ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2018м. ДніпроСправа № 904/2005/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудовська І.А. за участю секретаря судового засідання Кандиби Н.В.

У справі:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м.Дніпро

до Державного навчального закладу "Дніпровський транспортно-економічний коледж", м.Дніпро

про стягнення 288 706, 44 грн.

Представники:

від позивача: Колпаченко Є.Ю. довіреність №007.1Др-96-1217 від 01.12.2017р.

від відповідача: не з'явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Державного навчального закладу "Дніпровський транспортно-економічний коледж" (далі - відповідач) про стягнення 281 015,10 грн. - основного боргу, 7067,72 грн. - пені, 623,62 грн. - 3 % річних та витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань за Договором № 41SBDpz816-18 від 15.02.2018 р. на постачання природного газу, в частині оплати наданих позивачем послуг з постачання газу у березні 2018 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2018 р. по справі № 904/2005/18 визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 22.05.2018 р.

В судовому засіданні 22.05.2018 р. оголошено перерву до 07.06.2018 р.

Представник позивача у судових засіданнях наполягав на задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 22.05.2018 р. надав клопотання про закриття провадження у справі, у зв'язку з відсутністю предмету спору, у клопотанні представник відповідача повідомив суд про сплату основного боргу в загальному розмірі 281 015,10 грн. В судове засідання 07.06.2018 р. представник відповідача не з'явився, про причину неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 07.06.2018 р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача (22.05.2018 р.), оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.02.2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (постачальник) та Державним навчальним закладом "Дніпровський транспортно-економічний коледж" (споживач) укладений Договір № 41SBDpz816-18 на постачання природного газу (далі - Договір) за умов п. 1.1. якого постачальник зобов'язується передати у власність споживачу у 2018 році природний газ: (згідно з Державним класифікатором продукції та послуг ДК 021:2015 - 09120000-6 Газове паливо (Природний газ) (далі - газ), а споживач зобов'язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Річний плановий осяг постачання газу - до 65,92 тис.куб.м. (п.1.2. Договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 15.02.2018 р. до Договору).

Пунктом 3.6. Договору визначена загальна сума Договору, що складається із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за даним Договором і становить 726 451,20 грн. у т.ч. ПДВ -20 %.

Згідно п. 4.1. Договору розрахунковий період за Договором становить один календарний місяць - з 7:00 першого дня місяця до 7:00 першого дня наступного місяця включно.

Відповідно п. 4.2.3. Договору остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6. Договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місцем постачання газу.

За умов п. 4.7. Договору звірка розрахунків здійснюється сторонами протягом десяти днів з дати пред'явлення вимоги про це однієї із сторін на підставі відомостей про фактичну оплату вартості газу споживачем та актів приймання-передачі газу.

Пунктом 5.4.2. Договору визначено, що споживач зобов'язується оплачувати постачальнику вартість газу на умовах та в обсягах, визначених Договором.

На виконання умов Договору позивач здійснив постачання відповідачу природного газу в березні 2018 на суму 281 015,10 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу № ДОЗ00010710 від 31.03.2018 р., копію якого долучено до матеріалів справи (а.с. 14).

Відповідач свої зобов'язання за Договором не виконав, внаслідок чого у нього утворився борг перед позивачем зі сплати за отриманий природний газ на суму 281 015,10 грн., що і є причиною виникнення спору.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Основні засади господарювання в Україні визначає Господарський кодекс України, який регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання (ст. 1 Господарського кодексу України).

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного процесуального кодексу України).

Позивач у позові просить стягнути з відповідача основний борг у розмірі 281 015,10 грн.

В процесі розгляду даної справи відповідачем проведено погашення боргу за надані послуги у загальній сумі 281 015,10 грн. Дана обставина підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями: № 409 від 21.05.2018 р. на суму 129 273,00 грн. та № 410 від 21.05.2018 р. на суму 151 742,10 грн. - а.с. 29, 30 (тобто після подачі позову до суду 10.05.2018 р.)

Вище викладене дає суду підстави для висновку, що в частині стягнення з відповідача боргу в сумі 281 015,10 грн. між сторонами відсутній предмет спору, а тому провадження в цій частині підлягає закриттю в порядку п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 Цивільного кодексу України).

У відповідності до 6.2.1. Договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

На підставі п. 6.2.1. Договору, позивачем здійснено нарахування пені за період з 01.04.2018 р. по 27.04.2018 р. на суму 7067,72 грн.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, повинен сплатити за час прострочення суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми.

Позивачем здійснено нарахування на суму основного боргу 3 % річних у розмірі 623,62 грн. (за період з 01.04.2018 р. по 27.04.2018 р.)

Перевіривши розрахунки пені та 3 % річних за означені періоди, суд вважає їх вірними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ч.1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене та з урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі: 7067,72 грн. - пені, 623,62 грн. - 3 % річних.

Судовий збір, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Закрити провадження в частині в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 281 015,10 грн. відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Стягнути з Державного навчального закладу "Дніпровський транспортно-економічний коледж" (49041, м. Дніпро, вул. Трудових резервів, 4; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, 2; ) 7067,72 грн. (сім тисяч шістдесят сім грн. 72 коп.) - пені, 623,62 грн. (шістсот двадцять три грн. 62 коп.) - 3 % річних, 4330,59 грн. (чотири тисячі триста тридцять грн. 59 коп.) - судового збору, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.А. Рудовська

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК

України " 11 " червня 2018 р.