ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/17057/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю.Я. - головуючого, суддів: Дроботової Т.Б., Пількова К.М.,

секретар судового засідання - Овчарик В.М.,

за участю представників:

позивача - не з'явилися,

відповідача - Ястремського О.Я. (адвокат),

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМІ" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2018 (Андрієнко В.В. - головуючий, судді: Дідиченко М.А., Буравльов С.І.) у справі

за позовом Васильківської міської ради Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМІ"

про визнання договору укладеним,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Васильківська міська рада Київської області (далі - Васильківська міськрада) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМІ" (далі -ТОВ "ІМІ") про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Василькова на умовах проекту, запропонованого позивачем.

Позов обґрунтований невиконання відповідачем як замовником будівництва обов'язку взяти пайову участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Василькова згідно вимог діючого законодавства.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.11.2017 (суддя Отрош І.М.) в задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване положеннями статей 6, 11, 598, 626- 628, 638, 642, 643 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), статей 173, 174, 179, 181, 184 Господарського кодексу України (далі - ГК), статей 2, 10, 39, 40 Закону України від 17.02.2011 № 3038-VІ "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі - Закон № 3038-VІ), статей 4, 9 Закону України від 20.05.1999 № 687-XІV "Про архітектурну діяльність", статей 32, 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) в редакції, чинній до 15.12.2017, з урахуванням яких суд дійшов висновку, що запропонована редакція договору не містить передбачених законом істотних його умов щодо строків сплати пайового внеску та розрахунку величини пайової участі в розвитку інфраструктури населеного пункту, а також містить умови (здійснити будівництво об'єкта відповідно до погодженої проектно-кошторисної документації з дотриманням державних будівельних норм і правил (пункт 2.2.1); забезпечити виконання відповідних технічних умов та зовнішнього благоустрою до введення об'єкта в експлуатацію (пункт 2.2.3.); дотримуватися під час будівництва вимог проекту організації будівництва та благоустрою і утримання території м. Василькова (пункт 2.2.4)), виконання яких на час розгляду справи судом є вже неможливим, оскільки спірний об'єкт будівництва є таким, що на дату звернення з позовом введений в експлуатацію.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2018 (Андрієнко В.В. - головуючий, судді: Дідиченко М.А., Буравльов С.І.) рішення місцевого суду скасовано та позов задоволено.

Постанова апеляційного суду мотивована положеннями статті 144 Конституції України, статей 11, 14 ЦК, статті 179 ГК, 40 Закону № 3038-VІ, статей 59, 73 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон № 280/97-ВР), статей 74, 76, 80, 86 ГПК в редакції, чинній з 15.12.2017, враховуючи які апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог щодо визнання договору укладеним за обставин відповідності його умов приписам чинного законодавства. При цьому, апеляційний суд зазначив, що невиконання замовником будівництва обов'язку щодо звернення до органу місцевого самоврядування з відповідною пропозицією свідчить про його ухилення від укладення договору та може бути оскаржено в судовому порядку, у тому числі і після прийняття об'єкту будівництва в експлуатацію, оскільки неукладення такого договору свідчить про недотримання вимог законодавства і має наслідком порушення прав та інтересів відповідної територіальної громади.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ТОВ "ІМІ" просить постанову апеляційного суду скасувати та рішення місцевого суду залишити в силі.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

В обґрунтування наведеної ним позиції скаржник посилається на порушення апеляційним судом положень статті 638 ЦК, частини 9 статті 40 Закону № 3038-VІ, статті 236 ГПК в редакції, чинній з 15.12.2017, наголошуючи, що судом апеляційної інстанції: 1) проігноровано факт укладення угоди ще 06.08.2015 та сплату замовником коштів за нею; 2) протиправно визнано укладеним спірний договір за обставин відсутності визначення у ньому істотних умов; 3) залишено поза увагою умови проекту угоди, виконання яких вже є неможливим, оскільки вони передбачають зобов'язання сторін до початку і у період будівництва, тоді як будівництво об'єкта вже завершено і його введено в експлуатацію.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи (доводи, викладені у відзивах та запереченнях на касаційну скаргу)

Позивач у відзиві на касаційну скаргу просить постанову залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Погоджуючись з висновками апеляційного суду, Васильківська міськрада зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження укладення спірного правочину ще в 2015 році та сплати замовником коштів пайової участі. Крім того, судами належним чином встановлено, що відповідач у визначені законом строки до позивача з пропозицією укласти відповідний правочин не звертався, що не позбавляє його такого обов'язку.

Доводи, за якими суд касаційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню зважаючи на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Васильківської міськради від 04.04.2012 "Про затвердження Порядку пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Васильків" (далі - Порядок) затверджено Порядок залучення, розрахунку розміру та використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Васильків; договір про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Васильків (додаток 2) (копія рішення долучена до позову).

