ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"31" травня 2018 р. Cправа № 902/1075/17

Господарський суд Вінницької області у складі судді Банаська О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного підприємства "Тульчинське лісомисливське господарство", м.Тульчин, Вінницька область

до: Фірми SIA "SOHO TREE", Латвійська республіка

про усунення перешкод в користуванні майном

За участю секретаря судового засідання Василишеної Н.О.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_1, довіреність № 1 від 03.01.2018 р. дійсна протягом одного року; НОМЕР_1 виданий Тульчинським РВ УМВС України в Вінницькій області 16.12.2002 р.

відповідача: не з'явився.

В С Т А Н О В И В :

Державним підприємством "Тульчинське лісомисливське господарство" заявлено позов до Фірми SIA "SOHO TREE" про усунення перешкод в користуванні майном.

Ухвалою суду від 07.12.2017 р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/1075/17 та призначено до її розгляду на 19.04.2108 р. (резервна дата 31.05.2018 р.).

Крім того даною ухвалою, враховуючи, що відповідач Фірма SIA "SOHO TREE" - є нерезидентом, зобов'язано позивача надати суду нотаріально засвідчений переклад на латвійську чи англійську мову ухвали суду про порушення провадження у справі № 902/1075/17 від 07.12.2017 р., позовної заяви № 1397 від 28.11.2017 р., прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів та завірену копію документу, який підтверджує право перекладача займатися перекладацькою діяльністю.

14.12.2017 р. представником позивача до суду подано пояснення по справі та супровідний лист вих. № 1431 від 14.12.2017 р. з долученими до нього документами на виконання вимог ухвали суду від 07.12.2017 р.

Ухвалою суду від 14.12.2017 р. провадження у справі № 902/1075/17 зупинено до 19.04.2018 р. у звязку з необхідністю забезпечення належного повідомлення про час та місце судового засідання відповідача-нерезидента.

27.02.2018 р. позивачем до суд подано клопотання вих. № 207 від 26.02.2018 р. про витребування доказів в порядку ст.ст. 80, 81 ГПК України.

02.04.2018 р. на адресу суду від Міністерства юстиції України надійшов лист вих. № 1454-30-18/12-487-18 від 26.03.2018 р. з документами, складеними під час виконання на території Латвійської республіки доручення суду про вручення судових документів Фірмі SIA "SOHO TREE" (відповідачу, нерезиденту), відповідно до яких судові документи вручені не були, оскільки представник відповідача на отримання вказаних документів не з'явився в звязку з чим 20.02.2018 р. вказані документи були надіслані рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на юридичну адресу відповідача вул. Ваверес 10, Цесіс, Цісійський край, Латвія, LV-4101.

19.04.2018 р. позивачем до суду подано супровідний лист вх. № 02-1-34/3407/18 від 19.04.2018 р. з рядом доданих до нього документів на виконання вимог ухвали від 07.12.2017 р.

Ухвалою суду від 19.04.2018 р. поновлено провадження у даній справі з призначенням підготовчого засідання. Крім того у зазначеній ухвалі суд дійшов висновку про розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження.

За результатами підготовчого судового засідання 19.04.2018 р. суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті про що постановлено ухвалу суду від цієї ж дати.

Крім того, ухвалою суду від 19.04.2018 р. з метою повідомлення відповідача - Фірма SIA "SOHO TREE" про час та місце судового засідання зупинено провадження у справі № 902/1075/17 до визначеної ухвалою від 07.12.2017 р. резервної дати до 31.05.2018 р.

31.05.2018 р. ухвалою суду провадження у справі поновлено з метою подальшого розгляду справи.

В судове засідання 31.05.2018 р. представник відповідача не з'явився, документів витребуваних ухвалою суду не надав, причин неявки та неподання документів не повідомив.

При цьому суд з урахуванням наявних у справі документів дійшов висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності відповідача виходячи з наступних міркувань.

У п. 8 роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 31.05.2002 р. № 04-5/608 "Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій" зазначено, що при вирішенні питання забезпечення своєчасного повідомлення у належній формі іноземних учасників судового процесу про час і місце розгляду справи, господарському суду слід враховувати таке.

Взаємодія судів України з судовими органами інших держав з цього питання, а також щодо виконання за кордоном інших процесуальних дій регулюються Конвенцією з питань цивільного процесу (Гаага, 1954) і угодами про взаємну правову допомогу, укладеними Україною з іншими державами. Відповідно до Законів України від 19.10.2000 року № 2052-III та № 2051-III з 26 листопада 2000 року набрали чинності для України Конвенція про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (Гаага, 1965) і Конвенція про отримання за кордоном доказів з цивільних і торгових справ (Гаага, 1970) із заявами та застереженнями. Цими заявами і застереженнями передбачено, зокрема, що названим у конвенціях центральним органом в Україні є Міністерство юстиції України, яке складає підтвердження про вручення документів і забезпечує передачу документів у цивільних або комерційних справах центральному органу юстиції іншої держави.

Відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах" Верховна Рада України постановила приєднатися від імені України до названої Конвенції із заявами та застереженнями, згідно з якими центральним органом, який має право отримувати документи від інших Договірних Сторін, а також складати підтвердження про вручення, є Міністерство юстиції України. Особливості виконання названої Конвенції визначено розділом VI Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України і Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 року № 1092/5/54 (далі - Інструкція).

Так, відповідне доручення про вручення документів за кордоном складається судом у формі прохання згідно з додатком до Інструкції. Заповненню з урахуванням приписів пунктів 6.2.1 і 6.2.2 Інструкції підлягають дві частини формуляра: "Прохання" і "Короткий виклад документа".

Якщо формуляр складається українською мовою, то його обов'язково необхідно супроводжувати перекладом французькою чи англійською мовами або мовою запитуваної держави.

Згідно рекомендації Спеціальної комісії по практичному застосуванню Гаазької конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, розроблених державами - учасницями Конвенції 28.10 - 04.11.2003 року, рекомендовано заявнику завжди надавати переклад документів, за винятком тих випадків, коли заявник має достатні підстави вважати, що адресат розуміє документ країни відправника.

Пунктом 6 Закону України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах" від 19 жовтня 2000 року № 2052-III встановлено, що, якщо виконано всі умови, зазначені у частині другій статті 15 Конвенції, суддя незалежно від положень частини першої статті 15 Конвенції може винести рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку документів.

Відповідно до частини 2 статті 15 зазначеної Конвенції кожна Договірна Держава може заявити, що суддя незалежно від положень частини першої цієї статті може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, в разі коли виконані всі нижчеперелічені умови:

a) документ передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією,

b) з дати направлення документа сплинув строк, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців,

c) не отримано будь-якого підтвердження незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

Таким чином, однією з вимог, при виконанні якої суддя може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, є закінчення строку з дати направлення документа, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців.

З огляду на приписи частини третьої статті 3 ГПК України та статті 3 Закону України "Про міжнародне приватне право" господарський суд повинен виходити з правил, встановлених у міжнародному договорі, тобто застосовувати щонайменше шестимісячний строк з моменту порушення провадження у справі.

Матеріалами справи підтверджується факт перекладу на англійську мову ухвали суду від 07.12.2017 р., прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів, короткого викладу документа, що підлягає врученню та позовної заяви.

Відповідно до вимог Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 р. копії ухвали про порушення провадження у справі № 902/1075/17 від 07.12.2017 р., перекладеної англійською мовою, прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів, завіреного печаткою суду, короткого викладу документа, що підлягає врученню та позовної заяви № 1397 від 28.11.2017 р., перекладеної англійською мовою надіслано Головному територіальному управлінню юстиції у Вінницькій області для подальшого скерування за належністю.

При цьому, 02.04.2018 р. на адресу суду від Міністерства юстиції України надійшов лист вих. № 1454-30-18/12-487-18 від 26.03.2018 р. з документами, складеними під час виконання на території Латвійської республіки доручення суду про вручення судових документів Фірмі SIA "SOHO TREE" (відповідачу, нерезиденту), відповідно до яких судові документи врученні не були, оскільки представник відповідача на отримання вказаних документів не з'явився, в звязку з чим 20.02.2018 р. вказані документи були надіслані рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на юридичну адресу відповідача вул. Ваверес 10, Цесіс, Цісійський край, Латвія, LV-4101.

Разом з тим суд зазначає, що ухвали суду від 07.12.2017 р., 14.12.2017 р. та 19.04.2018 р. також надсилались судом на електронну адресу відповідача, що вказана в матеріалах справи, а також безпосередньо на поштову адресу останнього.

Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення адресовану Фірмі SIA "SOHO TREE" кореспонденцію (ухвали від 07.12.2017 р. та 14.12.2017 р.) отримано 20.12.2017 р. та 27.12.2017 р. (а.с. 149-150, т. 1).

В той же час надіслані на адресу Фірми SIA "SOHO TREE" ухвали від 19.04.2018 р. повернуті до суду з відміткою "невідомий адресат" (а.с. 228-234, т. 1).

Враховуючи викладене суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Суд констатує, що відповідачем не подано клопотання, заяви, телеграми, в тому рахунку і щодо перенесення розгляду справи, її відкладення чи неможливості забезпечити участь в судовому засіданні свого представника.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 6-8 ст. 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов'язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв'язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв'язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає. Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини сьомої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду.

