ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2018 року м. Дніпро Справа № 904/10365/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Пархоменко Н.В.

при секретарі судового засідання: Крицькій Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Рудовська І.А.), ухвалене у м. Дніпро 22.02.2018р. о 10.00. (дата складання повного тексту рішення – 27.02.2018р.) у справі № 904/10365/17

за позовом Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС", с. Широке, Криворізький район, Дніпропетровська область

про стягнення 8 772,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017р. Дніпропетровське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС" про стягнення 8772,00 грн. – пені та витрат по сплаті судового збору.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2018р. у справі № 904/10365/17 (суддя Рудовська І.А.) позов задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС" в доход загального фонду Державного бюджету України на рахунок Державної казначейської служби України за місцем реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС", як платника податків за кодом бюджетної класифікації 21081100 "Адміністративні штрафи та інші санкції" пені в сумі 8772,00 грн.; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС" на користь Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України судовий збір у розмірі 1600,00 грн. судового збору.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "АСС" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з’ясування судом обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2018р. у справі № 904/10365/17 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі.

Так, в обгрунтування апеляційної скарги скаржник вказує, що судом безпідставно не було застосовано до вимог позивача позову давність, встановлену ст. 258 ЦК України.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.04.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2018р. у справі № 904/10365/17; учасникам справи встановлено строк для надання відзиву на апеляційну скаргу, відповіді на відзив, заперечень, пояснень, відповіді на пояснення, клопотань, заяв, додаткових доказів.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.04.2018р. розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 16.05.2018р.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.05.2018р. клопотання скаржника про відкладення розгляду справи задоволено, розгляд апеляційної скарги відкладено в судове засідання на 13.06.2018р.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу та його представник в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечують, вважають оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, прийнятим у відповідності до фактичних обставин справи та з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, посилаючись при цьому на те, що спірні правовідносини не є цивільними, отже до них не застосовуються норми ЦК України щодо позовної давності, а спеціальним законодавством не встановлено позовної давності до вимог органу Антимонопольного комітету України про стягнення пені.

Відповідач не забезпечив явку представника до судового засідання, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений апеляційним судом належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Беручи до уваги вищенаведене, дату відкриття апеляційного провадження у справі, повторне не з’явлення представника відповідача до судового засідання, а також те, що неявка представника відповідача не перешкоджає апеляційному перегляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті у відсутності представника відповідача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.06.2016 року № 19/01-14/05-16 по справі № 24/05-03-5/15 визнано дії ТОВ "АСС" щодо подання територіальному відділенню інформації в неповному обсязі на вимогу в.о. голови Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 08.04.2015 року № 851/29/05-15 у встановлені в.о. голови Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України строки порушенням законодавства про захист економічної конкуренції передбаченого пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді подання інформації в неповному обсязі територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки та накладено штраф у загальному розмірі 13 600,00 грн.

Дніпропетровське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України з листом від 30.06.2016 №1592/29/05-16 надало рішення від 30.06.2016 № 19/01-14/05-16 для виконання. Зазначений лист та рішення № 19/01-14/05-16 представником ТОВ "АСС" отримано 05.07.2016 про що вчинено запис на листі.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Отже, строк сплати штрафу, накладеного рішенням Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.06.2016 року № 19/01-14/05-16 закінчився 05.09.2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "АСС" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.06.2016р. № 19/01-14/05-16.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2016 р. у справі № 904/7769/16 зазначену позовну заяву ТОВ "АСС" повернуто без розгляду, а постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.10.2016р. та постановою Вищого господарського суду України від 13.12.2016р. дану ухвалу залишено без змін.

Таким чином, провадження у справі щодо визнання недійсним рішення від 30.06.2016р. № 19/01-14/05-16 не відкривалося.

Відповідачем листом від 21.10.2016 № 12/2 до територіального відділення надано платіжне доручення від 19.10.2016 № 2703 про сплату штрафу в розмірі 13 600,00 грн.

Водночас, ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Пунктом 20.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" визначено тривалість такого зупинення виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у          суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.

У зв'язку з тим, що провадження у справі про визнання недійсним рішення № 19/01-14/05-16 не відкривалося, крім сплати накладеного штрафу, ТОВ "АСС" мало сплатити пеню за прострочення сплати штрафу, нарахування якої здійснюється до дня, що передує дню сплати штрафу, тобто за період з 06.09.2016 р. по 18.10.2016р., що становить 8772,00 грн.

Апеляційний суд відхиляє доводи відповідача про пред’явлення позивачем позову зі спливом строку позовної давності, визначеного у ст.ст. 257, 258 Цивільного кодексу України, що є підставою для відмови у позові, оскільки як вірно вказав місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні, до спірних правовідносин строк позовної давності, встановлений нормами Цивільного кодексу України застосуванню не підлягає.

Так, ч. 1 ст. 1 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Згідно ч. 2 ст. 1 Цивільного кодексу України, до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Законом України "Про захист економічної конкуренції" не передбачено, що до спірних відносин має застосовуватись цивільне законодавство.

Аналогічна позиція висловлена Пленумом Вищого господарського суду України у постанові від 26.12.2011 № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства", а також опосередковано Верховним Судом України, яким у постанові від 24 грудня 2013 року № 3-36гс13 було, зокрема, зазначено, що Закон України "Про захист економічної конкуренції", на підставі приписів якого нараховано штраф та пеню, визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин. Цей закон встановлює види, склад правопорушень законодавства про захист економічної конкуренції, заходи відповідальності, що застосовуються за їх вчинення, і процесуальні норми, що визначають порядок притягнення до відповідальності. Отже, даний закон не регулює ані цивільно-правових відносин, ані відносин у сфері оподаткування.

Виходячи з наведеного, зазначені нарахування, застосовані позивачем на підставі Закону України "Про захист економічної конкуренції", не пов'язані з невиконанням чи неналежним виконанням грошового зобов'язання або зобов'язання щодо сплати податків і зборів та не є заходами, спрямованими на забезпечення виконання цих зобов'язань.

Відповідно до статті 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції", суб'єкт господарювання не може бути притягнений до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, якщо минув строк давності притягнення до відповідальності. Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції становить п'ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення.

Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачені пунктами 13-16 статті 50 Закону, становить три роки з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення.

Проте, саме накладений на відповідача штраф є видом відповідальності за вчинення правопорушення, а нарахована пеня є способом забезпечення сплати цього штрафу, строк давності стягнення, якої Законом України "Про захист економічної конкуренції" не встановлено.

Не застосовуюься до спірних правовідносин і строки, про які йдеться у статті 250 Господарського Кодексу України, оскільки нарахування та стягнення пені, передбаченої ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", має обов'язковий характер, не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування і в зв'язку з цим не підпадає під ознаки адміністративно-господарських санкцій в розумінні статей 238, 239, 249 ГК України, які застосовуються саме на підставі рішення уповноваженого на це органу.

Таку правову позицію викладено у постанові Вищого господарського суду України від 04.04.2017 у справі № 905/2406/16.

За наведених обставин місцевий господарський суд дійшов до вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача у справі та необхідність задоволення позову.

З огляду на усе вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а оскаржуване рішення таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області у даній справі від 22.02.2018р. відсутні.

Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті скаржником судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 400,00грн. слід покласти на останнього.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 123, 129, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2018р. у справі № 904/10365/17 – залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2018р. у справі № 904/10365/17 – залишити без змін.

Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги у сумі 2400,00грн. покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "АСС".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена та підписана 14.06.2018 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя Н.В. Пархоменко