КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2018 р. Справа№ 910/46/18

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Держвуглепостач»

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2018р. (повний текст складено 07.03.2018р.)

по справі №910/46/18 (суддя - Чинчин О.В.)

за позовом Державного підприємства «Держвуглепостач»

до Публічного акціонерного товариства «Центренерго»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця»

про стягнення 356 788,46 грн.

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство «Держвуглепостач» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» про стягнення 356 788,46 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач безпідставно не приймає відвантажену у вагонах №67857243, №63645592 за накладними №53317509, №58372031 вугільну продукцію на заявлену суму, а саме: 344 856,86 грн. та 11 931,60 грн. вартість перевезення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.03.2018р. по справі №910/46/18 позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Центренерго» на користь Державного підприємства «Держвуглепостач» борг у розмірі 152 496,00 грн. та судовий збір у розмірі 2 287,44 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що відсутність підписаних актів приймання-передачі вугілля не звільняє відповідача від обов'язку оплатити отриманий ним товар за договором, поставка якого підтверджується залізничними накладними.

При цьому, суд першої інстанції застосував базову ціну вугілля за договором №111/10 від 23.03.2016р., а не за договором №111/33 від 09.11.2016р.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Державне підприємство «Держвуглепостач» звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2018р. скасувати частково в частині незадоволення вимог щодо стягнення надбавки до вартості вугілля та прийняти нове рішення, в цій частині, стягнувши суму надбавки до ціни вугілля у розмірі 7 138,87 грн.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу заявник вказує на те, що в ціну за поставлене вугілля має бути враховано якісні показники.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.04.2018р. відкрито апеляційне провадження у справі №910/46/18.

Публічне акціонерне товариство «Центренерго» заперечує проти апеляційної скарги, посилаючись на те, що позовні вимоги не містять вимогу про стягнення надбавки до вартості вугіллі по якості.

Державне підприємство «Держвуглепостач» надало письмові заперечення на відзив.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прелдстаників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

23.03.2016р. між Публічним акціонерним товариством «Центренерго» (покупець) та Державним підприємством «Держвуглепостач» (постачальник) було укладено договір поставки вугілля №111/10, за умовами якого постачальник поставить (передасть) у власність покупця вугільну продукцію (вугілля), в строки, в кількості, асортименті і з якісними характеристиками, по реквізитах та ціні, погодженими сторонами в договорі. /а.с.15-23/.

Згідно з п. 1.2. договору покупець прийме вугілля, оплатить його вартість відповідно до умов договору.

Згідно п. 2.7. договору датою виконання зобов'язання по поставці є дата календарного штемпеля залізничної станції призначення на перевізному документі. Право власності на вугілля від постачальника до покупця переходить після підписання між сторонами акту приймання-передачі вугілля.

Згідно п. 3.3. договору до обов'язків покупця віднесено: своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату вугілля на умовах договору (підпункт 3.3.1); прийняти вугілля, поставлене на умовах цього договору згідно з актом приймання-передачі вугілля (підпункт 3.3.2); вимагати від Залізниці складання відповідного комерційного акту у всіх випадках, що передбачені статтею 129 Статуту Залізниць України. У випадку складання Залізницею комерційних актів, покупець, разом з оригіналом комерційного акту, зобов'язаний передати вантажовідправникові вугілля право на звернення до Залізниці з претензійно-позовними вимогами шляхом внесення переуступного підпису на перевізному документі (підпункт 3.3.4).

Згідно п. 5.2. договору приймання вугілля за цим договором здійснюється сторонами спільно в місці надходження (на ТЕС покупця).

Згідно з п. 5.3. договору покупець самостійно приймає вугілля за кількістю та якістю, якщо уповноважені представники постачальника відсутні в місці приймання вугілля на момент подачі вагонів для зважування чи опробування.

Отримані результати вважаються фактичними та беззаперечно використовуються для розрахунків за поставками з врахуванням допустимої похибки випробування, а також - норм нестачі, надлишку та природних втрат, встановлених цим договором, окрім випадків, коли за результатами хіманалізу арбітражного зразка лабораторної проби, проведеного згідно з п. 5.5.3. договору, будуть отримані інші показники якості вугілля.

