КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2018 р. Справа№ 910/20105/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

секретар судового засідання Кравченко Х.С.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пілот"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2018р. (повний текст складено 19.02.2018р.)

у справі №910/20105/17 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Пілот"

про стягнення 1 407 665,16 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна суспільна телерадіокомпанія України" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пілот" про стягнення 1 257 386,42 грн. основного боргу, 96 457,04 грн. пені, 11 574,84 грн. 3% річних та 26 405,10 грн. інфляційних витрат, у зв'язку з порушенням відповідачем грошових зобов'язань з виплати частини доходу за договором про надання послуг та статусу офіційного туристичного оператора Пісенного конкурсу Євробачення 2017 року №4-67/4 від 10.02.2017р.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на припинення грошових зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 1 257 386,42 грн., заяву про що відповідач зробив 11.07.2017р. і повідомив позивача. Із наданих відповідачем пояснень та поданих ним доказів суду випливало, що зустрічні грошові зобов'язання позивача перед відповідачем виникли внаслідок несплати останнім вартості наданих відповідачем послуг з проживання технічного персоналу позивача в готелях.

17.11.2017р. місцевий господарський суд порушив провадження у справі і зобов'язав позивача направити позовну заяву та додані до неї документи на юридичну адресу відповідача, надавши докази направлення суду; а також за своєю ініціативою здійснити звірку розрахунків з відповідачем, скласти акт по спірній сумі заборгованості з посиланням на договір, а відповідача - створити необхідні умови для проведення звірки розрахунків з позивачем з наданням усіх первинних документів; підписати та надати його у судове засідання, а у випадку незгоди - викласти свою окрему думку. Судове засідання призначено на 22.12.2017р.

На виконання ухвали суду від 17.11.2017р. відповідач 06.12.2017р. направив позивачу акт звірки взаєморозрахунків, згідно з яким заборгованість відповідача перед позивачем та позивача перед відповідачем відсутня з 11.07.2017р.

Позивач вимоги ухвали суду від 17.11.2017р. не виконав, звірки розрахунків з відповідачем та складений акт по спірній сумі не здійснив; пояснень такого виконання не надав.

19.12.2017р. відповідач надав відзив та долучив довідку Державної аудиторської служби України щодо зустрічної звірки ТОВ "Пілот" в межах планової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ПТ "НСТУ", у тому числі щодо використання бюджетних та інших коштів, виділених на підготовку та проведення пісенного конкурсу "Євробачення-2017", що проводиться на виконання п. 2.17 Плану контрольно-ревізійної роботи на ІІ квартал 2017 року.

Позивач надав відповідь на відзив.

22.12.2017р. позивачем через канцелярію суду подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої він просив стягнути заборгованість за договором про надання послуг та статусу офіційного туристичного оператора Пісенного конкурсу Євробачення 2017 року №4-67/4 від 10.02.2017р. у розмірі 1 257 386,42 грн., пеню у розмірі 96 870,43 грн., 3% річних у розмірі 11 574,84 грн. та інфляційні витрати у розмірі 41 833,47 грн.

15.12.2017р. набрав чинності Закон України №2147-VIII від 03.10.2017р. "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким, зокрема, Господарський процесуальний кодекс України (надалі - ГПК України) викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України, передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ГПК України, загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2017р. вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 26.01.2018р.

У підготовчому судовому засіданні, що відбулось 26.01.2018р., судом прийнято заяву про збільшення позовних вимог та встановлено нову ціну позову у розмірі 1 407 665,16 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.02.2018р.

Представник позивача в судовому засіданні, що відбулося 14.02.2018р., наполягав на задоволенні позову, а також заперечував проти проведення між сторонами заліку зустрічних однорідних вимог, вважаючи їх неоднорідними. Відповідач проти позову заперечував.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.02.2018р. у справі №910/20105/17 позовні вимоги задоволені. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пілот" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України" 1 257 386,42 грн. боргу, 96 870,43 грн. пені, 11 574,84 грн. 3% річних, 41 833,47 грн. інфляційних втрат та 21 114,98 грн. судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги і відхиляючи доводи відповідача про припинення грошових зобов'язань зарахуванням, суд першої інстанції виходив з того, що наявність на день зарахування зустрічного грошового зобов'язання відповідача перед позивачем на суму 1 257 386,42 грн. документально не підтверджена: не надано доказів на підтвердження факту надання зазначених послуг та їх вартості, також не надано завіреного та підписаного сторонами акту наданих послуг №9749 від 01.06.2017р., або будь-яких інших доказів, що підтверджують факт надання відповідачем позивачеві послуг, та наявності підстав для виникнення у позивача перед відповідачем грошового зобов'язання на суму 1 257 386,42 грн.

