ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
УХВАЛА

13 червня 2018 року                                                            справа № 912/1457/18

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Вавренюк Л.С., розглянувши заяву державного підприємства "Спецагролізинг" №414 від 04.06.2018 р. про забезпечення позову у справі №912/1457/18

за позовом: державного підприємства "Спецагролізинг", 01004, м. Київ, вул. Горького, буд. 11

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехкомпанія", 26223, Кіровоградська обл., Маловисківський р-н, смт. Смолине, вул. Казакова, буд. 39, оф. 207

про розірвання договору та зобов'язання повернути майно

встановив: до Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява державного підприємства "Спецагролізинг", яка містить вимоги до товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехкомпанія" про розірвання договору фінансового лізингу №22/2016- ДФЛ від 22.06.2016 р. та зобов'язання повернути майно, отримане за вказаним договором.

Ухвалою господарського суду від 13.06.2018 р. подано позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №912/1475/18.

Разом з позовною заявою державним підприємством "Спецагролізинг" до суду подано заяву про забезпечення позову, яка містить вимоги наступного змісту:

- заборонити приватному сільськогосподарському підприємству "Агро-технічна компанія" використання, експлуатацію належних позивачу комбайнів зернозбиральних КЗС-812СХ ,2010 року випуску, заводський №№323, 324, 328, 330.

На виконання ч. 5 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України, позивачем до заяви додано платіжне доручення №157 від 05.06.2018 р., що підтверджує сплату судового збору, у встановлених порядку та розмірі.

В обґрунтування поданої заяви позивач стверджує, що оскільки відповідачем не виконано взяті на себе зобов'язання за Договором фінансового лізингу №22/2016- ДФЛ від 22.06.2016 р., застосування в якості забезпечення позову заборони відповідачу та третім особам використовувати та експлуатувати предмет лізингу є співмірним заявленим позовним вимогам з огляду на систематичне і тривале невиконання відповідачем умов спірного договору, а незастосування заходів до забезпечення позову утруднить виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог в частині вилучення майна, в тому стані, який існував на момент звернення позивача з даним позовом та дозволить відповідачу використання майна позивача без достатніх правових підстав, в тому числі переховувати зазначене майно.

При розгляді поданої заяви про забезпечення позову господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу та іншим особам вчиняти певні дії, в тому числі щодо предмета спору.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання. Водночас, відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України обґрунтування необхідності та доцільності вжиття заходів забезпечення позову, який належить застосувати, покладено на заявника.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Господарський суд враховує, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаною спірного зобов'язання тощо).

Однак, всупереч наведеному, до поданої заяви про вжиття заходів до забезпечення позову не додано жодних доказів на підтвердження наявності обставин, достатніх для вжиття судом заходів для забезпечення позову, зокрема доказів використання майна, що є предметом лізингу у відповідності до укладеного договору третіми особами, використання на даний час вказаного майна відповідачем, з урахування сезонного використання останнім такого майна, що свідчило б про збільшення зношенності та напрацьованих мотогодин комбайнів, і як наслідок зменшення вартості майна лізингу, а відтак доводи позивача ґрунтуються на припущеннях та не підтвердженні належними доказами в розумінні процесуального законодавства.

При цьому, господарський суд звертає увагу, що позов у справі №12/1457/18 пред'явлено до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехкомпанія", тоді як заява про забезпечення позову з вимогою про заборону використання, експлуатацію належного позивачу майна пред'явлена відносно приватного сільськогосподарського підприємства "Агро-технічна компанія".

З огляду на наведене, у господарського суду відсутні правові підстави для задоволення заяви позивача про забезпечення позову, оскільки остання не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову, а, отже, в її задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

У зв'язку з відмовою у задоволенні вказаної заяви пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення судом не розглядаються.

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви державного підприємства "Спецагролізинг" №414 від 04.06.2018 р. від про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, та відповідно до ч. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Копії ухвали направити

державному підприємству "Спецагролізинг" за адресою: 01004, м. Київ, вул. Горького, буд. 11;

товариству з обмеженою відповідальністю "Агротехкомпанія" за адресою: 26223,Кіровоградська обл., Маловисківський р-н, смт. Смолине, вул. Казакова, буд. 39, оф. 207.

Суддя                                                                         Л.С. Вавренюк