Згідно з п. 5.4. договору приймання вугілля за кількістю та визначення його фактичної ваги здійснюється шляхом зважування на тензометричних вагах ТЕС-Вантажоотримувача, які відповідають діючим нормативам і вчасно проходять перевірки відповідного регіонального центру стандартизації, метрології та сертифікації, з врахуванням вимог ГНД 34.09.101-2003 «Методичні вказівки з обліку палива на електростанціях» і норм недостачі та надлишку згідно з «Правилами перевезень вантажів»", затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.1 1.2000 № 644.

Пунктом 5.4.1. договору сторони погодили, що: норма недостачі (сума норми природних втрат і граничного розходження визначення маси нетто) становить 1,0 % маси нетто, вказаної в залізничній накладній для відповідного вагону; норма надлишку (граничне розходження визначення маси нетто) становить 0,2 % маси нетто, зазначеної в залізничній накладній для відповідного вагону; норма природних втрат становить відповідний відсоток маси нетто, зазначеної в залізничній накладній для відповідного вагону в залежності від класу крупності вугілля та відстані, на яку воно перевозиться, і визначається згідно з «Нормами природних втрат антрацитів, кам'яного та бурого вугілля і брикетів із кам'яного та бурого вугілля під час перевезень залізничним транспортом», затвердженими Постановою Держпостачу СРСР від 11.08.87 № 109 (Додаток Ж ГНД 34.09.101-2003 «Методичні вказівки з обліку палива на електростанціях»).

Згідно з п. 5.4.1. договору встановлено, що маса вугілля в вагоні для розрахунків по поставках визначається на підставі даних, зазначених у залізничних накладних і результатів зважування ТЕС-Вантажоотримувача вугілля у вагоні наступним чином: якщо різниця між масою, визначеною в перевізному документі і масою, визначеною при прийманні, не перевищує норми недостачі (у разі недостачі) або норми надлишку (у разі надлишку), маса нетто вугілля в вагоні приймається зав даними залізничної накладної; якщо різниця між масою, визначеною в перевізному документі і масою, визначеною при прийманні, перевищує: норми недостачі (у разі недостачі), сама нетто вугілля в вагоні приймається за фактичною масою, визначеною зважуванням та тензометричних вагах ТЕС-Вантажоотримувача з врахуванням норми природних втрат; норму надлишку (у разі надлишку), маса нетто вугілля в вагоні приймається за фактичною масою, визначеною зважуванням та тензометричних вагах ТЕС-Вантажоотримувача.

Відповідно до п. 6.1 договору, враховуючи зміни в Податковому кодексі України, внесені згідно з Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо створення передумов для нової моделі ринку природного газу та забезпечення стабільності розрахунків підприємств енергетичної галузі» № 812-VIII від 24.11.2015р. щодо тимчасового, до 01.07.2017р., звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання на митній території України вугілля та/або продуктів його збагачення (надалі - Податкова пільга), базова ціна вугілля, що поставляється по Договору, встановлюється за одну тонну при визначених в п. 4.2. договору базових показниках якості і становить 1200,000 грн. без ПДВ.

Згідно п. 6.5. договору покупець оплачує постачальнику вартість вугілля в національній валюті України шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок постачальника протягом 10 календарних днів з моменту підписання відповідного акту приймання-передачі вугілля.

Вартість перевезення вугілля залізницею оплачує Постачальник. Покупець, разом з оплатою вартості вугілля, зобов'язується відшкодувати Постачальнику витрати за перевезення вугілля (провізну плату, вказану в залізничній накладній) від залізничної станції відправлення до залізничної станції призначення виключно по території України в розмірі, що визначається «Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги», затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України № 317 від 26.03.2009р., з урахуванням коефіцієнтів до Збірника тарифів. (п.6.6. договору).

Відповідно до п. 10.1. договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.01.2017р.

