КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2018 р. Справа№ 911/1532/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Верховця А.А.

Остапенка О.М.

за участю секретаря судового засідання Титарєвої Г.І.,

представників:

від боржника - Анненкова О.Ю.,

від ПАТ "Банк "Софійський" - Холоденко Г.М.,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Софійський"

на ухвалу Господарського суду Київської області

від 17.01.2018 (повний текст складено 22.01.2018, суддя Лопатін А.В.)

у справі 911/1532/17

за заявою боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ірпінська АЗС" (код 24450669)

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.01.2018 у справі № 911/1532/17 визнано кредитором ТОВ "Ірпінська АЗС" ПАТ "Банк "Софійський" з грошовими вимогами на суму 117914172,31 грн.; в іншій частині кредиторські вимоги ПАТ "Банк "Софійський" відхилено; затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "Ірпінська АЗС", до якого включено: ПАТ "Банк "Софійський" з грошовими вимогами у розмірі 13663613,09 грн., з яких: 3200,00 грн. підлягають задоволенню в першу чергу, 3580911,40 грн. - в четверту чергу, 10079501,69 грн. - в шосту чергу; ПАТ КБ "Приватбанк" з грошовими вимогами у розмірі 3551270,15 грн., з яких: 3200,00 грн. підлягають задоволенню в першу чергу, 2087931,87 грн. - в четверту чергу, 1460138,28 грн. - в шосту чергу; окремо внесено до реєстру вимог кредиторів вимоги ПАТ "Банк "Софійський" у розмірі 104250559,22 грн., як забезпечені заставою майна банкрута та підлягають погашенню за рахунок майна ТОВ "Ірпінська АЗС", що є предметом іпотеки в позачерговому порядку.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, ПАТ "Банк "Софійський" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 17.01.2018 в частині кредиторських вимог ПАТ "Банк "Софійський" та ухвалити нове рішення, яким визнати вимоги банку в сумі 165618291,47 грн., які забезпечені заставою майна боржника.

Скарга мотивована тим, що суд першої інстанції необґрунтовано відхилив частину грошових вимог до боржника як майнового поручителя згідно іпотечних договорів із посиланням на оцінку предмету застави, погодженої сторонами в відповідних договорах застави (іпотеки), оскільки відповідно до умов укладених між Банком та боржником забезпечувальних договорів, заставою/іпотекою забезпечується повне виконання кредитних зобов'язань. За твердженням Банку, в договорах іпотеки та застави вартісна оцінка майна, переданого в забезпечення, встановлювалася сторонами як погодження безумовної мінімальної вартості реалізації вказаного майна при виникненні необхідності реалізації майна у випадку непогашення боргу позичальником. Ця вартісна оцінка заставного/іпотечного майна при реалізації могла змінитися як в сторону збільшення так і в сторону зменшення і сторони в договорах забезпечення передбачали, що ціна майна повинна встановлюватися при його безпосередній реалізації.

Боржник подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити оскаржувану ухвалу без змін, апеляційну скаргу без задоволення. На переконання боржника, його відповідальність перед банком як майнового поручителя обмежується вартістю предмету застави, визначеної у відповідних забезпечувальних договорах.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Банк "Софійський".

В судовому засіданні 19.04.2018 було оголошено перерву до 22.05.2018 відповідно до ст. 216 ГПК України.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Провадження у справах про банкрутство регулюється Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 року № 2343-XII (далі - Закон про банкрутство), Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законодавчими актами України.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Універсалнафтозбут" було перейменовано у Товариство з обмеженою відповідальністю "Ірпінська АЗС" та змінено його місцезнаходження.

Голова ліквідаційної комісії Товариства з обмеженою відповідальністю "Ірпінська АЗС" звернувся до Господарського суду Київської області з заявою про порушення справи про банкрутство, у зв'язку з недостатністю активів боржника для повного задоволення кредиторських вимог, в порядку статті 95 Закону про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 31.05.2017 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Ірпінська АЗС", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою Господарського суду Київської області від 14.06.2017 визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "Ірпінська АЗС" та відкрито його ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута Анненкову Олену Юріївну.

15.06.2017 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднено оголошення (повідомлення) про визнання ТОВ "Ірпінська АЗС" банкрутом та відкриття його ліквідаційної процедури за № 43770.

18.07.2017 до Господарського суду Київської області від ПАТ "Банк "Софійський" надійшла заява (з урахуванням уточнень та доповнень) з кредиторськими вимогами до банкрута в розмірі 165618291,47 грн.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, грошові вимоги в сумі 90151105,63 грн. виникли у зв'язку із укладанням генеральної кредитної угоди № 32/1-1-2-10 від 20.04.2012 та кредитним договором № 32/1-1-2-10/2 від 08.08.2012, а також генеральної кредитної угоди № 01/32/017 від 02.09.2013 та Кредитного договору № 010/32/029 від 26.11.2013, укладені між ПАТ "БАНК Софійський" та ТОВ "Універсалнафтозбут" (ТОВ "Ірпінська АЗС").

