ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2018 р.Справа № 922/836/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Косма К.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТЕПЛОВОЗОРЕМОНТНИЙ ЗАВОД" (49038,м. Дніпро, вул. Академіка Белюбського, буд. 7)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване підприємство "Ековтор" (61099, м. Харків, вул. Лодзінська, 7-а)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТЕПЛОВОЗОРЕМОНТНИЙ ЗАВОД" звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване підприємство "Ековтор" про стягнення 121 969,40 грн. основного боргу, інфляційні витрати в сумі 61410,37грн., 3% річних в сумі 10697,0грн. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на порушення відповідачем договору постачання товару № 14083п від 20.11.2014 року щодо своєчасної оплати за отриманий товар.

Ухвалою господарського суду від 04.04.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/836/18 з повідомленням учасників справи. Призначено розгляд справи в судовому засіданні на "03" травня 2018 р. о(об) 09:40.

02.05.2018 електронною поштою, через канцелярію суду, від позивача надійшло клопотання (вх.№998) про відкладення розгляду справи. Клопотання долучено до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду від 03.05.2018 року, задоволено клопотання позивача про відкладення розгляду справи , розгляд справи відкладено до 30.05.2018 року.

В судове засідання 30.05.2018 позивач свого представника не направив, електронною поштою надіслав клопотання, яке в подальшому зареєстроване канцелярією суду (вх.№1211 від 29.05.2018 року) про розгляд справи без участі представника позивача.

Стаття 42 ГПК України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, відзив на позов не подав, причини неявки суду не повідомив. Ухвала господарського суду Харківської області від 03.05.2018 повернулась на адресу суду з позначкою пошти "За закінченням терміну зберігання".

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подану позовну заяву та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам у відповідності до ст.86 Господарського процесуального кодексу України, які мають значення для справи, суд із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, встановив таке.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Між Приватним акціонерним товариством «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" ( Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване підприємство «ЕКОВТОР» (Отримувач) укладено договір постачання №14083п від 20.11.2014 року.

Відповідно п.1.1 зазначеного договору, Постачальник передає, а Одержувач отримує, та оплачує металобрухт чорних металів у відповідності до вимог ДСТУ 4121-2002 (далі - товар), кількість і ціни вказані в специфікації Додаток №1 до договору).

Розділом другим договору , сторонами передбачена ціна товару, форма та умови розрахунків, зокрема, п.2.1.,.2.2.,2.3.,2.4. договору сторонами передбачене наступне.

Ціна Товару визначається за результатами останнього з проведених на момент відвантаження конкурсів щодо реалізації брухту чорних металів прийматися Сторонами в національній валюті-гривні. Ціна без ПДВ. Податок на додану вартість тимчасово, до 01.01.2015 року не сплачується відповідно з розділом XX Податкового Кодексу України.

Відповідно до п.2.2 договору ціна Товару може змінюватися в залежності від кон*юктури ринку брухту чорних металів за взаємною згодою сторін, шляхом проведення конкурсу з реалізації брухту чорних металів та оформлення специфікацій на кожне відвантаження в разі перемоги в конкурсі по відповідній позиції за цінами,які не нижче за ціни, затвердженої протоколами засідання комісії Укрзалізниці.

Відповідно до п.2.3 договору, сторонами визначено, що орієнтовно загальна кількість товару на момент укладення договору , становить 205 тон.

Відповідно до 2.4, сторонами визначено, що орієнтована загальна сума Договору становить 603 000,0грн.

Сторони узгодили, що відповідно до п.2.5. договору оплата вартості Товару здійснюється з розрахункового рахунку Одержувача таким чином:

-100% вартості товару, що планується до відвантаження Одержувач сплачує на протязі 5 (п'яти) банківських днів із моменту отримання попереднього рахунка-фактури;

-в разі відвантаження товару у кількості, яка перевищує заплановану, залишок вартості партії Одержувач сплачує на протязі 5 (п'яти) банківських днів від дати оформлення Виконавчого рахунку, який є підставою для остаточних розрахунків.

Відповідно до п.2.6. договору, сторони узгодили, що датою поставки вважається дата надходження суми платежу на розрахунковий рахунок постачальника .

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов вищезазначеного договору позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 176 244,00грн., що підтверджується наступними видатковими накладними:

- видаткова накладна №005 від 04.03.2015;

- видаткова накладна №007 від 16.03.2015;

- видаткова накладна №009 від 07.04.2015;

- видаткова накладна №011 від 08.04.2015;

- видаткова накладна №015 від 27.04.2015;

- видаткова накладна №018 від 25.05.2015.