Суд першої інстанції відхилив за неналежністю надану відповідачем Довідку №03-21/1/41-3 від 05.07.2017р., складену Державною аудиторською службою України, зазначивши на те, що вона не засвідчує наявності грошових зобов'язань позивача перед відповідачем на суму 1 257 386,42 грн. та не є доказом однорідності вимог у зобов'язаннях між сторонами, а зустрічна вимога відповідача не є однорідною із вимогою позивача за договором про надання послуг та статусу офіційного туристичного оператора Пісенного конкурсу Євробачення 2017 року №4-67/4 від 10.02.2017р. Окрім того, зазначив суд, відповідач у своєму відзиві підтвердив наявність у відповідача перед позивачем заборгованості у розмірі 1 257 386,42 грн.

Не погодившись із висновками та мотивами, якими суд першої інстанції керувався при винесенні рішення, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просив скасувати оскаржений ним судовий акт, як незаконний, і прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач вказав, що ним в період з березня по травень 2017р. на замовлення позивача були надані позивачу оплатні послуги з бронювання номерів у готелях «Баккара» та «Барселона» для проживання технічного персоналу, які позивачем були оплачені частково на суму 3 634 675,65 грн.

Між тим, Державною аудиторською службою України за результатами проведеної зустрічної перевірки встановлено і підтверджено розмір заборгованості позивача перед відповідачем на суму 1 257 386,42 грн. з оплати наданих відповідачем послуг для проживання технічного персоналу у готелях "Баккара" та "Братислава", а також розмір грошової заборгованості відповідача перед позивачем на цю ж суму. Тож, вказував апелянт, між сторонами у справі існували зустрічні однорідні зобов'язання, здатні до зарахування.

Висновок суду першої інстанції з приводу того, що зустрічні вимоги сторін одна до другої, не є однорідними, апелянт вважав незаконним і таким, що суперечить змісту статті 601 ЦК України, адже ані характер зобов'язань, ані мета їх вчинення для зарахування, передбачені згаданою нормою Закону, юридичного значення не мають. З метою підтвердження фактичних обставин проведення оплати та заліку зустрічних однорідних вимог заборгованості як ПАТ «НСТУ» перед ТОВ «Пілот», так і ТОВ «Пілот» перед ПАТ «НСТУ», апелянт надав апеляційному суду бухгалтерську довідку, завірену генеральним директором та головним бухгалтером ТОВ «Пілот», та аналіз субконто контрагенти за 01.01.2017р.-04.05.2018р., завіреним підписом головного бухгалтера апелянта. Дані бухгалтерського аналізу підтверджені наданими копіями договорів на обслуговування корпоративних клієнтів Агентства «Пілот», від 14.04.2017р. та від 03.05.2017р., актами наданих послуг.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2018р., у складі колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), судді Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю., відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду на 17.05.2018р.

23.04.2018р. до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив із запереченнями на апеляційну скаргу.

Представники позивача з належним чином оформленими повноваженнями на представництво до судового засідання, що відбулось 17.05.2018р., не з'явились, хоча позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов'язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

При цьому, положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов'язок суду відкласти апеляційний розгляд справи. За висновками суду неявка представників не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення відповідача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 270 ГПК у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції установлено, що 10.02.2017р. між Публічним акціонерним товариством "Національна суспільна телерадіокомпанія України" (далі - Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пілот" (далі - Виконавець) укладено договір №4-67/4 про надання послуг та статусу офіційного туристичного оператора Пісенного конкурсу Євробачення 2017 року (далі - Договір), відповідно до умов якого Замовник дає Виконавцю статус "Офіційний туристичний оператор ПКЄ" (далі - Статус), а Виконавець зобов'язується надавати послуги та сплачуватиме відповідну плату згідно умов цього Договору, що є його невід'ємними частинами (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 6.2 Договору, із врахування змін до Договору, внесених Додатковою угодою №1 від 17.02.2017р., сторони домовились, що Виконавець сплачує Замовнику 50% доходів. Оплата здійснюється у строк не пізніше 3 (трьох) робочих днів з дати підписання сторонами акту наданих послуг. Виконавець за вимогою Замовника може здійснювати авансові платежі.

Такий акт наданих послуг за №9987 від 10.07.2017р. на загальну суму 3 393 894,29 грн. наявний у матеріалах справи.

Звертаючись з позовом, позивач зазначав, що відповідач частково виконав свої грошові зобов'язання, перерахувавши отриманий ним дохід частково у розмірі 2 136 507,87 грн., тож на момент звернення до суду заборгованість відповідача становила 1 257 386,42 грн., яку просив суд стягнути примусово з відповідача.

