ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2018

Справа № 910/2724/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовноою заявою Концерну радіомовлення, радіозв’язку та телебачення в особі Харківської філії

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Телерадіокомпанія “Ера”

про стягнення 132 943,91 грн.

без повідомлення учасників справи

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду міста Києва звернувся Концерн радіомовлення, радіозв’язку та телебачення в особі Харківської філії (далі – Концерн радіомовлення, позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Телерадіокомпанія “Ера” (далі – ТОВ “Телерадіокомпанія “Ера”, відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 132 943,91 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором про надання телекомунікаційних послуг з трансляції телевізійних програм ТОВ Телерадіокомпанія “Ера” № 56 від 01.01.2013 р. в частині своєчасної оплати вартості послуг. У зв’язку з порушенням зобов'язання позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 109 159,17 грн., пеню у сумі 14 522,66 грн., інфляційні втрати у сумі 7 422,82 грн., 3 % річних у сумі 1 839,26 грн., а всього - 132 943,91 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 30.03.2018 р. за вказаним позовом було відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до правил, визначених ст.ст. 12, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Цією ж ухвалою сторонам надано строк, передбачений законом, для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов'язків.

Відповідач у строк, визначений законом, відзиву не надав, його позиція щодо заявлених позовних вимог суду невідома.

Отже, розглянувши позовні вимоги та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.01.2013 року між Державним підприємством “Харківський обласний радіотелевізійний передавальний центр”, правонаступником якого є Концерн радіомовлення, радіозв’язку та телебачення (далі – виконавець), та Товариством з обмеженою відповідальністю “Телерадіокомпанія ЕРА” (надалі – замовник) був укладений договір про надання телекомунікаційних послуг з трансляції телевізійних програм ТОВ Телерадіокомпанія “Ера” № 56 (далі - договір).

Відповідно до п. 2.1 договору виконавець взяв на себе зобов’язання надавати замовнику телекомунікаційні послуги технічними засобами виконавця за цінами відповідних додатків до даного договору, забезпечувати безперебійну роботу технічних засобів мовного телебачення, радіорелейних ліній (РРЛ), забезпечити якісні показники роботи технічних засобів, згідно з нормами, встановленими Правилами технічної експлуатації засобів мовного телебачення (ПТЕ-88) і Правилами технічної експлуатації радіорелейних ліній прямої видимості (КНД 45-205-2003) (п.п. 1.1, 1.2 договору).

Згідно з п. 2.2. договору замовник приймає на себе зобов’язання, зокрема, своєчасно здійснювати розрахунки за надані телекомунікаційні послуги за рахунками виставленими виконавцем.

Пунктом 3.1 договору, у редакції додаткової угоди № 7 від 28.12.2016 р. та з урахуванням додатку № 8, сторонами визначено ціну за годину мовлення без ПДВ - 538,58 грн.

Відповідно до п. 5.2 договору виконавець щомісячно, не пізніше 10-го числа, складає акт прийняття наданих послуг і зведення на оплату наданих послуг технічними засобами за підсумками роботи, після чого направляє рахунок, акт і зведення замовнику. Замовник у триденний строк після отримання рахунку, акту і зведення, розглядає їх і у випадку відсутності зауважень або заперечень підписує акт, скріплює печаткою і повертає виконавцю (п. 5.3 договору).

Оплата перераховується замовником виконавцю не пізніше 5 (п’яти) календарних днів з дня отримання рахунку, акту і зведення (п. 5.8. договору).

Договір діє з 01.01.2013 р. до 31.12.2013 р. включно (п. 8.1 договору).

У подальшому сторони неодноразово продовжували дію договору № 56 від 01.01.2013 р., а додатковою угодою № 9 від 01.08.2017 р. - вирішили достроково припинити його дію шляхом розірвання з 01.08.2018 р. Так, згідно з пунктом 8.1 договір діє з 01.01.2013 р. до 01.08.2017 р. включно, а в частині виникнення фінансових зобов'язань – до повного їх виконання. Цією ж додатковою угодою ТОВ “Телерадіокомпанія ЕРА” визнало наявну у нього заборгованість на момент розірвання договору - у сумі 586 158,92 грн.

