ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2018 Справа № 917/413/18

за позовною заявою Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Миргородтеплоенерго", 37600, м. Миргород, пров. Луговий, 11

до Фізичної особи підприємця Марченко Степана Михайловича, 37600, АДРЕСА_1

про стягнення 57 465,50 грн.

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

Представники сторін:

від позивача: не з"явився

від відповідача: не з"явився

Обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Миргородтеплоенерго" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Фізичної особи підприємця Марченко Степана Михайловича про стягнення 57 465,50 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію, фінансових та штрафних санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не належним чином виконує договірні зобов"язання щодо оплати отриманої теплової енергії.

При цьому, в позовній заяві міститься клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 16.04.2018 р. господарський суд прийняв дану позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; ухвалив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні; судове засідання у справі призначити на 08.05.2018 р. - 10 год. 00 хв.; викликати відповідача у судове засідання; визначити відповідачу строк до 07.05.2018 р. для подання заяви з запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; запропонувати сторонам, зокрема, відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов.

Ухвалою від 08.05.2018 р. господарський суд відклав розгляд справи на 22.05.2018.

21.05.2018р. від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позов, в якому позов визнано в частині суми основного боргу. Разом з відзивом відповідач надав заяву про відкладення розгляду справи на червень 2018р. (вх. № 5023).

22.05.2018р. позивач через канцелярію суду надав заяву про закриття провадження у справі в частині сплаченого відповідачем боргу (вх. № 5069).

Ухвалою від 22.05.2018 р. господарський суд відклав розгляд справи на 05.06.2018.

29.05.2018р. від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив ( вх. № 5224).

05.06.2018р. позивач через канцелярію суду надав заяву про закриття провадження у справі в частині сплаченого відповідачем боргу, в якій просить закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу на суму 47 965,32 грн., задовольнити решту позовних вимог та стягнути з відповідача 912,84 грн. 3% річних, 3 638,84 грн. інфляційних, 4948,50 грн. пені, 291,29 грн. - відшкодування витрат на сплату судового збору; повернути з державного бюджету частину судовий збір в розмірі 1470,71 грн. у зв"язку з закриттям провадження у справі (вх. № 5486).

Також, 05.06.2018р. позивач через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без його участі (вх. № 5476).

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив.

Між ОКВПТГ "Миргородтеплоенерго" (далі - Позивач, Виробник) та ФОП Марченко СМ. (далі - Відповідач, Споживач) укладено Договір №176 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від 01 січня 2006року (далі - Договір) про забезпечення Споживача тепловою енергією для, опалення нежитлового приміщення (кафе «Мрія»), за адресою: м. Миргород, вул. Д.Апостола, 9 кв. 86, яке розташоване на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку.

Протягом дії Договору до нього неодноразово вносилися зміни, про що укладалися відповідні Додаткові угоди до Договору: від 18/08/2006р., від 01/07/2008р., від 01/02/2011р., від 11/11/2013р., від 31/12/2013р.

ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» у період з 01/10/2016р, по 01/03/2018р. постачало теплову енергію Відповідачу на потреби опалення.

Нарахування проводились протягом опалювального сезону згідно тарифів на послуги теплопостачання для юридичних осіб встановлених Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), які декілька разів змінювалися за вказаний період. Зокрема:

Постановою НКРЕКП №1757 від 29.09.2016р. було внесено зміни до Постанови НКРЕКП №1454 від 30.04.2015р. та з 01/: 0/2016р. встановлено Обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства "Миргородтеплоенерго" тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів в розмірі 1486,308 грн. з ПДВ за 1 Гкал теплової енергії.

Постановою НКРЕКП №2126 від 02.12.2016р. було внесено зміни до Постанови НКРЕКП №1454 від 30.04.2015р. та з 30Л2/2016р. встановлено Обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства "Миргородтеплоенерго" тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів в розмірі 1742,124 грн. з ПДВ за 1 Гкал теплової енергії.

Постановою НКРЕКП №151 від 01.02.2017р. було внесено зміни до Постанови НКРЕКП №1454 від 30.04.2015р. та з 24/02/2017р. встановлено Обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства "Миргородтеплоенерго" тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів в розмірі 1897,98 грн. з ПДВ за 1 Гкал теплової енергії.

Відповідно до розділу 1 Договору Виробник бере на себе зобов"язання постачати Споживачеві теплову енергію у вигляді гарячої води в потрібних йому обсягах до точки розподілу, а Споживач зобов"язується своєчасно оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим Договором та додатками до нього, які є невід'ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п.6.1. Договору (в редакції Договору, що діє з 01.11.2013р. на підставі додаткової угоди від 11/11/2013р.): «Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються, відповідно до Договору на підставі показань приладів комерційного обліку теплової енергії або у випадках передбачених Договором, розрахункових навантажень, відповідно Додаткам до Договору згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку».