Заперечуючи проти позову (а.с. 51-52), відповідач посилався на ту обставину, що грошові вимоги позивача погашені до порушення провадження у справі, шляхом зарахування існуючих зустрічних однорідних грошових вимог відповідача до позивача на суму 1 257 386,42 грн. боргу.

Доводячи наявність грошових вимог до позивача і здатність їх до зарахування Відповідач вказував, що ним у період з 01.03.2016р. по 20.06.2017р. на замовлення позивача були надані послуги з організації проживання технічного персоналу в готелях на загальну суму 4 892 062,07 грн., які позивачем частково оплачені на суму 3 634 675,65 грн. Різниця у сумі між вартістю наданих послуг та сплаченої їх частини, з урахуванням здійсненого відповідачем коригування у даних бухгалтерського обліку, становить суму заборгованості позивача перед відповідачем, строк сплати якої настав, а тому з метою спрощення оформлення припинення зобов'язань і закриття договорів розрахунки між сторонами можуть бути проведені, як це передбачено практикою ведення бізнесу, за балансовим залишком.

Відповідач зазначав, що позивач у відповідності до положень ст. 601 ЦК України був письмово, листом за №ВИХ-ПТ00170 від 11.07.2017р., повідомлений про проведення відповідачем заліку зустрічних однорідних вимог на суму зустрічного зобов'язання позивача перед відповідачем щодо сплати 1 257 386,42 грн. і припинення зобов'язань задовго до подання позову до суду. До відзиву відповідачем була надана, окрім іншого, копія Довідки Державної аудиторської служби України №03-21/1/41-3 від 05.07.2017р. з доданими до неї матеріалами зустрічної звірки в ТОВ "Пілот" з метою документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку Публічного акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України" за період з 01.10.2016р. та станом на момент проведення зустрічної перевірки.

Згідно відповіді на відзив, яка міститься у матеріалах справи (а.с. 190-191), позивач зазначив, що йому незрозуміло якими нормами чинного законодавства керується відповідач, коли самостійно на власний розсуд в односторонньому порядку відмовляється сплачувати заборгованість за договором від 10.02.2017р. і вважає, що повідомлення про проведення заліку зустрічних вимог на суму 1 257 386,42 грн. є для цього достатньою підставою.

Не спростовуючи доводів відповідача про наявність між сторонами зобов'язань з організації проживання техперсоналу у період з 01.03.2017р. по 20.06.2017р., позивач стверджував, що у відзиві не зазначено, які правовідносини мав на увазі відповідач та чим той керувався, коли нараховував заборгованість.

Колегія суддів критично оцінює доводи позивача, з огляду на те, що усупереч ч. 1 статті 166 ГПК України у відповіді на відзив позивач повинен був викласти свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених у відзиві заперечень та мотиви їх визнання або відхилення.

Крім того, позивач без пояснення причин ухилився від виконання вимог суду першої інстанції, викладених в ухвалі про порушення провадження у справі від 17.11.2017р., у якій суд зажадав від сторін скласти акт взаємозвірки по спірній сумі, поклавши на позивача здійснення такої звірки з відповідачем та складення акту, а на відповідача обов'язок по створенню необхідних умов для проведення звірки розрахунків з позивачем з наданням усіх первинних документів.

Поряд з цим складений відповідачем акт звірки, направлений суду, залишився без правової оцінки місцевого господарського суду, хоча саме по собі набрання чинності Законом України №2147-VIII від 03.10.2017р. "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" не звільняло сторін у справі, провадження у спорі між якими порушено до 15.12.2017р., від виконання процесуальних обов'язків, покладених на них судом до набуття чинності вказаним законом. В силу пунктів 8 та 9 статті 81 ГПК України у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. У разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

В силу положень ст. 601 ЦК України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов'язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов'язанні є кредитором у другому). Допускаються випадки, так званого часткового зарахування, коли одне зобов'язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов'язання. В такому випадку зобов'язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам:

1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим);

2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв'язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов'язань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо);

3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Таким чином, однорідність зобов'язань, які здатні для зарахування, мають відповідати критеріям однорідності підстави зобов'язання і однорідності предмета зобов'язання.

У відповіді на відзив позивач не навів аргументів щодо нездатності до зарахування заявлених зустрічних вимог відповідача, тоді як заява про зарахування була направлена відповідачем позивачу 11.07.2017р., а отримана позивачем - 14.07.2017р. (а.с. 140-154).

Таким, що суперечить наявним у справі документам, є висновок суду першої інстанції про визнання позову відповідачем у відзиві.

