ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"01" червня 2018 р.м. Одеса Справа № 916/1263/15-г

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.,

при секретарі судового засідання Орлов О.О.

розглянувши заяву Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт" про поновлення пропущеного строку для предявлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу від 24.05.2018р. за вх.№2-2639/18

у справі №916/1263/15-г

за позовом Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт"

до відповідача Державного підприємства "Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів"

про стягнення 355 038,04 грн.

за участю представників:

від позивача (заявника): ОСОБА_1, довіреність від 04.01.2018р. №09/34

від відповідача: не з'явився

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Одеської області від 18.07.2016р., залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 31.08.2016р. та постановою Вищого господарського суду України від 22.11.2016р., з Державного підприємства "Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів" на користь Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт" стягнуто основний борг в сумі 324 753,45 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 6494,36 грн.

13.09.2016р. на виконання судового рішення від 18.07.2016р. виданий відповідний наказ.

24.05.2018р. за вх.№2-2639/18 господарським судом одержано заяву про поновлення пропущеного строку для предявлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу, згідно з якою позивач просить суд поновити для Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт" строк для предявлення на виконання наказу від 13.09.2016р. на рішення господарського суду Одеської області від 18.07.2016р. у справі №916/1263/15-г та видати Державному підприємству "Миколаївський морський торговельний порт" дублікат наказу від 13.09.2016р. на рішення господарського суду Одеської області від 18.07.2016р. у справі №916/1263/15-г.

Ухвалою від 25.05.2018р. заяву Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт" про поновлення пропущеного строку для предявлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу призначено до розгляду у судовому засіданні на 01.06.2018р. з повідомленням сторін.

Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить відповідна телефонограма від 25.05.2018р., проте у судове засідання не зявився. При цьому неявка відповідача у судове засідання відповідно до ч.2 ст.329 ГПК України не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Представник позивача у судовому засіданні надав усні пояснення, згідно з якими позивач підтримує заяву та просить суд її задовольнити.

Розглянувши заяву позивача про поновлення пропущеного строку для предявлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.329 ГПК України у разі пропуску строку для пред'явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Звертаючись до господарського суду із заявою про поновлення строку для предявлення наказу до виконання, позивач посилається на те, що під час дослідження матеріалів претензійно-позовної справи по стягненню з Державного підприємства "Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів" основного боргу в сумі 324753,45 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 6494,36 грн. було встановлено відсутність оригіналу чи копії наказу від 13.09.2016р. у справі №916/1263/15-г, а також супровідних документів до нього чи доказів його направлення на примусове виконання. Також у журналі вхідної кореспонденції відсутні записи про отримання судового наказу від 13.09.2016р. №916/1263/15-г. У звязку з пропущенням строку на примусове виконання наказу суду від 13.09.2016р. у справі №916/1263/15-г, неможливістю визначити місцезнаходження оригіналу наказу, та виконати рішення без нього, приймаючи до уваги значний розмір суми боргу, позивач просить суд поновити строк для предявлення наказу до виконання та видати його дублікат.

На підтвердження викладених обставин позивачем надано копію журналу реєстрації вхідної кореспонденції за 2016 рік.

Як вище встановлено господарським судом, рішення господарського суду Одеської області від 18.07.2016р. у справі 916/1263/15-г набрало чинності 31.08.2016р.

13.09.2016р. на виконання даного рішення суду виданий відповідний наказ, який дійсний для предявлення у строк, передбачений Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.22 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції, яка була чинною станом на дату видачі судового наказу, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Отже, строк предявлення до виконання судового наказу суду від 13.09.2016р. у справі №916/1263/15-г становить до 01.09.2017р.

Згідно з положеннями ст.129 Конституції України обов'язковість рішення суду визначено однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України у своєму рішенні №18-рп/2012 від 13.12.2012р. вказав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу №5-рп/2013, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013р. зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012р. № 11-рп/2012).

З наведених приписів Конституції України та рішень Конституційного Суду України вбачається декларування законодавцем безумовного права кожного, на чию користь ухвалено судове рішення, на його виконання.

У ч.ч.2,4 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) як джерело права.

У рішенні Європейського суду від 20.07.2004р. у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін. Отже, для цілей ст.6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Правові висновки про те, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як складову частину судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якій йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу, містяться також у рішеннях Європейського суду у справах "Бурдов проти Росії", "Горнсбі проти Греції".

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа "ОСОБА_2 проти України", рішення Європейського суду від 15.10.2009р.).

Таким чином, виходячи з того, що причиною пропущення позивачем строку предявлення наказу до виконання є фактичне неотримання оригіналу цього наказу позивачем, а також з того, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права на судовий захист, господарський суд дійшов висновку про поновлення ДП "Миколаївський морський торговельний порт" строку для пред'явлення наказу господарського суду Одеської області від 13.03.2016р. у справі №916/1263/15-г до виконання.

Відповідно до п.19.4 Перехідних положень ГПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Враховуючи встановлення господарським судом відсутності у позивача оригіналу наказу від 13.03.2016р. у справі №916/1263/15-г, господарський суд дійшов висновку про видачу ДП "Миколаївський морський торговельний порт" дублікату наказу господарського суду Одеської області від 13.03.2016р. у справі №916/1263/15-г.

Керуючись ст.234, ст.329, п.19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.Заяву Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт" про поновлення пропущеного строку для предявлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу від 24.05.2018р. за вх.№2-2639/18 задовольнити.

2.Поновити Державному підприємству "Миколаївський морський торговельний порт" строк для пред'явлення наказу господарського суду Одеської області від 13.03.2016р. у справі №916/1263/15-г до виконання.

3.Видати Державному підприємству "Миколаївський морський торговельний порт" дублікат наказу господарського суду Одеської області від 13.03.2016р. у справі №916/1263/15-г.

Повну ухвалу складено 05.06.2018р.

Ухвала набирає чинності 01.06.2018р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повної ухвали.

Суддя Г.Є. Смелянець