Згідно із п.п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов'язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов'язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; з'являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов'язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

При цьому суд враховує, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&ед рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, ч.2 ст.178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки провадження у даній справі було порушено 07.12.2017 р., суд здійснював повідомлення відповідача у спосіб передбачений Конвенцією із забезпеченням перекладу судових документів, долученням до останніх прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів, короткого викладу документа у формі визначеній Інструкцією про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень суд вважає, що вжив всіх розумних зусиль для вручення повідомлення відповідачем через компетентні органи запитуваної Держави.

Таким чином, з огляду на перебування в провадженні даної справи більше шести місяців, наявність доказів передання документу у спосіб передбачений Конвенцією, відсутність будь-якого підтвердження про отримання документа відповідачем та з урахування сукупності інших доказів повідомлення відповідача про розгляд спору, суд вважає можливим прийняти рішення по даній справі виходячи із приписів ч.2 ст.15 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах.

Відповідно ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про міжнародне приватне право" підсудність судам України є виключною у таких справах з іноземним елементом якщо нерухоме майно, щодо якого виник спір, знаходиться на території України, крім справ, що стосуються укладення, зміни, розірвання та виконання договорів у рамках державно-приватного партнерства, укладених Кабінетом Міністрів України, згідно з якими нерухоме майно є обєктом такого партнерства, а спір не стосується виникнення, припинення та реєстрації речових прав на такий обєкт.

Розгляд справи здійснюється з фіксуванням судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В судовому засіданні представником позивача до суду подано пояснення по справі вих. № 435 від 30.05.2018 р.

Крім того, позивачем в усному порядку заявлено клопотання в якому останній просить суд не розглядати раніше подане ним до суду клопотання вих. № 207 від 26.02.2018 р. про витребування доказів у звязку з відсутністю необхідності у його розгляді.

Враховуючи зазначене, судом не надається оцінка зазначеному клопотанню позивача про витребування доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як вбачається із змісту позовної заяви свої вимоги, позивач в обґрунтування заявлених вимог посилається на неможливість використання приміщення цеху, яке належить ДП "Тульчинське лісомисливське господарство" на праві господарського відання, за його призначенням, у звязку із зайняттям даного приміщення відповідачем своїм обладнанням та використанням у своїх цілях.

При цьому, працівники позивача не мають можливості здійснити обстеження приміщень цеху та використовувати їх у господарській діяльності з огляду на протиправну заміну замків на вїзних воротах на територію цеху і усіх приміщеннях дільниці та вчиненням фізичних перешкод в доступі на територію цеху.

Разом з тим, як вказує позивач, на момент звернення з позовом до суду будь-які договірні відносини між сторонами відсутні.

За твердженням позивача, на неодноразові вимоги щодо усунення перешкод у користуванні ДП "Тульчинське лісомисливське господарство" належним йому майном, звільнення приміщень дільниці від майна та обладнання, що належить Фірмі SIA "SOHO TREE", відповідач відповів відмовою та не вжив жодних дій на задоволення вимог позивача.

З огляду на вказане, позивач звернувся з позовом до суду про зобовязання відповідача усунути перешкоди у користуванні позивачем деревообробною дільницею по первинній переробці деревини Журавлівського лісництва шляхом звільнення приміщень дільниці від неправомірного перебування у них майна та обладнання , що належить Фірмі SIA "SOHO TREE" протягом 10-ти календарних днів з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Матеріали справи не містять будь-яких письмових пояснень в яких би було обґрунтовано процесуальну позицію відповідача по заявленому позову.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що Державне підприємство "Тульчинське лісомисливське господарство" є власником на праві повного господарського відання комплексу будівель та споруд за адресою Вінницька область, Тульчинський район, с. Маяки, вул. Інтернаціональна, буд. 37-а згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.10.2006 р. та витягу про реєстрацію право власності на нерухоме майно № 12184925 від 17.10.2006 р. (а.с.24-23, т. 1).

Відповідно до державного акта на право постійного користування землею І-ВН № 002475 виданого відповідно до рішення 19 сесії 3 скликання Журавлівської сільської ради народних депутатів від 09.06.2001 р., Тульчинському державному лісомисливському господарству обєднання "Вінницяліс" надано у постійне користування для ведення лісового господарства 2231,0 га землі в межах згідно платну користування (а.с. 25-26, т. 1).

