ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2018 року м. Дніпро Справа № 904/9046/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Пархоменко Н.В.

при секретарі судового засідання: Крицькій Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Юзіков С.Г.), ухвалене у м. Дніпро 17.01.2018р. о 18.23. (дата складання повного тексту рішення – 29.01.2018) у справі № 904/9046/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг"

про стягнення 40 507,32 грн.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017р. Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" плати за користування вагонами у сумі 38 633,16 грн. та збору за зберігання вантажу у сумі 1 874,16 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2018р. у справі № 904/9046/17 в позові відмовлено в повному обсягу.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з’ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2018р. у справі № 904/9046/17 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник, зокрема вказує наступне:

- відповідачем були порушені умови, укладеного між сторонами договору перевезення, а саме допущено несвоєчасне забирання з колій станції Кривий Ріг-Головний вантажів, які прибули на його адресу, що згідно з умовами договору та Статуту залізниць України є підставою для плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу;

- затримання вагонів з вини вантажовласника підтверджується наявними у справі доказами, яким судом першої інстанції не надано належної оцінки;

- рішення суду ґрунтується лише на одному акті загальної форми ГУ-23 № 2446 від 18.04.2017 та не враховує інші акті загальної форми, якими засвідчений факт затримки вагонів відповідачем.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.03.2018р. поновлено ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" строк подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2018р. у справі № 904/9046/17; зупинено дію рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2018р. у справі № 904/9046/17; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2018р. у справі № 904/9046/17; учасникам справи встановлено строк для надання відзиву на апеляційну скаргу, відповіді на відзив, заперечень, пояснень, відповіді на пояснення, клопотань, заяв, додаткових доказів.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.03.2018р. розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 16.04.2018р.

У судовому засіданні по справі оголошувались перерви з 16.04.2018р. по 14.05.2018р. та з 14.05.2018р. по 11.06.2018р.

Представник позивача у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсягу.

Представник відповідача у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, прийнятим з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу безпідставною, посилаючись при цьому на не доведення позивачем належними доказами затримання вагонів з вини відповідача та необгрунтованість здійсненого позивачем розрахунку плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія дійшла до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.01.2008р. між сторонами укладено Договір № ПР/ДН-2-07/138/1808/НЮп "Про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуг", за п. 1.1. якого предметом цього договору є надання залізницею вантажовласнику послуг, пов’язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до п. 2.1. Договору Вантажовласник зобов’язується пред’являти Залізниці у визначені терміни місячні плани перевезень в електронному вигляді, при цьому, оригінали заявок, оформлені на бланках ГУ-12 (ГУ-12К) та заявки на подачу вагонів (контейнерів) надавати згідно Правил перевезень вантажів. Здійснювати навантаження (вивантаження) вантажів, що відправляються ним або прибувають на його адресу.

Залізниця зобов’язується приймати до перевезення та видавати вантажі вантажовласника, подавати під навантаження вагони (контейнери) згідно із затвердженими планами і заявками та надавати вантажовласнику додаткові послуги, пов’язані з перевезенням вантажів, у тому числі за вільними тарифами, перелік яких зазначається в додатку до цього договору (п. 2.2. Договору).

Згідно п. 2.3. Договору залізниця зобов’язується вести облік нарахованих і сплачених грошових коштів та надавати Вантажовласнику відповідні розрахункові документи через станцію Кривий Ріг або Технологічний центр з обробки перевізних документів.

Для проведення розрахунків і обліку сплачених грошових коштів Залізниця відкриває для Вантажовласника особовий рахунок з присвоєнням коду платника № 7848688 і коду вантажовідправника (вантажоодержувача) № 3437.

У міру виконання перевезень та надання послуг Залізниця списує відповідні суми грошових коштів (провізну плату, додаткові збори, плату за користування вагонами і контейнерами, штрафи), крім спірних, з особового рахунку Вантажовласника, на підставі оформлених установленим порядком перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами (контейнерами) і т.ін.

На кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. № 644. Накладна є обов’язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається відправником та залізницею на користь третьої сторони – одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Залізницею було прийнято до перевезення власні навантажені та порожні вагони на адресу одержувача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» по накладним вказаним в актах ф. ГУ-23 і ф. ГУ-23а, але на шляху свого прямування, відповідно до вимог пунктів 9, 10 Правил користування ваго нами, затверджених наказом Міністерства транспорту України 25.02.1999р. № 113 та зареєстро ваних в Міністерстві юстиції України 15.03.1999р. за № 165/3458, дані вагони було затримано через зайнятість колій на станції призначення Кривий Ріг- Головний, з вини одержувача, а саме у зв’язку з несвоєчасним забиранням Відповідачем (вантажоодержувачем) на свою під’їзну колію вантажу, який вже прибув на його адресу.

Так, на станції Кривий Ріг-Головний, за весь час затримки вагонів на станції підходу Новоблочна, за наказом № 726 за період з 17.04.17р. 02:20 по 18.04.17р. 05:00 складено Акти загальної форми №2642, №2653, №2657, №2664 та на станції підходу Пічугіне, за наказом №741 за період з 27.04.17р. 00:07 по 27.04.17р. 16:30 складено Акти загальної форми №2839, №2845, №2847, №2848, №2849, №2850, за наказом №746 за період з 28.04.17р. 00:40 по 01.05.17р. 13:02 складено акти загальної форми №2863, №2873, №2874, №2884, №2904, №2906, №2913, №2918, №2925, №2945, №2948, №2951, №2955, №2956, №2960, №2965, №2968, №2969, №2970, №2972, за наказом №758 за період з 04.05.17р. 09:40 по 05.05.17р. 16:00 складено акти загальної форми №3001, №3006, №3012, №3018, №3023, №3032, №3033, №3034.

Зазначені накази № 726 від 17.04.17р., № 741 від 27.04.17р., № 746 від 28.04.17р., № 758 від 04.05.17р. про затримку спірних вагонів на підходах до станції призначення надано через наявність на коліях станції призначення Кривий Ріг-Головний неприйнятих ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" вагонів, що надійшли на його адресу.

За цим фактом станціями затримки Пічугіне та Новоблочна, з посиланням на п. 9, 40 Правил користування вагонами та контейнерами, складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а № 104 від 17.04.17р., № 32 від 27.04.17р., № 33 від 28.04.17р., № 34 від 04.05.17р., акти загальної форми ГУ-23 № 104 від 17.04.17р., № 32 від 27.04.17р., № 33 від 28.04.17р., № 34 від 04.05.17р., за якими розрахована плата за користування спірними вагонами за відомостями плати ф. ГУ-46 № 07059522, № 19049472, № 19049473 на суму 38 633,16 грн. та збір за зберігання вантажу за накопичувальними картками ф. ФДУ-92 №20049036, № 10059037 на суму 1 874,16 грн.

Предметом даного судового розгляду є вимоги перевізника до вантажоодержувача про стягнення заборгованості за користування вагонами та збору за зберігання вантажу у зв'язку з затримкою вагонів з вини вантажоодержувача.

Відповідно до положень частини п'ятої статті 307 ГК України, які кореспондуються з положеннями частини другої статті 908 та статті 920 ЦК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з законів України "Про транспорт", "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Для забезпечення виконання договірних зобов'язань здійснюється перспективне та поточне планування перевезень.

Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (частина 1, частина 2 статті 8 Закону України "Про залізничний транспорт").

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457 затверджений Статут залізниць України, який згідно статті 2 визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (далі - залізничні під'їзні колії) (стаття 3 Статуту).

За приписами статті 64 Статуту для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств у взаємодії із залізничним транспортом загального користування призначено під'їзні колії.

Статтею 71 Статуту встановлено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Відповідно до статті 46 Статуту одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами.

Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно зі статтею 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянам - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50% зазначених розмірів плати.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Мінтранспорту та зв'язку України від 25.02.1999 №113, облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, актів загальної форми ГУ-23.

