ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.06.2018 Справа № 905/380/18

Позивач: Публічне акціонерне товариство Українська залізниця, м. Київ (в особі Регіональної філії Донецька залізниця, м. Лиман)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Веско, м. Дружківка

про стягнення 50 614,56грн.

Суддя Матюхін В.І.

Секретар судового засідання Вороніна О.С.

Представники:

позивача: не зяв.

відповідача: не зяв.

Публічне акціонерне товариство Українська залізниця звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства Веско 50 614,56грн. платежів, у тому числі:

· плата за користування вагонами 48 998,88грн. (без ПДВ - 40 832,40грн.),

· збір зберігання вантажів у вагонах 1 615,68грн. (без ПДВ - 1 346,40грн.),

нарахованих за затримку (у звязку з накладенням на них арешту, забороною користуватися та розпоряджатися) на станції Запоріжжя-1 Придніпровської залізниці порожніх вагонів, які прямували на адресу ПАТ «ВЕСКО», а саме:

- №61239075 за накладною №47046750 від 10.07.2017. станція відправлення Енергодар Придніпровської залізниці, станція призначення Дружківка Донецької залізниці, відправник ТОВ «Лемтранс», власник вагона ТОВ «ЮНІСОН ГРУП»;

- №60925864 за накладною №47136742 від 11.07.2017. станція відправлення Бердянськ Придніпровської залізниці, станція призначення Дружківка Донецької залізниці, відправник ТОВ «Лемтранс», власник вагона ТОВ «ЮНІСОН ГРУП»;

- №60925716 за накладною №47115886 від 11.07.2017. станція відправлення Бердянськ Придніпровської залізниці, станція призначення Дружківка Донецької залізниці, відправник ТОВ «Лемтранс», власник вагона ТОВ «ЮНІСОН ГРУП»;

- №61507901 за накладною №47115910 від 11.07.2017. станція відправлення Бердянськ Придніпровської залізниці, станція призначення Дружківка Донецької залізниці, відправник ТОВ «Лемтранс», власник вагона ТОВ «ЮНІСОН ГРУП»;

- №61121703 за накладною №47141353 від 12.07.2017. станція відправлення Бердянськ Придніпровської залізниці, станція призначення Дружківка Донецької залізниці, відправник ТОВ «Лемтранс», власник вагона ТОВ «ЮНІСОН ГРУП»;

- №61336418 за накладною №47182530 від 13.07.2017. станція відправлення Нікополь Придніпровської залізниці, станція призначення Дружківка Донецької залізниці, відправник ПАТ «Нікопольський завод феросплавів», власник вагона ТОВ «ЮНІСОН ГРУП»,

Позивач підтримав позовні вимоги, викладені в позові. Також ним надана заява про усунення помилок, допущених в описовій частині позовної заяви, а саме уточнив складові своїх вимог і наполягає на стягненні з відповідача:

- збір за зберігання вантажів в сумі: 1 346,40грн. без ПДВ (1 615,68грн. з ПДВ);

- плата за користування вагонами в сумі:40 832,40грн. без ПДВ (48 998,88грн. з ПДВ).

Одночасно позивач зазначив, що під час підготовки позовної заяви в її описовій частині не були зазначені дві позиції стягнення коштів, які зазначені в накопичувальній картці № 29080770 від 29.08.2017р., а саме пункти 3 та 10.

В обґрунтування позову позивач посилається, зокрема, на укладений між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» та Публічним акціонерним товариством «ВЕСКО» договір «Про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги» № ДФ/20005 від 23.12.2015р., а також ст.ст.46, 119 Статуту залізниць України, Правила перевезень вантажів, § 1 ст.31, § 1 ст. 32 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМЗВС).

Відповідач позов не визнав з посилання на відсутність своєї вини у затримці спірних вагонів, а також на те, що вагони на його адресу прямували без вантажу (у порожньому стані).

Ухвалою від 04.05.2018 строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів, до 04.06.2018 включно.