06.12.2012 р. між Державним підприємством "Тульчинське лісомисливське господарство" в особі директора ОСОБА_2 (Позивач, Замовник) та Фірмою SIA "SOHO TREE" в особі директора ОСОБА_3 ОСОБА_4 (Відповідач, Виконавець) укладено договір № 226, відповідно до п.п. 1.1., 1.2. якого виконавець зобовязується надати консультативні і практичні послуги з переробки кореневої частини дерева (ясен), використовуючи спеціально виготовлену пилораму ПЛП-9 на підприємстві "Явір", спеціалізованому по виготовленню деревообробного обладнання в м. Корсунь-Шевченківський. Необхідне обладнання для переробки вищевказаної деревини і операторів надає виконавець (а.с. 59-60, т. 1).

Крім того, 11.02.2014 р., 15.01.2015 р. та 06.04.2015 р. між Державним підприємством "Тульчинське лісомисливське господарство" (Позивач, Замовник) та Фізичною особою-підприємець ОСОБА_5 (Підрядник) укладено договори підряду на виконання робіт по переробці деревини № 11 строком дії до 31.12.2014 р., № 15 та № 37 строком дії до 31.12.2015 р., відповідно до умов яких підрядник зобовязується виконувати роботу на власний ризик та за завданням замовника, а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу: надання послуг по обробці деревини на деревообробному обладнані підрядника (а.с. 61-70, т. 1).

18.06.2015 р. між ДП "Тульчинське лісомисливське господарство" та ФОП ОСОБА_5 укладено додаткову угоду про дострокове розірвання Договору підряду № 37 від 06.04.2015 р. з 22.06.2015 р. (а.с. 71, т. 1).

Згідно довіреності від 04.08.2015 р. ОСОБА_5 уповноважено Прєднієкс ОСОБА_3 представляти її інтереси як фізичної особи-підприємця та вирішення будь-яких питань, що її стосуються з усіма необхідними правами в усіх державних, громадських, господарських та інших органах, установах незалежно від підпорядкування, форми власності. Галузевої належності. Довіреність видана терміном на пять років без права передоручення (а.с 72, т. 1).

З матеріалів справи також слідує, що з моменту припинення договірних відносин між ДП "Тульчинське лісомисливське господарство" та ФОП ОСОБА_5, приміщення деревообробної дільниці по первинній переробці деревини Журавлівського лісництва залишилось зайнятим майном та обладнанням відповідача та останнім вчиняються перешкоди у доступі до вказаного приміщення працівникам позивача.

Зокрема, згідно повідомлення від 03.02.2016 р. менеджера Тульчинського відділу ТОВ "Безпека-Гарант" адресованого директору ДП "Тульчинське ЛМГ" виявлено факт самовільного зриву пломби, якою було опломбовано трансформаторну підстанцію. Пломбу було зірвано ОСОБА_3 ОСОБА_4, який намагався включити електрострум по території лісоскладу без дозволу ДП "Тульчинське ЛМГ" (а.с. 77, т.1).

04.02.2016 р. головним механіком "Тульчинське ЛМГ" складено доповідну, якою повідомлено директора "Тульчинське ЛМГ" про неможливість виконання розпорядження про відключення від електропостачання деревообробної дільниці по первинній переробці деревини Журавлівського лісництва у звязка з перешкоджання вчиненню зазначених дій зі сторони гр. А. ОСОБА_4 (а.с.78, т. 1).

05.02.2016 р. директором СО "Тульчинські ЕМ" листом вих. № 10-71-198 повідомлено відповідача про неможливість виконання заявки від 26.01.2016 р. по відключення ТП-209 в Журавлівському цеху переробки деревини у звязку з недопущенням до КТП та чиненням опору групою невідомих осіб та зі слів Тульчинського лісгоспу гр. ОСОБА_6 ОСОБА_3 (а.с. 79, т. 1).

10.05.2016 р. працівниками позивача складено комісійний акт обстеження стану електропроводки на території та в приміщенні деревообробної дільниці по первинній переробці деревини Журавлівського лісництва, яким встановлено, що електропровід, який здійснює подачу електроенергії від вводу до приміщення контори дільниці має ознаки пошкодження, як в місцях підключення так і по довжині кабелю. При цьому, провести подальше обстеження обєкту електропроводки не виявилось можливими у звязку з перешкоджанням гр. ОСОБА_6 ОСОБА_3 в доступі до розподільчого щитка. Крім того, обстеженням встановлено факт самовільного здійснення гр. ОСОБА_6 ОСОБА_3 підключення до електромережі будівлі контори з домогосподарства за адресою с. Маяки вул.. Інтернаціональна, 38 (а.с. 73, т. 1).

Крім того, 10.05.2016 р. складено комісійний акт про перешкоджання в проведенні робіт відповідно до якого гр. ОСОБА_6 ОСОБА_3 вчинено перешкоджання в проведенні ремонтних робіт електропроводки та підключення електропостачання в приміщення охорони (а.с. 74, т. 1).