Відповідно до ст.ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999р. (з наступними змінами та доповненнями), господарська операція дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після їх закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах несе власник або уповноважений орган, який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Судом встановлено, що зазначені вище накладні на поставку відповідачу товару та його отримання підписані уповноваженими представниками сторін, містять в собі всі визначені законодавством обов'язкові реквізити, в повному об'ємі відображають зміст та обсяги здійснених сторонами на їх підставах, згідно умов підписаного договору поставки №14083п господарських операцій.

Продукцію отримував представник Отримувачача ТОВ «СП ЕКОВТОР» згідно довіреностей №84 -2015р., №87 від 06.04.2015р., №100 від 27.04.2016р., №128 від 25.05.2015р.

З метою здійснення оплати, Відповідачу були виставлені наступні рахунки:

№007 від 16.03.2015 р. на суму 61992,00 грн.;.

№009 від 07.04.2015 р. на суму 35081,00 грн.;

№011 від 08.04.2015 р. на суму 25620,00 грн.;

№015 від 27.04.2015 р. на суму 26772,00 грн.;

№018 від 25.05.2015 р. на суму 18960,00 грн.

Проте, всупереч умов Договору, станом на 26.03.2018р. Отримувач (ТОВ «СП «ЕКОВТОР») : (протягом 5 банківських днів) не здійснив оплату отриманого Товару у загальному розмірі 121 969,40грн.

Станом на 26.03.2018 року виставлені позивачем рахунки в повному обсязі не сплачено, сума боргу ТОВ «СП «ЕКОВТОР» перед позивачем становить 121 969,40грн.

З метою досудового врегулювання господарського спору щодо неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки №14083п від 20.11.2014р., позивачем 03.10.2016р. було направлено на адресу відповідача вимогу про оплату товару в розмірі 121 969,40 грн.

Дана вимога залишена відповідачем без відповіді та належного реагування.

Непроведення відповідачем належних розрахунків з позивачем виступило підставою для його звернення до господарського суду з позовом про примусове стягнення суми існуючої заборгованості.

Відповідно до ст. ст. 174, 181 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність, з акту управління господарською діяльністю, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

З положень ст. 509 ЦК України вбачається, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Суд встановив, що в даному випадку, відносини між позивачем та відповідачем носять договірний характер, укладений між ними договір поставки №14083п від 20.11.2014р., разом із Специфікацією№1 від 20.11.2014 року предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був.

Згідно з положеннями статті 193 Господарського кодексу України, статей 526, 527, Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов'язання.

Згідно із статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Сума боргу повністю підтверджується наявними в матеріалах справи документами, у встановленому порядку не була спростована чи заперечена відповідачем.

З огляду на викладене, враховуючи укладення між сторонами договору, відпуск позивачем на виконання його умов відповідачу товарів, їх отримання відповідачем та не проведення при цьому всіх належних розрахунків і платежів, суд прийшов до висновку про під ставність пред'явленого позивачем до відповідача позову в частині стягнення заборгованості в сумі 121 969,40грн.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 74, 76, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Згідно з представленими розрахунками позивачем відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України було нараховано відповідачу 61 410,37 грн. суми збитків, завданих інфляційними процесами за період з березня 2015 року по лютий 2018 року (включно), а також 10 697,0 грн. трьох процентів річних за період прострочки платежів з 23.03.2015 року по 26.03.2018 року.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення сум інфляційних та процентів річних, перевіривши методику та періоди їх нарахування, суд вважає, що останні підставні, відповідають фактичним обставинам справи, є арифметично вірними, а відтак підлягають до задоволення у визначених позивачем розмірах.

Зважаючи на наведене вище, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з розподілом судових витрат за правилами ст. 129 ГПК України.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 6918,48 грн. слід покласти на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 1, 3, 11, 202, 204, 509, 525, 526, 530, 625, 626, 627, 629, 655, 689, 691, 692 ЦК України, ст. ст. 174, 179, 193 ГК України, ст. ст. 3, 7, 11, 42, 73, 74, 86, 123, 129, 232, 237, 238, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване підприємство "Ековтор" (61099, м. Харків, вул. Лодзінська, 7-а, код 37842318) на користь Приватного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТЕПЛОВОЗОРЕМОНТНИЙ ЗАВОД" (49038, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, буд. 7, код 00659101) - 121 969,40 грн. основного боргу, інфляційні витрати в сумі 61410,37грн., 3% річних в сумі 10697,0грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 2 911,16грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 30.05.2018 р.

Суддя ОСОБА_1