Ухвалою від 17.05.2018 підготовче провадження було закрите і справу призначено до судового розгляду по суті. на 04.06.2018 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача і відповідача у підготовчому засіданні, господарський суд встановив:

В середині липня 2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» зі станцій Енергодар, Бердянськ Придніпровської залізниці та ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» зі станції Нікополь Придніпровської залізниці на адресу Публічного акціонерного товариства Веско на станцію Дружківка Донецької залізниці були відправлені під завантаження порожні вагони:

- №61239075 за накладною №47046750 від 10.07.2017. станція відправлення Енергодар Придніпровської залізниці, станція призначення Дружківка Донецької залізниці, відправник ТОВ «Лемтранс», власник вагона ТОВ «ЮНІСОН ГРУП»;

- №60925864 за накладною №47136742 від 11.07.2017. станція відправлення Бердянськ Придніпровської залізниці, станція призначення Дружківка Донецької залізниці, відправник ТОВ «Лемтранс», власник вагона ТОВ «ЮНІСОН ГРУП»;

- №60925716 за накладною №47115886 від 11.07.2017. станція відправлення Бердянськ Придніпровської залізниці, станція призначення Дружківка Донецької залізниці, відправник ТОВ «Лемтранс», власник вагона ТОВ «ЮНІСОН ГРУП»;

- №61507901 за накладною №47115910 від 11.07.2017. станція відправлення Бердянськ Придніпровської залізниці, станція призначення Дружківка Донецької залізниці, відправник ТОВ «Лемтранс», власник вагона ТОВ «ЮНІСОН ГРУП»;

- №61121703 за накладною №47141353 від 12.07.2017. станція відправлення Бердянськ Придніпровської залізниці, станція призначення Дружківка Донецької залізниці, відправник ТОВ «Лемтранс», власник вагона ТОВ «ЮНІСОН ГРУП»;

- №61336418 за накладною №47182530 від 13.07.2017. станція відправлення Нікополь Придніпровської залізниці, станція призначення Дружківка Донецької залізниці, відправник ПАТ «Нікопольський завод феросплавів», власник вагона ТОВ «ЮНІСОН ГРУП».

З огляду на те, що згідно ст.1 Закону України «Про залізничний транспорт» і ст.6 Статуту залізниць України вантаж це матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі; транспортні засоби це залізничний рухомий склад (вагони всіх видів, локомотиви, моторейковий транспорт) і контейнери, господарський суд вважає, що за зазначеними накладними перевозився не вантаж, на чому наполягає залізниця у позові, а залізничний рухомий склад на власних вісях. Не можна вважати вантажем порожні вагони, які перевозились на власних вісях, оскільки визначальною ознакою вантажу є його перевезення у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі. Так як спірні порожні вагони не завантажувались у інший рухомий склад, вони не можуть вважатись вантажем.

Вищевказані вагони, оператором яких було Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс», були затримані на станції Запоріжжя-1 Придніпровської залізниці, про що 01.08.2017 року були складені акти загальної форми ГУ-23, а саме:

- №4180 на вагон №61239075, початок затримки 18.07.2017 о 03 год. 38 хв.;

- №4172 на вагон №60925864 початок затримки 16.07.2017 о 20 год. 28 хв.;

- №4175 на вагон №60925716 початок затримки 16.07.2017 о 20 год. 28 хв.;

- №4174 на вагон №61507901 початок затримки 16.07.2017 о 20 год. 28 хв.;

- №4173 на вагон №61121703 початок затримки 16.07.2017 о 20 год. 28 хв.;

- №4179 на вагон №61336418 початок затримки 18.07.2017 о 03 год. 38 хв.

Як зазначено в актах загальної форми вагони були затримані за рішенням слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.07.2017 у справі № 757/40448/17-к та за вказівкою члена правління ПАТ «Укрзалізниця» ОСОБА_1 від 14.07.2017 № 89.

У вказівці члена правління ПАТ «Укрзалізниця» ОСОБА_1 № 89 від 14.07.2017, яка була видана на виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 14.07.2017 у справі № 757/40448/17-к, зазначено: вагони ТОВ «ЮНІСОН ГРУП» мають бути затримані «на участкових та сортувальних станціях залізниці (при наявності в транзитних поїздах зупинити та відчепити на вищевказаних станціях) до відміни рішення суду».

Вагони простоювали на станції Запоріжжя-1 Придніпровської залізниці до 8-00 год. 01.08.2017 і затримка склала:

ь вагон №61239075 - 340-22год.,

ь вагон №60925864 - 371-32год.,

ь вагон №60925716 - 371-32год.,

ь вагон №61507901 - 371-32год.,

ь вагон №61121703 - 371-32год,

ь вагон №61336418 - 340-22годин.

Вагони були передані одержувачеві (Публічне акціонерне товариство Веско) 18.08.2017 року на підставі памятки на подавання вагонів №2070, розкредитування відбулось 18.08.2017, про зроблена відповідна відмітка в графі 53 залізничних накладних.