24.06.2016 р. працівниками позивача складено комісійний акт про перешкоджання діяльності лісової охорони, яким встановлено, що гр. ОСОБА_6 ОСОБА_3 вчинено перешкоджання виконання працівниками лісової охорони їх функціональних обовязків по забезпеченню протипожежної безпеки шляхом встановлення перед робочою частиною кущоріза, що могло призвести до нанесення травм їм особисто та працівникам підприємства (а.с. 75, т. 1).

Також в матеріалах справи міститься рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 02.08.2016 р. у справі № 148/72/16-ц за позовом Державного підприємства "Тульчинське лісомисливське господарство" до Пріднієкса ОСОБА_3 про звільнення безпідставно зайнятого комплексу будівель та споруд державного підприємства, яким в задоволені позову ДП "Тульчинське лісомисливське господарство" відмовлено у вязку з тим, що правовідносини зі знаходження деревообробного обладнання та іншого майна у приміщеннях позивача виникли не з відповідачем, як фізичною особою, а пов'язані з існуванням договірних відносин (господарською діяльністю) позивача та юридичних осіб, представником яких являвся відповідач, факти чинення відповідачем перешкод в користуванні ввіреним позивачу майном як і причинення цими діями матеріальної шкоди не доведені (а.с. 206-213, т. 1).

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 26.09.2016 р. рішення Тульчинського районного суду від 02.08.2016 р. у справі № 148/72/16-ц залишено без змін (а.с. 214-219, т. 1).

При цьому апеляційним судом зазначено: "Суд вірно встановив, що чуже обладнання та майно з'явилось на майновому комплексі деревообробної дільниці позивача з відома і дозволу останнього на виконання укладеного з фірмою SIA "SOHO TREE" в особі ОСОБА_4 договору № 226 від 06.12.2012 р., що фактично є договором про співпрацю в галузі переробки деревини, який ними виконувався, про що свідчать докази, що є в матеріалах справи. Фактичне виконання зазначеного договору обома сторонами у вигляді надання позивачем приміщень, а відповідачем обладнання, забезпечення здобуття навиків та праці на ньому працівників ДП, а також отримання державним підприємством від спільної діяльності коштів у розмірі 50 000 євро підтвердив свідок ОСОБА_11 - директор ДП.

Факт згоди позивача та встановлення в 2013 році у приміщеннях позивача обладнання фірми та перебування іншого майна, саме як наслідку укладеного договору з даною фірмою, а не обладнання ОСОБА_7, як фізичної особи підтвердив у судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 Останній у судовому засіданні підтвердив, що жодних правовідносин з ОСОБА_6, як фізичною особою та правових підстав для перебування його майна у приміщеннях ДП не існувало.

Відповідач також категорично заперечив наявність у нього особистого права власності на зазначене обладнання і пояснив, що виступав у даних відносинах з ДП виключно як посадова особа SIA "SOHO TREE" в рамках укладеного договору.

Вказане підтверджено іншими матеріалами справи, які за клопотанням позивача дослідив суд апеляційної інстанції, а саме: копією свідоцтва про реєстрацію "SIA SOHO TREE", керівництвом по експлуатації деревообробного обладнання, довідкою та видатковою накладною про здійснення в грудні 2012 року фірмою "SIA SOHO TREE" модернізації пристрою стрічкопильного ПЛП-9,накладною № 32 від 23.03.2013 року про придбання фірмою SIA "SOHO TREE" станка стрічково-пилкового ЛС-80,інструкціями та технічними паспортами на обладнання з гарантійним терміном на ім'я фірми, договором про спільне використання виробничого деревообробного обладнання фірми SIA "SOHO TREE" і ФОП "Железняк" від 10.02.2014 року".

Згідно акту контрольного обстеження будівель від 22.02.2017 р. вхід на територію дільниці та розміщені на її території обєкти обмежені навісним замком. При цьому наявне в приміщеннях обладнання належать Фірмі SIA "SOHO TREE" (а.с. 76, т. 1).

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 02.10.2017 р. (справа АС № 42л/2017), укладений між ДП "Тульчинське лісомисливське господарство" та Фірмою SIA "SOHO TREE" договір № 226 від 06.12.2012 р. про надання консультативних та практичних послуг розірвано (а.с. 27-46, т. 1).

08.11.2017 р. та 09.11.2017 р. позивач звертався до відповідача та гр.ОСОБА_4 з письмовими вимогами про звільнення приміщення та території дільниці по первинній переробці деревини Журавлівського лісництва у відповідь на які останніми повідомлено про відсутність підстав для звільнення приміщення та законність знаходження обладнання Фірмі SIA "SOHO TREE" на території дільниці (а.с. 47-54, т. 1).

