ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року м. ОдесаСправа № 915/693/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів В.В. Бєляновського, Л.О. Будішевської (на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду від 05.06.2018р. №603 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи, протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2018р.)

секретар судового засідання - О.В. Клименко,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2,

від відповідача ОСОБА_3, Г.О. Забіла

від ДВС не зявився

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 02.04.2018р. про відмову у задоволенні скарги позивача на дії органу державної виконавчої служби, прийняту суддею О.Г. Смородіновою о 13:01 год., м. Миколаїв, повний текст складено 06.04.2018р.

у справі №915/693/16

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

до Публічного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль

про стягнення 106 550 267,58 грн.,

особа, дії якої оскаржуються: головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4,

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного перегляду.

У судовому засіданні 05.06.2018р. згідно ст. 233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 16.08.2016 р. у справі № 915/693/16, залишеним без змін постановами Одеського апеляційного господарського суду від 19.10.2016р. та Вищого господарського суду України від 24.01.2017, позов Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Публічного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль задоволено частково. Стягнуто з ПАТ Миколаївська теплоелектроцентраль на користь ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 15145906,06 грн. інфляційних втрат, 1618416,92 грн. 3 % річних, 11003263,79 грн. пені, 3433531,92 грн. штрафу та 88534,33 грн. витрат по сплаті судового збору. Відмовлено в позові в частині стягнення 55975012,09 грн. основного боргу, 4833626,93 грн. інфляційних втрат, 9035,04 грн. 3 % річних; 11097942,92 грн. пені та 3433531,91 грн. штрафу.

11.11.2016 р. на виконання вказаного рішення було видано відповідний наказ.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 20.02.2017 у справі № 915/693/16, залишеною без змін постановами Одеського апеляційного господарського суду від 28.03.2017р. та Вищого господарського суду України від 21.08.2017р., частково задоволено заяву ПАТ Миколаївська теплоелектроцентраль (вх. № 15640/16 від 14.09.2016 р.) про розстрочку виконання рішення суду у справі № 915/693/16 від 16.08.2016 р. та розстрочено виконання даного судового рішення в сумі 31289653,02 грн. на 18 місяців зазначеним в ухвалі чином, у решті заяви про розстрочку виконання рішення суду відмовлено.

19.03.2018 р. до господарського суду Миколаївської області надійшла скарга ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (вих. № 14/5-607В від 15.03.2018) на дії органу державної виконавчої служби, в якій скаржник просив:

- прийняти до провадження скаргу ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 щодо винесення 14.02.2018 постанови про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП № 55573543;

- скаргу задовольнити у повному обсязі та визнати неправомірною постанову про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП № 55573543, винесену 14.02.2018 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4;

- зобовязати начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, якому безпосередньо підпорядкований головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4, скасувати постанову про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП № 55573543.

В обґрунтування скарги ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, з посиланням на положення Закону України Про виконавче провадження та статтю 2 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, зазначило наступне:

- державним виконавцем не враховано приписи ч. 4 ст. 34 Закону України Про виконавче провадження, якими визначено, що виконавче провадження з підстави, передбаченої п. 10 ч. 1 цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 01.07.2016 для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду;

- враховуючи те, що природний газ згідно з договором № 44/15-ПР боржником придбаний не для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а для власних потреб, скаржник вважає, що дія Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії на заборгованість за рішенням суду у справі № 915/693/16 не поширюється.

Скаржник вважає, що підстави для зупинення вчинення виконавчих дій згідно з п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України Про виконавче провадження у державного виконавця взагалі відсутні.

У відзиві на вказану скаргу боржник просив суд залишити скаргу без задоволення, мотивуючи тим, що державним виконавцем правомірно та з дотриманням норм чинного законодавства України винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 14.02.2018, а твердження скаржника є безпідставними та хибними.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 02.04.2018р. у справі №915/693/16 (суддя Смородінова О.Г.) відмовлено у задоволенні скарги ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України № 14/5-607В від 15.03.2018 на дії органу державної виконавчої служби.

Зазначена ухвала суду мотивована тим, що скаржником не доведено належними і допустимими доказами викладені в скарзі обставини, у звязку з чим судом не встановлено підстав для визнання неправомірним рішення державного виконавця у вигляді постанови від 14.02.2018 про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу господарського суду Миколаївської області від 11.11.2016 у справі № 915/693/16, натомість суд погодився з твердженням боржника про правомірність дій державного виконавця щодо винесення даної постанови з посиланням на п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 7 грудня 2017 року N 2234-VIII.

Стосовно другої вимоги про зобовязання начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, якому безпосередньо підпорядкований головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4, скасувати постанову про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП № 55573543, суд відмовив у її задоволенні, пославшись на приписи статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", положеннями якої визначено два альтернативних порядки оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби: до суду або до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець чи керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня (у випадку оскарження рішення, дії та бездіяльність начальника відділу), а тому суд не має права зобовязувати керівника скасовувати постанову підпорядкованого судового виконавця.

Не погодившись з ухвалою суду, ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило її скасувати та постановити нове рішення, задовольнивши вищезгадану скаргу у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне зясування та недоведеність обставин справи.

Серед доводів апеляційної скарги наведені наступні:

- господарським судом першої інстанції не надано правової оцінки діям державного виконавця, направленим на зупинення вчинення виконавчих дій при наявній реструктуризації заборгованості згідно з рішенням суду шляхом розстрочки виконання рішення суду;

- судом не враховано те, що природний газ згідно з договором № 44/15-ПР боржником придбаний не для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а для власних потреб, тому скаржник вважає, що дія Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії на заборгованість за рішенням суду у справі № 915/693/16 не поширюється.