У судовому засіданні встановлено, що на виконання умов договору № 56 від 01.01.2013 р., у період з квітня 2017 р. по червень 2017 р., позивач надав ТОВ “Телерадіокомпанія “Ера” телекомунікаційні послуги на загальну суму 109 159,17 грн., що підтверджується актами виконаних робіт (наданих послуг) № 8 від 30.04.2017 р., № 207 від 31.05.2017 р., № 325 від 30.06.2017 р.

Проте, зі свого боку, відповідач зобов'язання з оплати вартості цих послуг не виконав, вартість телекомунікаційних послуг не оплатив, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у сумі 109 159,17 грн. Указана заборгованість входить до визнаної ТОВ “Телерадіокомпанія “Ера” суми заборгованості, погодженої у додатковій угоді № 9 від 01.08.2017 р.

При цьому суд враховує те, що за умовами додаткової угоди про розірвання сторонами договору з 01.08.2017 р. не звільняє відповідача від своєчасного та належного виконання своїх зобов'язань.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки порушення господарського зобов'язання з боку ТОВ “Телерадіокомпанія “Ера” встановлено судом, наявність заборгованості у сумі 109 159,17 грн. підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростована, суд вважає, що вказана сума підлягає стягненню на користь Концерну радіомовлення, а, отже, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Окрім основної заборгованості, позивач просить стягнути з відповідача пеню у сумі 14 522,66 грн. за порушення зобов'язання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України).

Як вбачається з умов договору (п. 6.5 договору), замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Нацонального банку України за кожен день прострочення у разі затримки оплати за надані виконавцем телекомунікаційні послуги у встановлені п. 5.8 строки.

При цьому, суд приймає до уваги пункт 5.8 договору, який передбачає обов'язок замовника здійснити оплату виконавцю за надані послуги не пізніше 5 календарних днів з дня отримання рахунку, акту, зведення. Отже, відповідно до умов вказаного пункту остаточним днем сплати заборгованості є 06.08.2018 р. (не пізніше 5 календарних днів з дня підписання додаткової угоди № 9 про визнання заборгованості від 01.08.2017 р.).

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Провівши перерахунок заявленої позивачем суми пені з урахуванням зазначених вище умов договору, відповідно до подвійної облікової ставки Національного банку України та вимог ст. 232 ГК України, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню пеня у сумі 14 522,66 грн., тобто у сумі, заявленій позивачем.

Також позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 7 422,82 грн. та 3 % річних у сумі 1 839,26 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства, вимоги про стягнення інфляційної складової боргу та 3 % річних є такими, що заявлені правомірно.

Провівши власний перерахунок суми матеріальних втрат, з урахуванням умов, визначених додатковою угодою № 9 від 01.08.2017 р., про які зазначалось вище, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню 3 % річних у сумі 1 839,26 грн. та інфляційні втрати у сумі 7 392,77 грн., тобто у меншій сумі, ніж заявлено позивачем, оскільки ним проведено невірний розрахунок втрат у цій частині.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що даний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-237, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Концерну радіомовлення, радіозв’язку та телебачення в особі Харківської філії до Товариства з обмеженою відповідальністю “Телерадіокомпанія “Ера” про стягнення заборгованості у сумі 132 943,91 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Телерадіокомпанія “Ера” ((03151, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 54; ідентифікаційний код 30019052) на користь Концерну радіомовлення, радіозв’язку та телебачення (04112, м. Київ, вул. Дорогожицька, 10, ідентифікаційний код 01190043) в особі Харківської філії заборгованість у сумі 109 159 (сто дев'ять тисяч сто п'ятдесят дев'ять) грн. 17 коп., пеню у сумі 14 522 (чотирнадцять тисяч п'ятсот двадцять дві) грн. 66 коп., інфляційну складову боргу у сумі 7 392 (сім тисяч триста дев'яносто дві) грн. 77 коп., 3 % річних у сумі 1 839 (одна тисяча вісімсот тридцять дев'ять) грн. 26 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1 993 (одна тисяча дев'ятсот дев'яносто три) грн. 71 коп.

У решті позовних вимогах - відмовити.

Повне судове рішення складено 5 червня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя                                                                                 Головіна К.І.