14.11.2017 р. працівниками позивача складено комісійний акт обстеження території та приміщень деревообробної дільниці по первинній переробці деревини Журавлівського лісництва під час проведення щорічної інвентаризації, яким встановлено, що на території деревообробного цеху знаходяться автомобілі УРАЛ та JEEP, пиломатеріал (дошка) та лафет, а в приміщеннях цеху, контори та лазні ряд речей, які згідно пояснень ОСОБА_3 ОСОБА_4 є власністю Фірми SIA "SOHO TREE". При цьому, ОСОБА_4 не надав можливість описати всі речі, які знаходяться в приміщеннях дільниці (а.с. 57, т. 1).

20.11.2017 р. працівниками ДП "Тульчинське лісомисливське господарство" складено комісійний акт, яким встановлено неможливість вільного доступу на територію та до приміщень деревообробної дільниці у звязку з навішуванням замків на вїзних воротах та приміщеннях деревообробної дільниці (а.с. 58, т. 1).

21.11.2017 р. позивач звернувся повторно до представника Фірмі SIA "SOHO TREE" з вимогою вих. № 1382 від 17.11.2017 р. про звільнення приміщення та території дільниці по первинній переробці деревини Журавлівського лісництва, однак після ознайомлення з текстом вимоги представник Фірмі SIA "SOHO TREE" ОСОБА_4 відмовився від проставлення підпису про отримання вимоги про що складено акт про вручення письмової вимоги від 21.11.2017 р. (а.с. 55-56, т. 1).

Також в справі, наряду з іншим, наявні ряд звернень позивача у період 2016-2017 р.р. до органів поліції та прокуратури та відповідей правоохоронних органів на вказані звернення останнього з приводу зайняття приміщення, яке є предметом розгляду даного спору за результатом розгляду яких повідомлено про відсутність ознак кримінального правопорушення, в зв'язку з чим інформація до ЄРДР внесенню не підлягає та зазначено про наявність між сторонами цивільно-правових відносин, які вирішуються в судовому порядку (а.с. 84-108, т. 1).

При цьому, згідно витягу з кримінального провадження № 0000639 від 27.11.2017 р. Тульчинським відділенням поліції Немирівського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області відкрито досудове розслідування за фактом протиправних дій гр. ОСОБА_3 ОСОБА_4 за фактом утримання та використання майна ДП "Тульчинське ЛМГ" (а.с. 109, т. 1).

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог із врахуванням встановлених обставин справи, надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам та наявним в справі доказам, суд виходить із наступного.

Згідно зі ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принципи верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи законний інтерес. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав усіх субєктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Згідно зі статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 136 ГК України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами; власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб'єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства; щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності; суб'єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника.

Статтею 317 ЦК України визначено зміст права власності, частиною першою якої передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У розумінні приписів наведеної норми право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом.

Тобто, тлумачення статті 391 ЦК України свідчить, що негаторний позов застосовується для захисту права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння коли право власності може бути порушено без безпосереднього вилучення майна у власника (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.04.2018 р. у справі № 363/3032/16-ц).

Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Предмет негаторного позову становитиме вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом (шляхом звільнення виробничих приміщень власника від неправомірного перебування у них майна третіх осіб, виселення громадян з неправомірно займаних жилих приміщень власника, знесення неправомірно збудованих споруд, накладення заборони на вчинення неправомірних дій щодо майна власника).

Підставою для подання негаторного позову (характерною ознакою негаторного позову) є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.04.2018 р. у справі № 924/623/16).

Крім того, однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 916/23/17).

При цьому, положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору (постанова Верховного Суду України від 27 .05.2015 р. у справі № 6-92цс15).

Отже, встановлення саме зазначених обставин входить до предмета доказування у даній справі.

Судом вході розгляду даної справи встановлено, що Державне підприємство "Тульчинське лісомисливське господарство" є власником на праві повного господарського відання комплексу будівель та споруд за адресою Вінницька область, Тульчинський район, с. Маяки, вул. Інтернаціональна, буд. 37-а згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.10.2006 р. та витягу про реєстрацію право власності на нерухоме майно № 12184925 від 17.10.2006 р.

При цьому, відповідно до державного акта на право постійного користування землею І-ВН № 002475 Тульчинському державному лісомисливському господарству обєднання "Вінницяліс" згідно рішення 19 сесії 3 скликання Журавлівської сільської ради народних депутатів від 09.06.2001 р., надано у постійне користування для ведення лісового господарства 2231,0 га землі в межах згідно платну користування.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що належним користувачем приміщень деревообробної дільниці по первинній переробці деревини Журавлівського лісництва усунення перешкод в користуванні якої є предметом розгляду даної справи, в тому числі земельної ділянки на якій розміщено дані приміщення, є Державне підприємство "Тульчинське лісомисливське господарство".