Так з метою забезпечення виконання зобов'язань за генеральною кредитною угодою № 32/1-1-2-10 від 20.04.2012 р. та кредитним договором № 32/1-1-2-10/2 від 08.08.2012 р. між ПАТ "БАНК Софійський" та ТОВ "Універсалнафтозбут" (ТОВ "Ірпінська АЗС") були укладені наступні іпотечні договори:

Іпотечний договір № 32/1-1-2-10-ІП-24 від 18.06.2012 р. (з наступними змінами та доповненнями), згідно п. 2.1., п. 2.2 якого Сторони визначили, що Іпотека забезпечує повне виконання грошових зобов'язань Іпотекодавця перед Банком (в іпотеці Громадський будинок Автозаправочна станція з будівлею торгівельного комплексу площню 112,7 кв.м. за адресою: Донецька область, Старобешівський район, м. Комсомольське, вул. Садова, буд. 27);

Іпотечний договір № 32/1-1-2-10-Іп-25 від 19.06.2012 р. (з наступними змінами та доповненнями), згідно п. 2.1., п. 2.2 якого Сторони визначили, що Іпотека забезпечує повне виконання грошових зобов'язань Іпотекодавця перед Банком (в іпотеці Нежитлова будівля, АЗС площа 17,4 кв.м за адресою: Донецька область, Старобешівський район, с. Кумачове, вул. Леніна, буд. 1 "б").

Іпотечний договір № 32/1-1-2-10-Іп-26 від 18.06.2012 р. (з наступними змінами та доповненнями), згідно п. 2.1., п. 2.2 якого Сторони визначили, що Іпотека забезпечує повне виконання грошових зобов'язань Іпотекодавця перед Банком (в іпотеці Нежитлова будівля, АЗС контора площа 42,6 кв.м. та пост ТО площа 47,7 кв.м. за адресою: Донецька область, Старобешівський район, смт. Старобешеве, вул. Мічуріна, буд. 1 "а" розташований на земельній ділянці 0 02 0000 786)

Іпотечний договір № 32/1-1-2-10-Іп-26 від 18.06.2012 р. (з наступними змінами та доповненнями), згідно п. 2.1., п. 2.2 якого Сторони визначили, що Іпотека забезпечує повне виконання грошових зобов'язань Іпотекодавця перед Банком (іпотека Автозаправна станція площа 13,9 кв.м. за адресою: Донецька область, Старобешівський район, с. Мар'янівка, вул. Миру, буд. 2 "б")

Іпотечний договір № 32/1-1-2-10/1-Іп-27 від 19.06.2012 р. (з наступними змінами та доповненнями), згідно п. 2.1., п. 2.2 якого Сторони визначили, що Іпотека забезпечує повне виконання грошових зобов'язань Іпотекодавця перед Банком (іпотека - нежитлова будівля, АЗС № 2 площа 27,8 кв.м. за адресою: Донецька область, Старобешівський район, с. Стила, вул. Леніна, буд. 23 "а").

Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за генеральною кредитною угодою № 01/32/017 від 02.09.2013 р. та кредитним договором № 010/32/029 від 26.11.2013 р. між ПАТ "БАНК Софійський" та ТОВ "Універсалнафтозбут" (ТОВ "Ірпінська АЗС") були укладені наступні Договори застави та Іпотечні Договори:

Договір застави обладнання № 12/32/022 від 04.09.2013 р. (з наступними змінами та доповненнями), згідно п. 1.1., п. 2.2 якого Сторони визначили, що Іпотека забезпечує повне виконання грошових зобов'язань Іпотекодавця перед Банком (виробниче обладнання в кількості 31 од.)

Договір застави обладнання № 12/32/059 від 26.11.2015 р., згідно п. 1.1., якого Сторони визначили, що застава забезпечує повне виконання грошових зобов'язань Заставодавця перед Банком (предмет застави - обладнання заправної станції п. 1.2. Договору застави).

Іпотечний договір № 12/32/021 від 04.09.2013 р. (з наступними змінами та доповненнями), згідно п. 2.1., п. 2.2 якого Сторони визначили, що Іпотека забезпечує повне виконання грошових зобов'язань Іпотекодавця перед Банком (іпотеки - будівля АЗС - площею 99,3 кв.м. Донецька область, Ясинуватський район, селище Красний Партизан вул. Побєди, будинок 1Б; площею 91,8 кв.м. Донецька область, Ясинуватський район, смт Верхньоторецьке вул. Фабрична, будинок 1А.; площею 97,8 кв.м. Донецька область, м. Краматорськ, вул. Орджонікідзе, будинок 20).

