КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2018 р. Справа№ 911/1927/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Верховця А.А.

Остапенка О.М.

за участю секретаря судового засідання Титарєвої Г.І.,

розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Фоменка А.В.,

представників:

від заявника - Квітіна Р.В.,

від ПАТ "Банк "Київська Русь" - Дмітрішина Д.М.,

від Національного банку України - Бірюкової О.А.,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь"

на ухвалу Господарського суду Київської області

від 13.07.21017 (суддя Антонова В.М.)

у справі №911/1927/17

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Рокитне-Цукор"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосп-продукт" (код 30551781)

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.07.21017 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосп-продукт"; визнано безспірні грошові вимоги кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Рокитне-Цукор" до боржника в сумі 1100000,00 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна Фоменка Андрія Віталійовича.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, ПАТ "Банк "Київська Русь" звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 13.07.21017, прийняти нове рішення, яким повернути без розгляду заяву про порушення провадження у справі про банкрутство.

Скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам про наявність у боржника майна, достатнього для погашення вимог ініціюючого кредитора в межах виконавчого провадження, не з'ясував вжиття заходів виконавчої служби щодо примусового стягнення з боржника в порядку виконавчого провадження наявної заборгованості за рішенням суду, та чи стягнута заборгованість та в якому розмірі. За відсутності доказів неможливості боржника виконати свої грошові зобов'язання перед кредитором, повідомлень від державної виконавчої служби про неспроможність виконати судове рішення за наявністю майна у боржника, що значно перевищує суму заявлених ініціюючим кредитором вимог, на переконання скаржника, свідчить про постановлення судом ухвали від 13.07.2017 з неповним з'ясуванням обставин справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2018 поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у справі №911/1927/17 за апеляційною скаргою ПАТ "Банк "Київська Русь" на ухвалу Господарського суду Київської області від 13.07.2017, розгляд справи призначено на 22.03.2018.

16.03.2018 від Національного банку України надійшли пояснення на апеляційну скаргу, в яких НБУ просить задовольнити апеляційну скаргу та скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 13.07.2017 у справі №911/1927/17.

19.03.2018 ТОВ "Агрофірма "Рокитне-Цукор" надало відзив, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Ухвалою від 22.03.2016 розгляд справи відкладено на 17.04.2018.

17.04.2016, 17.05.2018, 29.05.2018 в судовому засіданні оголошувалась перерва відповідно до ст. 216 ГПК України.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та розпорядника майна боржника, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Провадження у справах про банкрутство регулюється Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22.12.2011 № 4212-VI (далі - Закон про банкрутство), Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законодавчими актами України.

Статтею 1 Закону про банкрутство визначено, що грошове зобов'язання - зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов'язань відносяться також зобов'язання щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов'язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов'язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях.

Кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника.

Згідно ч. 2 ст. 11 Закону про банкрутство до заяви про порушення справи про банкрутство додаються: 1) витяг із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо боржника; 2) докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом він не підлягає сплаті; 3) довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; 4) докази того, що сума безспірних вимог кредитора (кредиторів) сукупно становить не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, якщо інше не передбачено цим Законом; 5) рішення суду про задоволення вимог кредитора, що набрало законної сили; 6) відповідна постанова органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора; 7) докази того, що сума вимог кредитора (кредиторів) не забезпечена повністю заставою майна боржника (за наявності застави).

Частиною 6 статті 11 Закону про банкрутство передбачено, що заява кредитора, крім відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, повинна містити відомості про розмір вимог кредитора до боржника із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті.

Згідно з ч. 3 ст. 10 Закону про банкрутство, яка регулює загальні, основні підстави для порушення справи про банкрутство, справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника.

Тобто, безспірними є ті вимоги, що підтверджені судовим рішенням, та яке не виконане боржником при його примусовому виконанні.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник звернувся до Господарського суду Київської області з заявою про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосп-продукт", у зв'язку з тим, що останній не спроможний сплатити заборгованість в розмірі 1 100000,00 грн.

Ухвалою від 29.06.2017 у справі № 911/1927/17 прийнято заяву до розгляду, призначено підготовче засідання суду на 13.07.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону про банкрутство перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з'ясування наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Законом.

Частиною 3 ст. 16 Закону про банкрутство передбачено, що якщо справа порушується за заявою кредитора, господарський суд перевіряє обґрунтованість його вимог, їх безспірність, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 15.10.2016 у справі №910/18980/16 ухвалено стягнути з ТОВ "Сільгосп-продукт" 575000,00 грн. основної заборгованості та 8625,00 грн. судового збору.

02.12.2016 на виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва було видано наказ про примусове виконання рішення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.03.2017 у справі № 910/22148/16 ухвалено стягнути з ТОВ "Сільгосп-продукт" 525000,00 грн. основної заборгованості та 7 875,00 грн. судового збору.

16.01.2017 на виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва було видано наказ про примусове виконання рішення.

Постановою Рокитнянського РВ ДВС ГТУЮ у Київській від 07.03.2017 області було відкрито виконавче провадження по виконанню наказу Господарського суду міста Києва від 02.12.2016 у справі № 910/18980/16.

Постановою Рокитнянського РВ ДВС ГТУЮ у Київській від 07.03.2017 області було відкрито виконавче провадження по виконанню наказу Господарського суду міста Києва від 16.01.2017 у справі № 910/18980/16.

Докази виконання вказаних вище судових рішень господарського суду боржник не надав, борг перед заявником станом на дату порушення провадження у даній справі про банкрутство визнав.

Таким чином, станом на час постановлення оскаржуваної ухвали від 13.07.2017, боржник має безспірну кредиторську заборгованість в загальному розмірі 1 100 000,00 грн., що не погашена більш ніж три місяці.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про доведеність безспірності вимог ініціюючого кредитора у розмірі 1 100 000,00 грн., тримісячний строк погашення яких з дня відкриття виконавчого провадження минув, а вимоги заявника сукупно складають більше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати (3200,00 грн. * 300 = 960000,00 грн.).

Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на докази існування у боржника майна, достатнього для задоволення вимог ініціюючого кредитора станом на дату порушення провадження у даній справі, в тому числі цінні папери номінальною вартістю 148650157,42 грн. та балансовою вартістю 2713859,91 грн., оскільки такі докази не були предметом дослідження суду першої інстанції під час підготовчого засідання та стали відомі лише після введення процедури розпорядження майном боржника. При цьому, норми Закону про банкрутство не пов'язують підстави для відмови у порушенні провадження у справі про банкрутство з наявністю у власності боржника майна, вартості якого було б достатньо задовольнити вимоги ініціюючого кредитора, оскільки це б свідчило про порушення прав як ініціюючого так і інших конкурсних кредиторів на задоволення їх вимог в разі відсутності волевиявлення боржника погасити існуючу заборгованість, враховуючи сплив тримісячного строку, встановленого законодавством для запобігання безпідставного застосування до боржника процедур, передбачених Законом про банкрутство.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду Київської області від 13.07.2017 у даній справі відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи, прийнята з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Судові витрати за розгляд справи апеляційним судом належить покласти на скаржника відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 13.07.2017 у справі № 911/1927/17 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 06.06.2018.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді А.А. Верховець

О.М. Остапенко