Разом з тим з матеріалів справи слідує, що відповідачем (Фірма SIA "SOHO TREE") вчиняються перешкоди у користуванні належним позивачу майном.

Зокрема, відповідачем розміщено в приміщенні деревообробної дільниці належне йому майно та обладнання, обмежено доступ працівників підприємства до будівель дільниці шляхом навішування замків на в'їзні ворота та приміщення дільниці, обмежено доступ до розподільчого щитка на території цеху, здійснено перешкоджання в проведенні ремонтних робіт електропроводки та підключення електропостачання в приміщення охорони, вчинено перешкоди виконання працівниками лісової охорони їх функціональних обов'язків по забезпеченню протипожежної безпеки.

На підтвердження вказаних фактів в справі наявні акти контрольного обстеження будівель, обстеження території та приміщень дільниці, про неможливість вільного доступу на територію та до приміщень, обстеження стану електропроводки, про перешкоджання в проведенні ремонтних робіт, про перешкоджання діяльності лісової охорони.

Крім того, в матеріалах справи містяться неодноразові звернення позивача до правоохоронних органів з приводу факту перешкоджання відповідачем та особи яка діє від його імені використання приміщень дільниці та листування позивача адресоване відповідачу про звільнення приміщення та території дільниці.

Також розміщення в приміщеннях позивача майна Фірми SIA "SOHO TREE" та вчинення ОСОБА_6 дій щодо його використання саме як посадовою особою Фірми SIA "SOHO TREE" підтверджується рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 02.08.2016 р. у справі № 148/72/16-ц, яким в задоволені позову ДП "Тульчинське лісомисливське господарство" до Пріднієкса ОСОБА_3 про звільнення безпідставно зайнятого комплексу будівель та споруд державного підприємства відмовлено у вязку з тим, що правовідносини зі знаходження деревообробного обладнання та іншого майна у приміщеннях позивача виникли не з відповідачем, як фізичною особою, а пов'язані з існуванням договірних відносин (господарською діяльністю) позивача та юридичних осіб, представником яких являвся відповідач.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 26.09.2016 р. рішення Тульчинського районного суду від 02.08.2016 р. у справі № 148/72/16-ц залишено без змін.

При цьому апеляційним судом зазначено: "Суд вірно встановив, що чуже обладнання та майно з'явилось на майновому комплексі деревообробної дільниці позивача з відома і дозволу останнього на виконання укладеного з фірмою SIA "SOHO TREE" в особі ОСОБА_4 договору № 226 від 06.12.2012 р., що фактично є договором про співпрацю в галузі переробки деревини, який ними виконувався ,про що свідчать докази, що є в матеріалах справи. Фактичне виконання зазначеного договору обома сторонами у вигляді надання позивачем приміщень, а відповідачем обладнання, забезпечення здобуття навиків та праці на ньому працівників ДП, а також отримання державним підприємством від спільної діяльності коштів у розмірі 50 000 евро підтвердив свідок ОСОБА_11 - директор ДП.

Факт згоди позивача та встановлення в 2013 році у приміщеннях позивача обладнання фірми та перебування іншого майна, саме як наслідку укладеного договору з даною фірмою, а не обладнання ОСОБА_7, як фізичної особи підтвердив у судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 Останній у судовому засіданні підтвердив, що жодних правовідносин з ОСОБА_6, як фізичною особою та правових підстав для перебування його майна у приміщеннях ДП не існувало.

Відповідач також категорично заперечив наявність у нього особистого права власності на зазначене обладнання і пояснив, що виступав у даних відносинах з ДП виключно як посадова особа SIA "SOHO TREE" в рамках укладеного договору.

Вказане підтверджено іншими матеріалами справи, які за клопотанням позивача дослідив суд апеляційної інстанції, а саме: копією свідоцтва про реєстрацію "SIA SOHO TREE", керівництвом по експлуатації деревообробного обладнання, довідкою та видатковою накладною про здійснення в грудні 2012 року фірмою "SIA SOHO TREE" модернізації пристрою стрічкопильного ПЛП-9,накладною № 32 від 23.03.2013 року про придбання фірмою SIA "SOHO TREE" станка стрічково-пилкового ЛС-80, інструкціями та технічними паспортами на обладнання з гарантійним терміном на ім'я фірми, договором про спільне використання виробничого деревообробного обладнання фірми SІA "SOHO TREE" і ФОП "Железняк" від 10.02.2014 року".

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття рішення та його перегляду в апеляційному порядку) рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення (ст. 319 Цивільного процесуального кодексу України, в редакції чинній на момент прийняття рішення та його перегляду в апеляційному порядку).

Таким чином, на момент розгляду даної справи рішення суду у справі № 148/72/16-ц є такими, що набрали законної сили - 26.09.2016 р.