Іпотечний договір № 12/32/058 від 26.11.2015 р., згідно п. 2.1., п. 2.2 якого Сторони визначили, що Іпотека забезпечує повне виконання грошових зобов'язань Іпотекодавця перед Банком (іпотека-майновий комплекс АЗС - приміщення операторської Літ. А-1, загальною площею 66,9 кв. м; будівля майстерні Літ. В, загальною площею 33,5 кв. м; гараж Літ. Г , загальною площею 32,7 кв. м; приміщення вбиральні Літ. Д , загальною площею 3,5 м.кв.; будівля сховища Літ. Ж , загальною площею 72,5 кв. м; навіс Літ. Б, загальною площею 167,40 кв. м; споруда автомобільного газо-заправочного комплексу Літ. Е, а саме автомобільного газо-заправочного пункту, який складається з паливороздаточної колонки, ємності, газопроводу, за адресою Донецька область, Амвросіївський район, м. Амвросіївка, Донецьке шосе, 1.

Заявлені вимоги грошові вимоги на підставі зазначених вище кредитних договорів в сумі 90151105,63 грн. складаються в тому числі з пені в сумі 10540467,72 грн.

Як підтверджується матеріалами справи, до 26.01.2017 ТОВ "Ірпінська АЗС" знаходилось у м. Донецьк по вул. Петровського, буд. 4 А., у зв'язку з чим щодо такого господарського товариства діє мораторій на виконання договірних зобов'язань та нарахування пені і штрафів на основну суму заборгованості за кредитними та іншими договірними зобов'язаннями у відповідності до ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на проведення антитерористичної операції"

Тобто, нарахування пені за прострочення сплати основного кредитного зобов'язання та відсотків, має розпочинатись з дня зміни місцезнаходження боржника, тобто з 26.01.2017, у зв'язку з чим місцевий господарський суд обґрунтовано здійснив перерахунок заявленої до визнання пені та встановив її розмір в сумі 10079501,69 грн.

Одночасно колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що розмір кредиторських вимог по тілу кредиту та відсоткам за користування кредитом за вищенаведеними договорами, з урахуванням курсу НБУ, встановленого станом на дату подання кредиторської заяви, становить 79511083,40 грн.

При цьому, сума забезпечених вимог згідно договорів іпотеки та застави, з урахуванням внесених до них змін, становить 75930172,00 грн., що узгоджено сторонами у наступних угодах:

- іпотечний договір № 32/1-1-2-10-Іп-24 від 18.06.2012 р. (зі змінами), згідно якого сторони визначили заставну вартість предмета іпотеки в сумі 7500000,00 грн.

- іпотечний договір № 32/1-1-2-10-Іп-25 від 19.06.2012 р. (зі змінами), згідно якого сторони визначили заставну вартість предмета іпотеки в сумі 8600000,00 грн.

- іпотечний договір № 32/1-1-2-10-Іп-26 від 18.06.2012 р. (зі змінами), згідно якого сторони визначили заставну вартість предмета іпотеки в сумі 13200000,00 грн.

- іпотечний договір № 32/1-1-2-10/1-Іп-27 від 19.06.2012 р. (зі змінами), згідно якого сторони визначили заставну вартість предмета іпотеки в сумі 10050000,00 грн., та укладеними в забезпечення виконання зобов'язань за генеральною кредитною угодою № 01/32/017 від 02.09.2013 р. та кредитним договором № 010/32/029 від 26.11.2013 р.:

- договір застави обладнання № 12/32/032 від 04.09.2013 р. (зі змінами), згідно якого сторони визначили заставну вартість предмета застави в сумі 6500032,00 грн.

- договір застави обладнання № 12/32/059 від 26.11.2015 р. (зі змінами), згідно якого сторони визначили заставну вартість предмета застави в сумі 79000000,00 грн.

- іпотечний договір № 12/32/021 від 04.09.2013 р. (зі змінами), згідно якого сторони визначили заставну вартість предмета іпотеки в сумі 12400140,00 грн.

- іпотечний договір № 12/32/058 від 26.11.2015 р., згідно якого сторони визначили заставну вартість предмета іпотеки в сумі 9780000,00 грн.

Крім того, Банк заявив до визнання грошові вимоги на суму 22456287,22 грн. (як забезпечені майном банкрута), що виникли з генеральної кредитної угоди № 01/32/032 від 30.09.2014 р. та кредитних договорів № 010/32/033 від 30.09.2014 р. та № 010/32/040 від 07.11.2014 р., укладених між ПАТ "Банк "Софійський" та ТОВ "ДТ Групп" (позичальник).