Після прибуття вагонів №№ 61239075, 60925864, 60925716, 61507901, 61121703, 61336418 на станцію Дружківка Донецької залізниці 18.08.2017 року з попутними актами станції Запоріжжя-1 Придніпровської залізниці щодо нарахування платежів, залізницею на ПАТ «ВЕСКО» по накопичувальній картці ф.ФДУ-92 №29080770 від 29.08.2017 року за час затримки були нараховані наступні платежі:

1) Згідно таблиці 1 розділу 5 Збірника тарифів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та звязку України від 26.03.2009 № 317 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356, плата за користування вагонами:

вагон №61239075, розрахунок: 340-45 = 295 * 16 = 4720 + 206,2 = 4926,2 * 2,302 = 11340,1124 / 2 = 5 670,10 грн.;

вагон №60925864, розрахунок: 372-45 = 327 * 16 = 5232 + 206,2 = 5438,2 * 2,302 = 12518,7364 / 2 = 6 259,40грн.;

вагон №60925716, розрахунок: 372-45 = 327 * 16 = 5232 + 206,2 = 5438,2 * 2,302 = 12518,7364 / 2 = 6 259,40грн.;

вагон №61507901, розрахунок: 372-45 = 327 * 16 = 5232 + 206,2 = 5438,2 * 2,302 = 12518,7364 / 2 = 6 259,40грн.;

вагон №61121703. розрахунок: 372-45 = 327 * 16 = 5232 + 206,2 = 5438,2 * 2,302 = 12518,7364 / 2 = 6 259,40грн.;

вагон №61336418. розрахунок: 340-45 = 295 * 16 = 4720 + 206,2 = 4926,2 * 2,302 = 11340,1124 / 2 = 5 670,10 грн.

Разом: 5 670,10 * 2 + 6 259,40 * 4 = 36 377,80 грн. (без ПДВ).

2) Згідно п. 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. №644 і зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 866/5087, відповідно до якого збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо) та згідно пункту 2.1 розділу III Збірника тарифів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 р. за №317 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 15.04.2009 р. за №340/16356, нараховано збір за зберігання вантажу:

вагон №61239075, розрахунок: 5,9 * (340/24) * 2,302 = 190,40 грн.;

вагон №60925864, розрахунок: 5,9 * (372/24) * 2,302 = 204,00 грн.;

вагон №60925716, розрахунок: 5,9 * (372/24) * 2,302 = 204,00 грн.;

вагон №61507901, розрахунок: 5,9 * (372/24) * 2,302 = 204,00 грн.;

вагон №61121703, розрахунок: 5,9 * (372/24) * 2,302 = 204,00 грн.;

вагон №61336418, розрахунок: 5,9 * (340/24) * 2,302 = 190,40 грн.

Разом: 190,40 * 2 + 204,00 * 4 = 1 198,80грн. (без ПДВ).

3) Також в накопичувальній картці залізницею зроблені нарахування щодо вагону № 61205035 у загальній сумі 4 604,20грн. (без ПДВ), у тому числі плата за користування вагоном 4 454,60грн. і збір за зберігання вантажу 149,60грн.

Окрім нарахувань, здійснених в накопичувальній картці щодо вагону № 61205035, ніяких інших документів (залізнична накладна, акт загальної форми і т.п.) позивачем до позовної заяви додано не було.

Загалом здійснені позивачем на відповідача по накопичувальній картці ф.ФДУ-92 №29080770 від 29.08.2017 року складають 42 178,80грн. без ПДВ (з ПДВ 50 614,56грн., яка і становить суму позову), у тому числі:

· плата за користування вагонами 48 998,88грн. (без ПДВ - 40 832,40грн.),

· збір зберігання вантажів у вагонах 1 615,68грн. (без ПДВ - 1 346,40грн.),

Накопичувальна картка №29080770 підписана відповідачем із зауваженнями такого змісту: «Не згідна з накопичувальною карткою №29080770 на суму 42 178,80грн., так як дані вагони не замовляли та не планували відправку вантажу в указаних вагонах, вагони не були задіяні під завантаження. Просимо додаткові збори стягнути з відправника.».

За таких обставин і зважаючи на те, що:

1) Приписами ст.119 Статуту залізниць України передбачено: «За користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати».

Затримка спірних вагонів на станції Запоріжжя-1 Придніпровської залізниці не залежала від їх одержувача - Публічного акціонерного товариства Веско (вона здійснювалась, як зазначає сам позивач за рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14.07.2017 у справі № 757/40448/17-к та за вказівкою члена правління позивача - ПАТ «Укрзалізниця» від 14.07.2017 № 89.

2) Ст.46 Статуту залізниць України встановлено, що «одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом».

За спірними залізничними накладними перевозився не вантаж, а транспортні засоби, що не одне і те ж (не є тотожними поняттями).

Господарський суд вважає, що позов є безпідставним і таким, що задоволенню не підлягає.