На виконання умов договору позивач відвантажив вугільну продукцію у вагонах №67857243 у кількості 68 400 кг, що підтверджується залізничною накладною №53317509 від 07.04.2016р. та у вагоні №63645592 у кількості 67 450 кг, що підтверджується залізничною накладною №48372031 від 22.05.2016р. /а.с. 42-45/.

Після прибуття вказаних вагонів на станцію призначення за наслідками зважування вугілля на тензометричних вагах Вуглегірської ТЕС відповідачем було встановлено недостачу маси вантажу у вагоні №63645592 на 4,57 тони та у вагоні №67857243 на 4,2 тони порівняно з масою, вказаною у залізничних накладних, про що було складено акти приймання палива за кількістю зважування №1431 від 31.05.2016р. та №1510 від 07.06.2016р. /а.с. 79, 86/.

Листами від 13.06.2017р. №0623/03, від 28.08.2017р. №0951/03, від 12.12.2017р. №1552/06 позивач звертався до відповідача із вимогами прийняти вугільну продукцію у вагонах №63645592 та №67857243 на умовах діючого договору поставки № 111/33 від 09.11.2016р. та підписати акти приймання-передачі вугільної продукції та акт звіряння. /а.с. 46-48/.

Листом від 29.08.2017р. №06-02/2829 відповідача повідомив позивача про необхідність врегулювання спірних відносин в судовому порядку або шляхом укладення окремого правочину. /а.с. 49/.

За статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до п. 4 ст. 690 Цивільного кодексу України якщо покупець без достатніх підстав зволікає з прийняттям товару або відмовився його прийняти, продавець має право вимагати від нього прийняти та оплатити товар або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Відповідно до п. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Разом з цим, відповідно до ст. 129 Статуту Залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Так, встановивши факти недостачі вугілля у вагонах № 63645592 та № 67857243 відповідач неодноразово звертався до начальника станції Світлодарське, начальника Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» з вимогами про надання відповідних комерційних актів на підтвердження недостачі вугілля, що підтверджується листами від 05.05.2016р. №11/1730, від 12.05.2016р. №11/1829, від 20.05.2016р. №11/1449, від 09.06.2016р. № 2399, від 09.11.2016р. №11/3135, від 20.12.2016р. №11/5410. /а.с. 89-94/. Докази надсилання підтверджуються відмітками про отримання.

Доказів реагування матеріали справи не містять.

Таким чином, позивач вжив всі залежні від нього заходи для отримання комерційних актів.

В матеріалах справи наявні письмові пояснення Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», з яких вбачається, що комерційні акти не складались.

Матеріали справи містить акти загальної форми №167 від 26.05.2016р. та від 17.04.2016р. /а.с. 87-88/.

Таким чином, відповідачу відвантажено 127,08 тонн вугілля, які він має оплатити відповідно до умов договору поставки вугілля №111/10 від 23.03.2016р.

Слід зазначити, як слідує із апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, сторони погоджуються щодо кількості відвантаженого вугілля.

Відповідно до п. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем необґрунтовано застосовано базову ціну вугілля за договором поставки №111/33 від 09.11.2016р., оскільки поставка за накладними №53317506 та №48372031 відбувалась на підстав договору №111/10 від 23.03.2016р.

Крім того, підлягає до стягнення 11 931,60грн. провізної плати згідно п. 6.6. договору, що підтверджується залізничними накладними № 53317509 від 07.04.2016р., №48372031 від 22.05.2016р.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Дослідивши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що господарським судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо посилань апелянта на те, що судом першої інстанції не було враховано в ціну вугілля якісні показники, то як вбачається із розрахунку ціни позову зазначена вимога до суду першої інстанції не заявлялась.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на посвідчення якості №459 від 23.05.2016р., №345 від 08.04.2016р., проте вимога про стягнення 7 138,87 грн. з обґрунтованим розрахунком заявлена в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З наведених у даній постанові обставин, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2018р. у справі №910/46/18.

Керуючись ст.ст. 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.03.2018р. у справі №910/46/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Матеріали справи №910/46/18 повернути до місцевого господарського суду.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Ю.Б. Михальська

А.Г. Майданевич