Вказані вимоги заявлено до ТОВ "Ірпінська АЗС", як до майнового поручителя, оскільки з останнім банком з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань ТОВ "ДТ Групп" було укладено договір іпотеки № 12/32/047 від 13.09.2014 та договір застави товарів в обігу № 12/32/059 від 28.11.2014.

В обґрунтування заявлення суми заборгованості Банк посилається на те, що договором іпотеки № 12/32/047 від 13.09.2014 та договором застави товарів в обігу № 12/32/059 від 28.11.2014 забезпечуються всі вимоги за вказаними генеральною кредитною угодою та кредитними договорами.

Також, Банк заявив грошові вимоги на суму 53010898,61 грн. (як забезпечені майном банкрута), що виникли з генеральної кредитної угоди № 32/1-1-2-9 від 20.04.2012, кредитних договорів № 32/1-1-2-9/2 від 06.08.2012 та № 32/1-1-2-9/3 від 30.05.2013, укладені між ПАТ "Банк "Софійський" та ТОВ "Донтек" (позичальник).

Вказані вимоги заявлено до ТОВ "Ірпінська АЗС", як до майнового поручителя, оскільки з останнім з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань ТОВ "Донтек" (позичальник) укладено договір іпотеки № 32/1-1-2-9-Іп-20 від 18.06.2012.

В обґрунтування заявлення всієї суми заборгованості за кредитними договорами Банк посилається на те, що договором іпотеки № 32/1-1-2-9-Іп-20 від 18.06.2012 забезпечуються всі вимоги за вказаними угодами.

Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою, заставою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі (ч.ч. 1, 2 ст. 552 ЦК України).

Згідно ст. 572 ЦК України кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з частиною першою ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Виходячи із вимог ст. 575 ЦК України іпотека є окремим видом застави, а саме, заставою нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Заставодавцем, відповідно до частини першої ст. 583 ЦК України, може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про заставу" застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом.

Згідно статті 1 Закону України "Про іпотеку" :

- іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким, іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом;

- майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника.

Статтею 589 ЦК України та статтею 19 Закону України "Про заставу" передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до вимог частини першої ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Отже, юридичні поняття "поручитель" та "майновий поручитель", не є тотожними, вказані особи є суб'єктами різних за змістом цивільних правовідносин, а саме - поручитель є суб'єктом такого виду забезпечення як порука на підставі ст.ст. 546, 553 ЦК України, а майновий поручитель є суб'єктом такого виду забезпечення зобов'язань як застава (іпотека), правова природа якого визначена Законом України "Про заставу", Законом України "Про іпотеку".

Правова природа іпотеки полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення вимог за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Іпотека за правовою природою є заставою та регулюється нормами параграфа 6 (статті 572 - 593) глави 49 ЦК України та спеціальним законом. Правові статуси поручителя і майнового поручителя врегульовані окремо, з суттєвими видовими відмінностями, достатніми для їх розрізнення і для вирішення спорів з їх участю шляхом безпосереднього застосування відповідних норм цивільного закону. (Висновок Судової палати у господарських справах Верховного Суду України викладено в постанові від 16.10.2012 року у справі № 5023/6981/11).

Проте, норми Закону про банкрутство не обмежують право Банку звернутися з грошовими вимогами до майнового поручителя, якщо основний боржник не сплатив борг.

Однак, згідно вимог частини першої ст. 11 Закону України "Про іпотеку", майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Отже, відповідальність майнового поручителя, як іпотекодавця, який не є одночасно боржником в основному зобов'язанні, обмежується переданим у іпотеку майном (його вартістю, визначеною в договорі іпотеки).

На переконання колегії суддів та як вірно зазначив суд першої інстанції, у визначенні господарським судом розміру вимог кредитора, що забезпечені майном боржника, до уваги має братися оцінка майна, погоджена сторонами у відповідному договорі застави (іпотеки), а відтак належить відхилити доводи апеляційної скарги в цій частині.

За вказаних обставин, місцевий господарський суд правомірно визнав грошові вимоги, які заявлені до боржника як до майнового поручителя в межах вартості переданого в заставу/іпотеку майна у забезпечення виконання зобов'язань ТОВ "ДТ Групп" та ТОВ "Донтек" в розмірі 9785616,00 грн. та 5864100,00 грн. відповідно.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали Господарського суду Київської області від 17.01.2018 у даній справі, оскільки доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними вище обставинами та матеріалами справи.

Судові витрати за розгляд справи апеляційним судом належить покласти на скаржника в межах сплаченого судового збору при подачі апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Софійський" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 17.01.2018 у справі № 911/1532/17 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на Публічне акціонерне товариство "Банк "Софійський" в сумі 5286,00 грн.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 07.06.2018.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді А.А. Верховець

О.М. Остапенко