважаючи на характер об'єкта оцінки (кафе), ознайомлення з таким майном не може відбуватися без обстеження приміщень на дату оцінки та відповідно потребує доступу до нього, який має забезпечити боржник.

Як встановлено апеляційним судом та підтверджується звітом про оцінку майна від 24.01.2018р., суб'єктом оціночної діяльності стан майна оцінювався шляхом візуального зовнішнього обстеження, спостереження, вивчення необхідної технічної документації.

Згідно п. 2.9. оспорюваного звіту, оцінювач не був допущений у внутрішні приміщення об'єкта оцінки, не мав можливості провести фотофіксацію, тому технічний стан внутрішніх приміщень визначався з фотознімків, наданих представником ПАТ "Укрсоцбанк" Кирилюком О.В., які ним були зроблені під час здійснення опису та арешту майна - 02.06.2017р.

Таким чином, враховуючи те, що ознайомлення з об`єктом оцінки не може відбуватися без обстеження даного приміщення на дату оцінки та потребує доступу до нього, тому суду необхідно встановити, чи забезпечувався боржником належний доступ до об`єкту оцінки, або ж ним вчинялися дії (бездіяльність), які позбавили оцінювача можливості ознайомлення з об`єктом.

Досліджуючи дані обставини, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вказує позивач в апеляційній скарзі, ним та оцінювачем здійснювався виїзд на об'єкт оцінки, проте доступу до приміщення боржником надано не було. Також в судовому засіданні апеляційного суду представник позивача зазначив, що він неодноразово в телефонному режимі зв'язувався із боржником, з метою домовитися про огляд об'єкту, однак йому також було відмовлено.

Судова колегія зазначає, що відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. ст. 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи положення процесуального законодавства, апеляційний господарський суд критично оцінює дані доводи позивача, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів звернення державного виконавця, суб`єкта оціночної діяльності чи стягувача до боржника, як власника об`єкту оцінки з проханням (вимогою) забезпечити доступ оцінювача до предмету оцінки для фактичного ознайомлення з ним та огляду. При цьому, судом приймається до уваги те, що сам боржник заперечує той факт, що представник стягувача, відділу ДВС чи оцінювач зверталися до нього з вимогою забезпечити доступ до об`єкта оцінки.

Також, суд апеляційної інстанції бере до уваги те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що боржник відмовляв або ж не допускав суб'єкта оціночної діяльності до об`єкта оцінки.

Окрім того, як встановлено апеляційним судом в ході судового слідства, відповідач на даний час не проводить підприємницької діяльності в даному приміщенні (кафе) та воно зачинене, що робить неможливим його фактичний огляд оцінювачем без дозволу боржника.

Отже, беручи до уваги викладене та встановивши, що суб'єктом оцінювання не проводився безпосередній огляд (обстеження) об'єкта оцінки (що могло вплинути на визначення ринкової вартості майна), суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання незаконними дій державного виконавця відділу ДВС по проведенню оцінки майна та щодо визнання протиправною оцінки майна відповідно до звіту про незалежну оцінку від 24.01.2018р.

Заявник також просить суд заборонити відділу ДВС передавати на реалізацію спірне майно за ціною, визначеною у звіті про оцінку від 24.01.2018р.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно абз. 2 ч. 5 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Відповідно до п. 2 розділу ХІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016р. №2831/5, підставою для зупинення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) в цілому або за окремим лотом є рішення суду щодо зупинення реалізації арештованого майна.

Таким чином, право суду на зупинення реалізації арештованого майна, передбачене чинним законодавством і саме державний виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом реалізації арештованого майна.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом. Перелік сукупності необхідних факторів для зупинення передачі майна на реалізацію судом, не встановлено.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" (№ 19336/04) суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією "небезпідставної скарги" та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов'язання за цим положенням. Межі обов'язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96).

З огляду на обставини справи, колегія суддів зазначає, що задоволення вимог поданої скарги спричинить неможливість відновлення прав боржника у виконавчому провадженні, якщо реалізація майна на електронних торгах буде завершена.

Разом з тим, зупинення судом реалізації арештованого майна призведе до ефективної реалізації боржником права на захист своїх прав і охоронюваних законом інтересів, оскільки ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає обов'язок виконавця зупинити вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом реалізації арештованого майна та буде ефективним засобом (способом) юридичного захисту боржника, тому вимоги скарги в частині заборони відділу ДВС передавати на реалізацію спірне майно за ціною, визначеною у звіті про оцінку від 24.01.2018р. підлягають задоволенню.

Разом з тим, як встановлено апеляційним судом, відповідачем було проведено реконструкцію та капітальний ремонт об`єкту оцінки та введено в експлуатацію згідно акту Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту від 30.12.2008р., який затверджений рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 05.02.2009р. №74-6.

Також, на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 05.02.2009р. №74-6, відповідачу 12.02.2009р. було видано свідоцтво про право власності серія САВ №886870 на приміщення кафе (А-2), загальною площею 872,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м.Луцьк, вул.Ковельська, буд.82.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що дійсна загальна площа об`єкту оцінки становить 872,1 кв.м., однак згідно судового наказу звернуто стягнення лише на 794,60 кв.м., що також не знайшло свого відображення у звіті про оцінку майна боржника.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи скаржника, що дана скарга не підлягає розгляду в господарському суді, оскільки визначення вартості, оцінка майна боржника (ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження") є процесуальною дією державного виконавця, незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець чи залучений ним суб'єкт оціночної діяльності) здійснювала відповідні дії, тому учасник виконавчого провадження має право оскаржувати таку оцінку до господарського суду в процесуальному порядку, передбаченому Господарсько процесуальним кодексом України.

Беручи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала місцевого господарського суду відповідає вимогам чинного законодавства, тому відсутні підстави для її скасування за наведених у апеляційній скарзі мотивів.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 23.03.2018р. у справі №903/1215/15 - залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

3. Матеріали справи повернути до Господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складено 01.06.2018 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Грязнов В.В.