Пунктом 6.2 Договору (в редакції Договору, що діє з 01.01.2014р. на підставі додаткової угоди від 31/12/2013р.) передбачено, що в період дії цього Договору можлива зміна тарифів на теплову енергію. Строки їх введення та розміри затверджуються в установленому порядку та не підлягають узгодженню між сторонами».

Окрім того, п. 6.2. Договору було також визначено, що тарифи на теплову енергію є обов"язковими для Сторін з дати встановленої органами, які їх затверджують. Визначена на їх основі вартість теплової енергії буде застосовуватись Сторонами при складанні актів передачі-приймання теплової енергії та розрахунках за теплову енергію згідно з умовами Договору.

Остаточний розрахунок за послуги опалення, згідно п. 6.4. Договору (в редакції Договору, що діє з 01/11/2013р. на підставі додаткової угоди від 11/11/2013р.), Споживач має здійснювати не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим.

Відповідно до п.5.1. Договору (в редакції додаткової угоди до Договору від 11/11/2013р.): «Облік споживання теплової енергії проводиться за показаннями приладів комерційного обліку, у разі їх відсутності (наявність приладу обліку теплової енергії зазначено у Додатку №1), обсяги споживання теплової енергії визначаються розрахунковим способом відповідно до договірних теплових навантажень з урахуванням фактичної середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання у розрахунковому періоді (відповідно до п. 23 Правил користування тепловою енергією).».

Розрахунок теплових навантажень наведено у Додатку №3 до Договору (в редакції Договору, що діє з 01/11/2013р. на підставі додаткової угоди від 11/11/2013р.).

У житловому будинку, де розміщено приміщення Відповідача встановлено загальнобудинковий тепловий лічильник, а тому у період з 01/10/2016р. по 01/03/2018р. нарахування Відповідачеві проводилося на підставі показників загальнобудинкового лічильника, пропорційно займаній площі, крім періодів, коли загальнобудинковий лічильник не працював, а саме: згідно актів контрольної перевірки: від 24/11/2016р., від 31/10/2017р. та від 20/02/2017р. (копії актів додаються) - за ці періоди нарахування проводилося розрахунковим способом відповідно до договірних теплових навантажень з урахуванням фактичної середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання у розрахунковому періоді (відповідно до п. 23 Правил користування тепловою енергією).

05/07/2017р. Відповідач звернувся до позивача з листом, в якому просив розстрочити заборгованість за спожиті послуги теплопостачання за період з 01/11/2016р. по 01/07/2017р. в сумі і 28 235,14 грн. строком на три місяці.

05 липня 2017р. сторонами було укладено Договір №176р/07-17 про реструктуризацію заборгованості за послуги теплопостачання (далі - Договір реструктуризації).

Згідно п. 1.1. Договору реструктуризації, наше підприємство надало Відповідачу розстрочку у погашенні заборгованості, за послуги теплопостачання нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Д.Апостола, 9, кафе «Мрія», згідно Договору на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води №176 від 01/01/2006р. в сумі: 28 235,14 грн. - борг за спожиту теплову енергію станом на 01/07/2017р.

Згідно п. 1.2. Договору реструктуризації, Сторони домовилися розстрочити борг визначений п. 1.1. цього Договору строком на 3 місяці. Виплати повинні були проводитися Відповідачем з 05/07/2017р. по 30/09/2017р. по 9 411,71 грн. щомісяця.

Згідно п. 1.3. Договору реструктуризації, плата повинна була вноситися Відповідачем щомісячно до останнього числа поточного місяця.

Згідно п. 2.З. Договору реструктуризації, Відповідач зобов'язався забезпечити своєчасне погашення боргу згідно з умовами, визначеними цим договором.

Позивач вказує, що станом на 01.03.2018р. Відповідач не виконав зобов'язання за Договором реструктуризації в повному обсязі, оплатив лише 5000,00 грн. 01 /11 /2017р.

Окрім того, ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго» у період з 20/10/2017р. по 01/03/2018р. включно постачало теплову енергію Відповідачу на потреби опалення на суму 26 530,18 грн. За цей період Відповідач оплатив лише 1800,00 грн. боргу.

За даними позивача, за період з 01/10/2016р. по 01/02/2018р. станом на 10/04/2018р. у відповідача утворилася заборгованість на суму 47 965,32 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 57 465,50 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію, фінансових та штрафних санкцій, у тому числі 47 965,32 грн. основного боргу, 912,84 грн. 3% річних, 3 638,84 грн. інфляційних, 4948,50 грн. пені.