Ухвалами Одеського апеляційного господарського суду від 07.05.2018р., 21.05.2018р. відкрито апеляційне провадження у даній справі та призначено її до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ Миколаївська теплоелектроцентраль просить залишити оскаржувану ухвалу суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення через необґрунтованість доводів скаржника.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали оскарження ухвали, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Як вище зазначалось, рішенням господарського суду Миколаївської області від 16.08.2016 р. у справі № 915/693/16, залишеним без змін постановами Одеського апеляційного господарського суду від 19.10.2016р. та Вищого господарського суду України від 24.01.2017, позов Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Публічного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль задоволено частково. Стягнуто з ПАТ Миколаївська теплоелектроцентраль на користь ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 15145906,06 грн. інфляційних втрат, 1618416,92 грн. 3 % річних, 11003263,79 грн. пені, 3433531,92 грн. штрафу та 88534,33 грн. витрат по сплаті судового збору. Відмовлено в позові в частині стягнення 55975012,09 грн. основного боргу, 4833626,93 грн. інфляційних втрат, 9035,04 грн. 3 % річних; 11097942,92 грн. пені та 3433531,91 грн. штрафу.

11.11.2016 р. на виконання вказаного рішення було видано відповідний наказ.

18.01.2018 р. головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4, розглянувши заяву стягувача про відкриття виконавчого провадження, виніс постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 55573543) з виконання наказу № 915/693/16, виданого 11.11.2016р. господарським судом Миколаївської області.

14.02.2018 р. державний виконавець виніс постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у вказаному виконавчому провадженні на підставі пункту 10 частини 1 статті 34, статті 35 Закону України Про виконавче провадження.

Зазначена постанова була направлена сторонам виконавчого провадження супровідним листом № 20.1-543/13 від 15.02.2018, скаржник отримав дану постанову 01.03.2018 р.

Не погодившись із вказаною постановою, ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулось до місцевого господарського суду зі скаргою (вих. № 14/5-607В від 15.03.2018) на дії органу державної виконавчої служби з вищенаведеними вимогами.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник скаржника наполягав лише на задоволенні скарги в частині визнання неправомірною постанови про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП № 55573543, винесеної 14.02.2018 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4.

Статтею 124 Конституції України та ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) передбачено, що рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Питання, пов'язані з примусовим виконанням судових рішень і рішень інших органів, врегульовано Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 18 названого Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Частиною 4 статті 34 цього Закону встановлено, що виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

Отже, пунктом 10 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" врегульовано питання зупинення виконавчого провадження в залежності від того хто є стягувачем (Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", і постачальники електричної енергії) та боржниками [підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем)], а частиною четвертою статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, в якій частині може бути зупинено виконавче провадження за спожитий природний газ використаний станом на 1 липня 2016 року), а саме, крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

Згідно із ч. 1 статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" N 1730-VIII від 3 листопада 2016 року реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (далі - реєстр), - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону. Реєстр розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства (ч.ч. 1,2 ст. 3 даного Закону).

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 93 затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь в процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії та користування зазначеним реєстром, відповідно до пункту 4 якого формування та ведення реєстру здійснюється Мінрегіоном шляхом: збирання та оброблення інформації про підприємства; внесення даних до реєстру та змін до них, а також виключення таких даних з реєстру.

Пунктом 14 зазначеної Постанови визначено, що у реєстрі зазначаються дані про підприємство, зокрема, інформація щодо обсягу нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 1 липня 2016 року. Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.08.2017 № 189, зокрема, ПрАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль" включене до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

ОСОБА_5 до вказаного Наказу вбачається, що кредиторська заборгованість у боржника відсутня, обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 1 липня 2016 року становить 43044865,57 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки ПАТ "НАК "Нафтогаз України" є постачальником природного газу, то заборгованість, яка стягується як пеня, штраф, 3% річних та інфляційні втрати, нарахована на основну заборгованість за спожитий газ, підпадає під дію пункту 10 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження". Відтак, дії державного виконавця щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 55573543 є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у своїй постанові від 02.05.2018 у справі №915/2210/15.

Судовою колегією відхиляються посилання скаржника на те, що відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження не може бути зупинене на підставі пункту 10 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності ухвали господарського суду Миколаївської області від 20.02.2017 у справі № 915/693/16 про розстрочку виконання рішення у даній справі, оскільки приписами ч. 4 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено заборони зупинення виконавчого провадження щодо реструктуризованої суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на суму основного боргу.

Твердження скаржника про те, що природний газ згідно з договором № 44/15-ПР боржником придбаний не для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а для власних потреб, тому на думку ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, дія Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії на заборгованість за рішенням суду у справі № 915/693/16 не поширюється, також не заслуговують на увагу через наступне. Так, при розгляді даної справи судами раніше було встановлено, що предметом діяльності ПАТ Миколаївська теплоелектроцентраль є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а також виробництво та постачання електричної енергії до ДП Енергоринок. Значною часткою споживачів підприємства відповідача є населення та бюджетні установи й організації.

Апеляційна інстанція погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог позивача про зобовязання начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, якому безпосередньо підпорядкований головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4, скасувати постанову про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП № 55573543, так як Законом України «Про виконавче провадження», а саме положеннями ст. 74 даного Закону, визначено 2 альтернативних порядки оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби: до суду або до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець чи до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня (у випадку оскарження рішення, дії та бездіяльність начальника відділу). Відтак, заявлення ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України вимоги про зобовязання начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, якому безпосередньо підпорядкований головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4, скасувати постанову про зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП № 55573543 не узгоджується з приписами вищеназваного Закону.

За таких обставин, судова колегія не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 255, 269, 270, 271, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 02.04.2018р. про відмову у задоволенні скарги позивача на дії органу державної виконавчої служби залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст. ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 06.06.2018р.

ОСОБА_6 ОСОБА_1

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя Л.О. Будішевська