Відповідно до Порядку розмір пайової участі в розвитку інфраструктури м. Васильків з урахуванням інших передбачених законом відрахувань становить 10 % загальної кошторисної вартості будівництва - для нежитлових будівель і споруд. Істотними умовами договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту є: розмір пайової участі (внеску), термін (графік) оплати пайового внеску, відповідальність сторін.

ТОВ "ІМІ" виступило замовником будівельних робіт з реконструкції нежитлового приміщення, магазину промислових та непромислових товарів за адресою Київська обл., м. Васильків, вул. Декабристів, 6, код об'єкта: 1230.1, ІІІ категорія складності.

Відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, виданої Департаментом архітектурно-будівельної інспекції у Київській області 11.03.2016 №КС 90 (далі - Декларація), закінчений будівництвом зазначений об'єкт загальною площею 1884,3 м2, замовником якого є ТОВ "ІМІ", є готовим до експлуатації; кошторисна вартість будівництва - 1310890 грн.

Пунктом 22 Декларації зазначено, що кошти пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту відповідно до договору, укладеного 06.08.2015 з Васильківською міськрадою, сплачено в повному обсязі в розмірі 5 035 грн. (платіжне доручення від 13.08.2015).

24.02.2017 Васильківська міськрада звернулася до відповідача з листом від № 96/02.01-08 з повідомленням про невиконання останнім вимог законодавства з регулювання містобудівної діяльності по об'єкту з реконструкції нежитлового приміщення зазначеного магазину та з примірником договору пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Васильків та розрахунком величини пайової участі.

Разом з тим, примірник вказаного договору відповідач не підписав та не повернув позивачу, що і стало підставою для звернення позивача до суду за захистом порушеного права.

Відмовляючи у задоволенні позову місцевий суд зазначив, що спірний примірник угоди не містить істотних умов щодо строків сплати пайового внеску та розрахунку величини пайової участі в розвитку інфраструктури населеного пункту. Крім того, певні умови запропонованої редакції договору містять зобов'язання на період підготовки та часу будівництва, тому не можуть бути виконані за умов фактичного введення об'єкта в експлуатацію. При цьому позивач не позбавлений права повторно звернутися до суду з позовом про визнання укладеним договору у іншій редакції (фактично з іншим предметом позову).

Скасовуючи рішення місцевого суду, апеляційний суд, в свою чергу, дійшов висновку, що запропонована позивачем редакція договору містить всі необхідні істотні умови, а неукладення такого договору свідчить про недотримання вимог законодавства і порушення прав та інтересів місцевої територіальної громади.

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду з огляду на таке.

Статтею 1 Закону № 3038-VI визначено, що замовник - це фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

При цьому судами встановлено, що ТОВ "ІМІ" є замовником будівельних робіт з реконструкції нежитлового приміщення, магазину промислових та непромислових товарів за адресою: Київська обл., м. Васильків, вул. Декабристів, 6, тому на нього поширюється дія Закону № 3038-VI.

Разом з тим, вимогами законодавства передбачено обов'язок замовника взяти участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту в разі його наміру забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті шляхом перерахування у відповідний місцевий бюджет коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури у строк до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію (частини 2, 3 статті 40 Закону № 3038-VI).

За змістом частин 1, 9 статті 40 Закону № 3038-VI замовник будівництва має звернутися до органу місцевого самоврядування, який визначає порядок залучення, розрахунку розміру та використання коштів пайової участі в розвитку інфраструктури населеного пункту, з пропозицією про укладення договору пайової участі, який має бути укладений не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника будівництва про укладення правочину, але в термін до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Судами вірно встановлено, що на виконання зазначених вимог рішенням Васильківської міської ради від 04.04.2012 затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Васильків, відповідно до якого розмір пайової участі в розвитку інфраструктури м. Васильків з урахуванням інших передбачених законом відрахувань становить 10 % від загальної кошторисної вартості будівництва - для нежитлових будівель і споруд. Істотними умовами договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту є: розмір пайової участі (внеску), термін (графік) оплати пайового внеску, відповідальність сторін.

Листом від 24.02.2017 Васильківська міськрада повідомила відповідача про невиконання умов законодавства щодо укладення договору пайової участі в розвитку інфраструктури та перерахування коштів до місцевого бюджету за реконструкцію об'єкта нежитлового приміщення (магазину промислових та непромислових товарів) та надіслала останньому примірник договору, який залишився не підписаним.