В процесі розгляду справи відповідач визнав суму основного боргу (відображено у відзиві на позов) та сплатив 47 965,32 грн. основного боргу (докази сплати додані позивачем до заяв про закриття провадження у справі в частині суми основного боргу).

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями ст.ст. 627, 628 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Наданими до справи доказами підтверджуються факт існування між сторонами заснованих на договорі правовідносин з приводу постачання теплової енергії у вигляді гарячої воді.

Статтею 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно повинно бути виконане у встановлений строк (термін).

Відповідач, в порушення умов Договору, оплату спожитої теплової енергії в установлений строк не проводив.

Так, матеріалами справи підтверджено факт сплати відповідачем 01.11.2018р. 5000,00 грн. заборгованості, визначеної у Договорі реструктуризації.

Докази сплати вартості отриманої теплової енергії за період з 01/10/2016р. по 01/02/2018р. у визначені договором №176 від 01 січня 2006року та договором №176р/07-17 про реструктуризацію строки відповідач не надав, визначений позивачем розмір заборгованості - 47 965,32 грн. - не спростував.

Після звернення позивача до суду та порушення провадження у справі відповідач сплатив суму основного боргу, зокрема 08.05.2018р. відповідачем сплачено 13 200 грн. (підтверджується випискою банку, що додана позивачем до заяви за вх. № 5069 від 22.05.2018р.), 01.06.2018р. відповідачем сплачено 34 800 грн. (підтверджується платіжним дорученням № 22 від 01.06.2018р., що додане позивачем до заяви за вх. № 5486 від 05.06.2018р.).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки відповідачем після звернення позивача з позовом до суду сплачено суму основного боргу, то в частині вимог про стягнення 47 965,32 грн. заборгованості предмет спору відсутній, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Оскільки Відповідачем виконані умови Договору щодо оплати отриманої теплової енергії з порушенням строків, позивач просить стягнути з відповідача 912,84 грн. 3% річних за загальний період з 21.11.2016 року по 10.04.2018 року, 3 638,84 грн. інфляційних за загальний період з 21.12.2016 року по 10.04.2018 року, 4948,50 грн. пені за загальний період з 21.11.2016 року по 10.04.2018 року (розрахунки додані до позовної заяви).

За ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 6.14 та пунктом 7.2. Договору передбачено, що за несвоєчасну оплату використаної теплової енергії Споживач, крім суми заборгованості сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який стягується пеня, від суми простроченого платежу. Пеня нараховується з наступного дня після закінчення строку остаточного розрахунку за звітний місяць.

Стаття 625 ЦК України визначає обов"язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора сплатити грошову суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З розрахунку вбачається, що нарахування проведені позивачем за кожен місяць окремо.

Судом перевірено правильність нарахування пені, 3% річних та інфляційних за допомогою калькулятора ІПС "Ліга".

Суд визнає правомірними та такими, що підлягають задоволенню вимоги про стягнення пені, інфляційних та 3% річних, оскільки період їх нарахування та розмір є обґрунтованим.

Згідно з ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 2, 3 ст. 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по вказаній справі суд виходить з наступного.

Судові витрати, згідно з ст. 129 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки провадження у справі в частині стягнення 47 965,32 грн. закрито у зв'язку з відсутністю предмету спору, то судовий збір, сплачений за подання позову в частині стягнення заборгованості в сумі 47 965,32 грн., який склав 1470,71 грн., підлягає поверненню з Державного бюджету позивачу, який сплатив вказаний судовий збір.

Судовий збір, сплачений позивачем за позов в частині стягнення 912,84 грн. 3% річних, 3 638,84 грн. інфляційних, 4948,50 грн. пені, що становить 291,29грн., покладається на відповідача, в зв'язку із задоволенням позову в цій частині.

Керуючись статтями 129, 231 (п. 2 ч. 1), 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця Марченка Степана Михайловича, 37600, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Миргородтеплоенерго" (пров. Луговий, 11, м. Миргород, Миргородський район, Полтавська область, 37600, код 25682207) 912,84 грн. 3% річних, 3 638,84 грн. інфляційних, 4948,50 грн. пені, 291,29грн. відшкодування витрат на сплату судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Закрити провадження у справі в частині стягнення 47 965,32 грн. основного боргу.

4. Повернути з Державного бюджету Обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства "Миргородтеплоенерго" (37600, м. Миргород, пров. Луговий, 11, ) 1470,71 грн. судового збору, сплаченого платіжним дорученням № 4691 від 05.04.2018р., оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 917/413/18.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення: 06.06.2018р.

Суддя Киричук О.А.