В частині стягнення з відправника збору за зберігання вантажу на побіжній станції (з ПДВ) позов задоволенню не підлягає і з огляду на те, що:

- ст.46 Статуту залізниць України, на яку посилається залізниця, передбачений обов'язок одержувача прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу і у разі зберігання вантажу на станції понад визначений ч.2 цієї статті термін справляється плата;

- відповідач є одержувачем, але не вантажу і він ніяким чином не міг вплинути на події, які відбувались на станції Запоріжжя-1 Придніпровської залізниці.

Посилання позивача на «Правила зберігання вантажів», п.8 якого встановлено, що «збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо)» суд також вважає неправомірним, оскільки:

- "Правила зберігання вантажів" затверджені Мінтрансом України;

- відповідно до ст.5 Статуту залізниць України на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезень вантажів;

- згідно ст.6 Статуту залізниць України Правила перевезення вантажів (Правила) - це нормативний акт, що конкретизує передбачені цим Статутом положення, які регламентують участь та обов'язки сторін у процесі перевезення вантажів;

- зі змісту ст.ст.5, 6 Статуту залізниць України можна зробити висновок, що затверджені на підставі Статуту Правила не мають йому суперечити і можуть лише конкретизувати зміст окремих статей Статуту, зокрема ст.46 щодо строків вивезення і порядку зберігання вантажів;

- згідно ст.908 ЦК України, з якою також кореспондуються ст.ст.306, 307 Господарського Кодексу України та ст.3 Закону України «Про залізничний транспорт», умови перевезення визначаються цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них;

- відповідно до ст.46 Статуту залізниць України збір за зберігання вантажу сплачує одержувач вантажу (не відправник чи хто інший) і тільки у випадку, коли зберігання мало місце на станції призначення, тобто Статут залізниць України взагалі і ця норма зокрема не передбачають, що збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини відправника сплачується незалежно від місця затримки (на підходах до станції призначення, на прикордонних, припортових станціях тощо);

- не є компетенцією Мінтрансу України встановлювати нові положення, які не визначені (регламентовані) Статутом залізниць України;

- у зазначеній частині п.8 «Правил зберігання вантажів» не відповідає законодавству України, прямо суперечить ст.46 Статуту залізниць України, виданий Мінтрансом України не відповідно до положень, закріплених Статутом залізниць України, що є порушенням ст.908 ЦК України та ст.ст.5, 6, 46 Статуту залізниць України і згідно ч.7 ст.11 Господарського процесуального Кодексу України, якою передбачено, що «у разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили», не застосовується судом.

Не визнання п.8 «Правил зберігання вантажів» у зазначеній частині нечинним та не зняття їх з державної реєстрації, так само як і факт реєстрації Мін'юстом України «Правил зберігання вантажів» і доповнень та змін до них у спірній частині не впливає на прийняття рішення по справі, оскільки ч.7 ст.11 Господарського процесуального Кодексу України не пов'язує з зазначеними факторами (держреєстрації актів, визнання їх недійсними чи протизаконними) застосування (не застосування) господарським судом актів державних та інших органів, які акти не відповідають законодавству України (актам вищої юридичної сили).

Посилання позивача на норми Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення є неправомірним, оскільки спірні порожні вагони перевозились в межах України (перевезення є внутрішньо українськими), такі перевезення не є міжнародними і тому на них не розповсюджується Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення. Відповідно до ст. 4 Статуту залізниць України перевезення залізницями вантажів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення. Згідно параграфу 1 ст.2 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення на умовах УМЗВС здійснюється перевезення вантажів в прямому міжнародному залізничному вантажному сполученні.

Укладення між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» та Публічним акціонерним товариством «ВЕСКО» договору «Про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги» № ДФ/20005 від 23.12.2015р. не впливає на розгляд справи по суту, оскільки:

- предметом укладеного між сторонами договору є надання залізницею відповідачеві послуг, повязаних з перевезенням вантажів та проведення розрахунків за ці послуги і цим договором не врегульовано стосунки, з яких виник спір;

- спірні взаємовідносини регламентуються нормами чинного законодавства, зокрема ст.ст.46, 119 Статуту залізниць України.

Судові витрати в межах, встановлених законодавством, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, ст.ст.24, 46, 119 Статуту залізниць України і керуючись ст.ст.91, 210, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017), господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Укрзалізниця» у задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства Веско про стягнення 50 614,56грн. додаткових зборів і плат.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у порядку, передбаченому п.17.5 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, протягом двадцяти днів з дня його проголошення (складення повного судового рішення).

Суддя В.І. Матюхін

Повний текст рішення складено 11.06.2018р.