З урахуванням положень частин 2, 3, 9 статті 40 Закону № 3038-VІ, обов'язок ініціювати укладення договору про пайову участь покладено саме на замовника будівництва, оскільки цей обов'язок пов'язаний зі зверненням замовника до органу місцевого самоврядування.

Натомість замовник у визначені законодавством строки із зверненням щодо укладення договору пайової участі до Васильківської міськради не звернувся, і як вірно встановлено судом апеляційної інстанції, належних доказів укладення відповідного договору раніше (06.08.2015) з доказами перерахування коштів за пайову участь до місцевого бюджету не надав.

Передбачений частиною 9 статті 40 Закону № 3038-VI строк (15 робочих днів, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію) встановлено для укладення договору про пайову участь в разі добровільного виконання стороною цього обов'язку шляхом звернення замовника будівництва до органу місцевого самоврядування з метою укладення такого договору.

Апеляційний суд вірно зазначив, що органи місцевого самоврядування знаходяться поза межами процедури прийняття об'єктів будівництва в експлуатацію та позбавлені можливості контролювати момент її здійснення, відтак, неукладення такого договору з підстав невиконання замовником обов'язку щодо звернення до органу місцевого самоврядування з відповідною пропозицією свідчить про його ухилення від укладення договору та може бути оскаржено в судовому порядку, у тому числі і після прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Ухилення замовника будівництва від укладення договору про пайову участь до прийняття об'єкта нерухомого майна в експлуатацію є порушенням зобов'язання, прямо передбаченого чинним законодавством.

Невиконання замовником обов'язку передбаченого законом не може надавати йому переваг перед замовником, що виконав обов'язок закону. Ухилення замовника будівництва від укладення договору про пайову участь до прийняття об`єкта нерухомого майна до експлуатації є порушенням зобов`язання, яке прямо передбачено чинним законодавством. Невиконання такого зобов`язання не звільняє замовника будівництва від обов`язку укласти договір про пайову участь, у тому числі й після прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.

Зазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 911/620/17, від 27.03.2018 у справі № 911/419/17.

За таких обставин, вірним є висновок апеляційного суду про те, що невиконання замовником будівництва обов'язку укласти договір про пайову участь до прийняття в експлуатацію об'єкта будівництва не звільняє його від такого обов'язку.

Разом з тим, колегія суддів вважає правильними висновки апеляційного суду щодо наявності в запропонованому проекті договору пайової участі всіх істотних умов, зокрема, розміру пайової участі (внеску) (пункт 2.2.2), , відповідальності сторін (пункт 4), у зв'язку з чим, відсутні підстави для скасування постанови.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного в касаційній скарзі та відзиві на касаційну скаргу

Колегія суддів відхиляє безпідставні доводи скаржника про укладення договору пайової участі ще 06.08.2015, на виконання якого замовником вже сплачені кошти, що підтверджується декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, оскільки декларація не є правочином, наявність якого вимагається вимогами чинного містобудівного законодавства, а інших доказів на підтвердження укладення угоди та доказів сплати пайового внеску матеріали справи не містять.

Касаційна інстанція не приймає до уваги твердження скаржника про відсутність у запропонованому позивачем проекті договору таких істотних умов як величина пайової участі та строк сплати пайового внеску, оскільки пунктом 2.2.2 чітко визначено, що величина пайової участі становить 131089, грн., що відповідає розміру у 10% від загальної кошторисної вартості будівництва, передбаченому статтею 40 Закону № 3038-VI та пунктом 22 Порядку.

З приводу аргументів скаржника про наявність в примірнику угоди положень, виконання яких наразі є неможливим за обставин введення об'єкта реконструкції в експлуатацію, колегія суддів зауважує, що факт введення об'єкта в експлуатацію свідчить про погодження сторонами умов неукладеної угоди в частині зобов'язань сторін до початку і у період будівництва.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд

Надаючи правову кваліфікацію доказам, поданим сторонами з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень на них, апеляційний суд дійшов правильного висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Василькова.

Отже, оскаржувану постанову ухвалено судом апеляційної інстанції з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права (статей 11, 14 ЦК, статті 179 ГК, 40 Закону № 3038-VІ, статей 59, 73 Закону № 280/97-ВР, статей 74, 76, 80, 86 ГПК, в редакції, чинній з 15.12.2017).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 ГПК в редакції, чинній з 15.12.2017, суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що доводи, викладені ТОВ "ІМІ" в касаційній скарзі, не отримали підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновків апеляційного суду про наявність підстав для задоволення позову, тому підстав для задоволення касаційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваної постанови немає.

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК в редакції, чинній з 15.12.2017, слід покласти на скаржника.

Зважаючи на викладене та керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМІ" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2018 у справі №910/17057/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.Я. Чумак

Судді: Т.Б. Дроботова

К.М. Пільков