ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 910/6490/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Жукова С.В., Ткаченко Н.Г.

за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

представники сторін:

позивача - директор, адвокат Хлівнюк М.М., Грет Я.П.

відповідача - Зденик Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Орендного підприємства "Спеціалізоване ремонтно - налагоджувальне управління № 7",

на постанову Київського апеляційного господарського суду

від 14.11.2017

у складі колегії суддів: Чорної Л.В. (головуючого), Гаврилюка О.М., Разіної Т.І.,

та на рішення Господарського суду міста Києва

від 03.07.2017

у складі судді: Літвінової М.Є.

у справі № 910/6490/17

за позовом орендного підприємства "Спеціалізоване ремонтно - налагоджувальне управління № 7",

до департаменту комунальної власності міста Києва виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання укладеним договору оренди з 08.09.1993

ВСТАНОВИВ:

1. Орендне підприємство "Спеціалізоване ремонтно-налагоджувальне управління № 7" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту комунальної власності м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання часом укладення Договору оренди 08.09.1993.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.07.2017 у справі

№ 910/6490/17 у задоволенні позову було відмовлено.

3. Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Орендне підприємство "Спеціалізоване ремонтно-налагоджувальне управління №7" звернулося до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2017 у справі №910/6490/17 та винести нове, яким позов задовольнити.

4. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2017 у справі №910/6490/17 залишено без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

5. 04.12.2017 Орендне підприємство "Спеціалізоване ремонтно - налагоджувальне управління № 7" звернулось до Вищого господарського суду України через Київський апеляційний господарський суд із касаційною скаргою № 55/01 від 04.12.2017 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 та на рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2017 у справі № 910/6490/17, підтвердженням чого є відбиток штампу відділення поштового зв'язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

6. 05.01.2018, на підставі частини 5 статті 31 та підпункту 6 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, справа № 910/6490/17 Господарського суду міста Києва разом з вказаною касаційною скаргою Орендного підприємства "Спеціалізоване ремонтно - налагоджувальне управління № 7" передана до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

7. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 910/6490/17 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Ткаченко Н.Г., судді - Жукова С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, заяви) між суддями від 05.03.2018.

8. Ухвалою Верховного Суду від 20.04.2018, відкрито касаційне провадження у справі № 910/6490/17 за касаційною скаргою Орендного підприємства "Спеціалізоване ремонтно - налагоджувальне управління № 7" № 55/01 від 04.12.2017 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 та на рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2017; призначено розгляд касаційної скарги на 31.05.2018.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

9. Не погодившись із постановою суду апеляційної інстанції Орендним підприємством "Спеціалізоване ремонтно-налагоджувальне управління №7" подано касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 та на рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2017 у справі № 910/6490/17, в якій скаржник просить відмінити рішення судів першої та апеляційної інстанцій та задовольнити позовні вимоги позивача, визнавши днем укладення договору оренди цілісного майнового комплексу "Спеціалізованого ремонтно-налагоджувального управління №7" - 08.09.1993.

10. Вказана скарга мотивована порушенням судами попередніх інстанцій норм матеріального права.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

11. Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на касаційну скаргу.

Позиція Верховного Суду

12. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

13. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

14. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

15. Судами попередніх інстанцій при розгляді справи було встановлено наступне.

15.1 Відповідно до позову, між позивачем та Управлінням комунальної власності м. Києва, правонаступником якого є відповідач, було укладено договір оренди цілісного майнового комплексу ДП "Спеціалізоване ремонтно-налагоджувальне управління № 7" терміном на 3 роки, причому пунктом 7.1. Договору встановлено, що договір вступає в силу з часу його підписання.

15.2 Пунктом 6.5. Договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.

15.3 Відповідно до укладеного Договору орендар створив орендне підприємство, яке здійснює господарську діяльність, використовуючи орендоване майно. Орендне підприємство підзвітне організації орендарів, названі юридичні особи є пов'язаними.

15.4 На першій сторінці договору оренди від руки чорнилом проставлено дату " 20 жовтня 1993р.", а на останній сторінці договору під підписом заступника Глави КМДА проставлено дату "08.09.1993р.".

15.5 На думку позивача, не може бути підписаний договір сторонами 20.10.1993, коли його затвердив чи контрасигнував заступник Глави КМДА 08.09.1993.

15.6 Позивач наполягає на тому, що датою укладення договору оренди є 08.09.1993.

15.7 У судовому засіданні колегією суддів Київського апеляційного господарського суду було оглянуто оригінали спірного договору, надані сторонами, договори ідентичні.

15.8 На першому аркуші спірного договору вказано, що договір оренди державного майна від 20.10.1993, без номера.

15.9 На останньому аркуші біля підпису Заступника Глави Київської міської державної адміністрації стоїть дата 08.09.1993.

16. Відповідно до статті 12 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

17. За статтею 12 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у ред. чинній на момент укладення спірного договору, договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору. У разі передачі спору на розгляд суду договір оренди вважається укладеним з моменту набрання чинності рішенням суду про укладення договору оренди і на умовах, зазначених у ньому.

18. Відповідно до пункту 2 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у відповідній редакції, при відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору після закінчення його строку він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

19. Відповідно до пункту 2 Декрету Кабінету Міністрів України "Про додаткове регулювання орендних відносин" від 15.12.1992 №9-92, у відповідній редакції, установлено, що при передачі в оренду цілісних майнових комплексів підприємств, організацій, їх структурних підрозділів, а також нежилих приміщень орендодавець повинен одержати на це згоду органу, уповноваженого управляти відповідним державним майном, та погодити з ним істотні умови договору оренди.

20. Судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що дата погодження та дата укладення договору не є тотожними поняттями, оскільки після погодження правочину слідує його укладення у встановлений законодавством термін.

21. За загальним правилом договір є укладеним з моменту коли сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

22. За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли вірно висновку про те, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

23. Враховуючи наведене, доводи скаржника які вказані в касаційній скарзі спростовуються вищевикладеним.

24. В силу приписів статті 300 Господарського процесуального кодексу України (у редакції від 15.12.2017), суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

25. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Рябих проти Росії", "Нєлюбін проти Росії"), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

26. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

27. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

28. Таким чином, посилання та доводи скаржника не знайшли свого підтвердження, в якості підстав скасування судових рішень під час касаційного провадження.

29. Відповідно статті 309 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

30. Згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній до 15.12.2017, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

31. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

32. Оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції таким вимогам закону відповідають.

33. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

34. Вказані вимоги судами попередніх інстанцій при винесенні оскаржуваних рішень були дотримані.

35. Оскільки підстав для скасування рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції немає, то судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 Верховний Суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу орендного підприємства "Спеціалізоване ремонтно - налагоджувальне управління № 7" від 04.12.2017 № 55/01 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 та на рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2017 у справі № 910/6490/17 залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2017 у справі № 910/6490/17 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Білоус

Судді С.В. Жуков Н.Г. Ткаченко