Пунктом 4 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами передбачено, що відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред'явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов'язаний підписати відомість із зауваженнями.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ названих Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

За приписами пункту 8 розділу ІІІ Правил у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Згідно з пунктом 9 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення.

Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Правил загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника; час до 30 хв. не враховується, час 30 хв. і більше враховується як повна година.

Пунктом 3 Правил складання актів, затверджених наказом Мінтранспорту України від 28.05.2002 року № 334 передбачено, що акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності: затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача.

Наявними у справі доказами, які в силу вищенаведеного і є належними доказами у спірних правовідносинах, підтверджується, що станціями затримки були оформлені відповідні документи, у тому числі акти про затримку вагонів форми ГУ-23а, акти загальної форми ГУ-23.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у повному обсягу місцевий господарський суд виходив з того, що до матеріалів справи сторонами надано два акти загальної форми з однаковим номером - 2446 та датою - 18.04.17р., якими засвідчено час закінчення затримки вагонів на коліях станції з вини Відповідача. У примірнику наданому Позивачем, зазначено про закінчення затримки о 05:00 год. 18.04.17р., цей акт підписано представниками Відповідача із застереженням про те, що вірний час закінчення затримки 02:00 год. 18.04.17р. У примірнику наданому Відповідачем, зазначено про закінчення затримки о 02:00 год. 18.04.17р., цей акт підписано представниками сторін, у тому числі й Позивача, без заперечень.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов до висновку, що оскільки акт загальної форми № 2446 від 18.04.17р., у якому зазначено про закінчення затримки вагонів з вини Відповідача на коліях станції о 02:00 год. 18.04.17р., підписаний сторонами без заперечень, саме цей акт засвідчив фактичний час закінчення затримки вагонів з вини Відповідача на коліях станції о 02:00 год. 18.04.17р. Відповідно, позивач мав інтервал більше ніж 2 години, погоджений сторонами, для передачі вагонів на під’їзну колію відповідача, що свідчить про відсутність вини відповідача у затримці вагонів та про безпідставність позовних вимог позивача.

Проте, апеляційний суд вважає такий висновок господарського суду помилковим, оскільки як вбачається з матеріалів справи за спірними правовідносинами сторін акт загальної форми № 2446 від 18.04.17р. не складался, а розрахунок плати за користування спірними вагонами за відомостями плати ф. ГУ-46 № 07059522, № 19049472, № 19049473 на суму 38 633,16 грн. та збір за зберігання вантажу за накопичувальними картками ф. ФДУ-92 №20049036, № 10059037 на суму 1 874,16 грн. здійснювався позивачем на підставі 38 актів загальної форми, в т.ч. акту № 2664 від 18.04.17р.

Під час апеляційного перегляду справи апеляційним судом встановлено, що згідно акту загальної форми № 2664 від 18.04.17р., який підписаний сторонами без заперечень, тому є достовірним доказом у справі, закінченням затримки вагонів з вини відповідача на коліях станції є 02:00 год. 18.04.17р., а не 05:00 год. 18.04.17р., як вказано у розрахунку плати за користування спірними вагонами та збору за зберігання вантажу, складеного позивачем.

З урахуванням встановленої невідповідності позивачем здійснено перерахунок заявленої до стягнення суми, згідно з яким розмір плати за користування вагонами становить 37 791,00грн., а збір за зберігання вантажу 928,92грн.

Виходяч з наявних у справі доказів апеляційний суд вважає, що позивачем у відповідності до вимог статей 74 Господарського процесуального кодексу України, доведено, що затримка вагонів на станції підходу до станції призначення відбулась через неможливість приймання їх станцією призначення з причин скупчення на ній вагонів, що прибули на адресу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», причиною чого було неприйняття останнім вагонів і несвоєчасне вивільнення колій від вантажу, що прибув на його адресу.

За наведених обставин позивачем обґрунтовано нараховано відповідачу плату за користування вагонами у сумі 37 791,00грн. та збір за зберігання вантажу у сумі 928,92грн., вимоги про стягнення яких і підлягають задоволенню.

