УХВАЛА

м. Київ

12.06.2018Справа № 910/7346/18

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Національної поліції України

до Публічного акціонерного товариства "Трикотажна фабрика "Роза"

про стягнення 122 856,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Національна поліція України звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Трикотажна фабрика "Роза" про стягнення 122856,60 грн., з яких: 50326,80 грн. пені та 72529,80 грн. штрафу за прострочення виконання зобов'язання по поставці товару на підставі Договору № 51НП про закупівлю футболок та сорочок (сорочка трикотажна з короткими рукавами типу Б темно-синього кольору) (код згідно ЄЗС ДК 021:2015-1833) від 11.07.2017.

Дослідивши матеріали позовної заяви № 1635/26/3-2018 від 05.06.2018 (вх. № 7346/18 від 07.06.2018), суд дійшов висновку, що вказана позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню, оскільки позовну заяву подано без додержання вимог п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно з ч. 5 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Частиною 1 статті 60 Господарського процесуального кодексу України визначено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.

Приписами ст. 237 Цивільного кодексу України визначається поняття та підстави представництва, відповідно до ч.ч 1, 3 якої представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Представник від імені особи, яку він представляє, здійснює тільки певні юридичні дії внаслідок повноваження. Наявність у представника повноважень є обов'язковою умовою будь - якого представництва.

Довіреність відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК України - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Подання позовної заяви є формою реалізації права на позов.

Подання позову включає в себе дії позивача (самостійно або через представників) щодо його безпосереднього звернення до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

З поданої позовної заяви Національної поліції України вбачається, що вона підписана "представником Національної поліції України (довіреність від 23.01.2018 № 27/ЦА)" ОСОБА_1.

Копія вказаної доверності додана до позовної заяви (далі - довіреність).

Цією довіреністю Національна поліція України уповноважує ОСОБА_1 "представляти інтереси Національної поліції України в усіх судах України (місцевих, апеляційних та Верховному Суді України) з усіма правами, наданими стороні у справі, третій особі, заявнику, скаржнику, потерпілому, цивільному позивачу (відповідачу) та заінтересованій особі, у тому числі подавати заяви (позови) та інші передбачені законом процесуальні документи, ...".

Враховуючи зазначене, підставним є висновок, що ОСОБА_1 надане Національною поліцією України право тільки подавати (т.т. здійснювати безпосередні дії, зокрема направляти поштою, подавати нарочно до усіх судів України тощо) позови і відсутнє право підписувати позови.

При цьому судом враховано, що право підпису документів, яке ОСОБА_1 "окремо" надано згідно абз. 3 довіреності, фактично не стосується права підпису позовів, які подаються до суду, оскільки у наведеному абз. 3 довіреності чітко зазначено, що "Окремо цією довіреністю надається право представляти інтереси Національної поліції України в органах прокуратури, досудового розслідування, державної виконавчої служби, а а також в в інших органах державної виконавої влади та місцевого самоврядування, установах, організаціях та підприємствах незалежно від форми власності з правом підпису документів, необхідних для представництва прав та інтересів Національної поліції України", а отже, суди України не зазначені у наведеному переліку, згідно якого представник може представляти інтереси Національної поліції України з правом підпису.

Додатково суд зазначає, що право на підписання і подання до суду позовної заяви не входить до переліку прав, наданих чинним законодавством України стороні, оскільки на час підписання позовної заяви та її подання до суду юридична особа ще не має процесуального статусу сторони (позивача).

Крім того, суд звертає увагу, що видана ОСОБА_1 Національною поліцією України довіреність підписана Головою ОСОБА_3.

Частиною 3 статті 60 Господарського процесуального кодексу встановлено, що довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Натомість, серед документів, доданих до позовної заяви, відсутні докази (і таке підтверджується переліком "додатків" до позовної заяви), які б підтверджували повноваження ОСОБА_3 як керівника (Голови) Національної поліції України.

Відповідні докази до позовної заяви мали бути додані з урахуванням приписів ч. 2 ст. 21 Закону України "Про Національну поліцію", п. 10 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 877, згідно яких Національну поліцію очолює Голова, якого призначає на посаду та звільняє з посади Кабінет Міністрів України за поданням Прем'єр-міністра України, внесеним на підставі пропозицій Міністра внутрішніх справ.

При цьому інформація про Національну поліцію України, яка міститься в Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не містить відомостей про керівника Національної поліції України.

За таких обставин, суду не доведено, що позовну заяву Національної поліції України підписано особою, яка має право її підписувати від імені позивача.

З огляду на наведене, оскільки позивачем не дотримано вимог ч. 2 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, що є імперативними нормами, стосовно підписання позовної заяви особою, яка має права її підписувати, вказане є підставою для повернення позовної заяви на підставі п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

В той же час, суд наголошує, що відповідно до ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 162, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву і додані до неї документи повернути Національній поліції України.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 12.06.2018 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253 - 259 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В.Гумега