Відтак, встановлені Тульчинським районним судом Вінницької області та Апеляційним судом Вінницької області в ході розгляду справи № 148/72/16-ц обставини стосовно розміщення в приміщеннях позивача майна Фірми SIA "SOHO TREE" та вчинення ОСОБА_6 дій щодо його використання саме як посадовою особою Фірми SIA "SOHO TREE" в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України є преюдиційними для розгляду даної справи.

При цьому, суд зазначає, що рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 02.10.2017 р. (справа АС № 42л/2017), укладений між ДП "Тульчинське лісомисливське господарство" та Фірмою SIA "SOHO TREE" договір № 226 від 06.12.2012 р. про надання консультативних та практичних послуг розірвано.

В свою чергу, укладені 11.02.2014 р., 15.01.2015 р. та 06.04.2015 р. договори між Державним підприємством "Тульчинське лісомисливське господарство" та Фізичною особою-підприємець ОСОБА_5, представником якої згідно довіреності від 04.08.2015 р. уповноважено Прєднієкс ОСОБА_3 (який являється також посадовою особою SIA "SOHO TREE"), є припиненими 31.12.2014 р., 31.12.2015 р. та 22.06.2015 р. відповідно.

Будь-які інші договірні відносини між сторонами, в тому числі між позивачем та ФОП ОСОБА_5, окрім тих, що існували згідно договорів вказаних вище, а також жодні інші правові підстави перебування майна SIA "SOHO TREE" на території та в приміщеннях дільниці позивача відсутні. Іншого сторонами не надано та матеріали справи не містять.

Такими чином, низка встановлених вище встановлених обставин справи переконливо свідчать, що позивач є власником приміщень дільниці, відповідачем не оспорюється право власності позивача на вказані будівлі, однак останній посадовою особою якого є А.ОСОБА_4 за відсутності жодних договірних відносин між сторонами на протязі тривалого часу та момент звернення до суду учиняються перешкоди у користуванні зазначеним майном та зайнятті майном та обладнанням SIA "SOHO TREE".

Разом з тим, суд констатує, що наявність довіреності від 04.08.2015 р. строком дії 5 років, якою ОСОБА_5 уповноважено Прєднієкс ОСОБА_3 представляти її інтереси жодним чином не є підтвердженням правомірності знаходження майна та обладнання Фірми SIA "SOHO TREE" у приміщеннях позивача, позаяк між сторонами справи, в тому числі між позивачем та ОСОБА_5 відсутні жодні договірні (зобов'язальні) відносини з приводу вказаного.

З урахуванням викладеного в своїй сукупності, враховуючи встановлення судом усіх умов, які є необхідними для захисту прав власника майна шляхом усунення перешкод у користуванні майном в порядку ст. 391 ЦК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог ДП "Тульчинське лісомисливське господарство" деревообробною дільницею по первинній переробці деревини Журавлівського лісництва та наявність підстав для задоволення позову останнього в повному обсязі.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову Державного підприємства "Тульчинське лісомисливське господарство" в повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст.129 ГПК України.

31.05.2018 р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення із зазначенням про відкладення складання тексту повного судового рішення на строк не більше ніж на десять днів з дня закінчення розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати фірму SIA "SOHO TREE"? Латвійська республіка, LV 391VAVARES 10, CESIS Cesu Novadsa/s "Swedbank", Kods/HABALV22 KONTS, LV61HABA486 усунути перешкоди в користуванні Державним підприємством "Тульчинське лісомисливське господарство", вул.Відродження 36, м.Тульчин, Вінницька область, 23600 (ідентифікаційний код - 00991479) деревообробною дільницею по первинній переробці деревини Журавлівського лісництва (вул.Інтернаціональна, 37а, с.Маяки, Тульчинський район, Вінницька область) шляхом звільнення приміщень дільниці від неправомірного перебування у них майна та обладнання, що належить фірмі SIA "SOHO TREE" протягом 10 (десяти) календарних днів, з дня набрання судовим рішенням законної сили.

3. Стягнути з фірми SIA "SOHO TREE", Латвійська республіка, LV 391VAVARES 10, CESIS Cesu Novadsa/s "Swedbank", Kods/HABALV22 KONTS, LV61HABA486 на користь Державного підприємства "Тульчинське лісомисливське господарство", вул.Відродження 36, м.Тульчин, Вінницька область, 23600 (ідентифікаційний код - 00991479) - 1 600 грн 00 коп. відшкодування витрат по сплаті судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

5. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 04 червня 2018 р.

Суддя О.О. Банасько

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи.

2 - позивачу - вул. Відродження, 36, м. Тульчин, Вінницька область, 23600.

3 - відповідачу - LV 391VAVARES 10, Латвійська республіка.'