При цьому, колегією суддів апеляційного суду відхиляються доводи відповідача щодо відсутності його вини у затримці вагонів та наявністю вільних колій, на які він був готовий прийняти спірні вагони.

Так, відповідно до частини 1 статті 614 Цивільного кодексу України, відсутність своєї вини у порушенні зобов'язання доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідач не надав належних доказів в обґрунтування відсутності вини в затримці вагонів та викладеного у відомостях ф. ГУ-46 заперечення, яке не підпадає під жоден з випадків звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами, передбачених пунктом 16 Правил користування вагонами та контейнерами. Письмові заперечення представників відповідача, викладені ними при підписанні відомостей плати та накопичувальної картки, не свідчать, самі по собі, без підтвердження належними та допустимими доказами викладених в цих запереченнях обставин, про недоведеність позивачем позовних вимог.

Основні положення та порядок роботи залізниць України встановлені Правилами технічної експлуатації залізниць України, затвердженим наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 року № 411 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.02.1997 року за № 50/1854. В пункті 16.3. ПТЕ зазначено, що порядок використання колій для приймання та відправлення поїздів має бути вказаний в технічно-розпорядчому акті станції. Технічно розпорядчий акт (ТРА) нормативний документ, що регламентує безпечне і безперешкодне приймання, відправлення та проходження поїздів через станцію, безпеку внутрішньостанційної маневрової роботи й дотримання техніки безпеки.

Крім того, відповідно до п.16.4 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996р. № 411, черговий по станції зобов'язаний забезпечити наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів.

Отже, на станції призначення окрім зайняття колій під технологічними операціями з вагонами, має бути забезпечено і наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів, в т.ч. поїздів відповідача, його контрагентів. Залізниця не мала можливості доставити спірні вагони на станцію призначення з огляду на знаходження на її коліях вагонів, що прибули на адресу відповідача раніше та своєчасно не забиралися ним на свою під'їзну колію, що вбачається зі складених на станції призначення актах загальної форми ф. ГУ-23.

Жодних доказів на підтвердження повідомлення залізниці щодо готовності забрати на свою під'їзну колію вагони зі станції призначення відповідач суду не надав. Доказів на підтвердження прийняття заходів до залізниці з приводу дотримання строку здачі вагонів на під'їзну колію вантажовласника відповідач також не надав.

Таким чином, наявність вільних під'їзних колій на станції призначення за обставин відсутності з боку відповідача доказів на підтвердження прийняття ним передбачених договором та вказаними нормативними документами заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу, є свідченням саме його вини у такому скупченні внаслідок допущеної бездіяльності у забиранні вагонів зі станції призначення.

Слід також зазначити, що зайнятість приймально-відправних колій по станції призначення згідно технологічного процесу роботи станції планує поїзний диспетчер залізниці з урахуванням підводу під навантаження порожніх вагонів парку "Укрзалізниці" і власних, вагонів з вантажем на адресу підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції тощо. Підпунктом 14.2.1 пункту 14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язків України від 30.08.2005 року № 5076, визначено, що приймання поїздів на станцію має проводитись тільки на вільні колії, які призначені для цього технічно розпорядчим актом станції.

Виходячи з усього вищенаведеного, оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід скасувати, як таке, що ухвалене з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача плати за користування вагонами у сумі 37 791,00грн. та збору за зберігання вантажу у сумі 928,92грн. В решті ж позовних вимог слід відмовити.

Згідно з ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті позивачем судового збору за подання позову та апеляційної апеляційної слід покласти на відповідача у повному обсягу.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 123, 129, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2018 року у справі № 904/9046/17 – задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2018 року у справі № 904/9046/17 – скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги – задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" плату за користування вагонами у сумі 37 791,00грн., збір за зберігання вантажу у сумі 928,92грн. та 1600,00 грн. судового збору за подання позову.

В решті позову – відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 2400,00грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів згідно зі ст. 327 ГПК України доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана 13.06.2018 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя Н.В. Пархоменко