У зв'язку із запереченнями відповідача про відсутність у нього заборгованості перед позивачем на суму 1 257 386,42 грн. у зв'язку з проведеним заліком зустрічних однорідних вимог до звернення позивача з позовом, суд першої інстанції мав перевірити і оцінити доводи та докази проведення відповідачем заліку в односторонньому порядку, для чого з'ясувати: чи отримана відповідачем вимога позивача про сплату боргу; чи направлено відповідачем заяву про погашення боргу повністю або частково заліком наявної у відповідача однорідної вимоги до позивача; чи заперечує відповідач наявність грошових зобов'язань позивача перед відповідачем з посиланням на те, що заявлені вимоги нездатні до зарахування.

Завданням судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Це означає, що при прийнятті процесуальних рішень і застосуванні будь-яких процесуальних норм суд має керуватися, у першу чергу, основним завданням судочинства. І таким основним завданням є саме ефективний захист прав та інтересів особи. На цьому ж принципі базується і право суду застосувати на вимогу особи, яка звернулася до суду, спосіб захисту її права, який не передбачений законом або договором, якщо передбачені законом або договором способи не забезпечують ефективного захисту такого права.

Для реалізації ефективного захисту прав та інтересів особи як основного завдання судочинства суду надаються ряд дискреційних повноважень при вирішенні процесуальних питань. ГПК прямо передбачає, що не тільки суд, але й учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору, визнається статтею 43 ГПК України зловживанням процесуальними правами.

Суд першої інстанції при вирішенні спору не з'ясував, чи є поважними причини, з яких позивач ухилився від проведення звірки взаєморозрахунків по спірній сумі, тоді як наданий складений відповідачем акт звірки залишив поза увагою і правовою оцінкою. Водночас, фактично проведену зустрічну звірку у межах планової ревізії фінансово-господарської діяльності ПАТ НСТУ, у тому числі щодо використання бюджетних та інших коштів, виділених на підготовку та проведення пісенного конкурсу "Євробачення-2017", оформлених довідкою Державної аудиторської служби України від 05.07.2017р., суд першої інстанції відхилив, зазначивши на те, що така Довідка не є доказом, що засвідчує наявність зобов'язання позивача перед відповідачем зі сплати коштів у розмірі 1 257 386,42 грн.

Позивач у справі, як юридична особа, 100 відсотків акцій якої належить державі, і відносно якої здійснювалася планова ревізія щодо використання бюджетних та інших коштів, виділених на підготовку та проведення пісенного конкурсу "Євробачення-2017", приховала від суду висновки проведеної відносно неї перевірки Державної аудиторської служби України, не провела звірки взаєморозрахунків з відповідачем у справі та не склала акт зустрічної перевірки по спірній сумі у розмірі 1 257 386,42 грн.

Натомість, усупереч принципам справедливості, добросовісності, розумності та встановленій матеріальним Законом забороні на збагачення особи за рахунок іншої сторони (ст. ст. 13, 1212 ЦК України) позивач, 14.07.2017р. отримавши від відповідача заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 1 257 386,42 грн., у листопаді 2017р. звернувся з позовом до відповідача з вимогою про стягнення зарахованої суми, а також пені за період 13.07.2017р. по 01.11.2017р. у розмірі 96 457,04 грн., 11 574,84 грн. 3% річних та 26 405, 10 грн. втрат від інфляції.

Судова колегія вважає, що позивач, звертаючись до суду, допустив зловживання процесуальним правом на позов. Такий висновок ґрунтується на такому.

З наявних у справі матеріалів судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до листа позивача від 24.03.2017р. (а.с. 100) відповідальною особою за напрямками розміщення технічного персоналу була призначена заступник начальника відділу супроводу управління персоналом Дирекції з організації та підготовки ПКЄ-2017 ОСОБА_4 із зазначенням її електронної адреси.

Від ОСОБА_4 на електронну адресу відповідача отримано два електронні листи (а.с. 103-104) та вкладення до них у вигляді списку осіб - технічного персоналу для бронювання та проживання у готелі "Баккара", починаючи з 13.03.2017р.

Іншим електронним листом від 24.03.2017р. ОСОБА_4 (а.с. 109) о 20-15 год., повідомляє відповідача про вивірений список осіб - технічного персоналу, заїзди яких у кількості 150 чоловік плануються 25.03.2017р. та 26.03.2017р. у готель "Братиславу" (а.с. 110-114).

З наявного у справі електронного листа від ОСОБА_4 із зазначеною темою "письмо о взаимозачете" (а.с. 115) випливає визнання позивачем суми боргу перед відповідачем, і відповідно, визнання наявності станом на 11.05.2017р. грошових вимог відповідача до позивача на суму 1 060 950,00 грн. та 9 349,00 євро.

За встановлених обставин, враховуючи предмет та межі доказування у даному спорі, судова колегія вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність у відповідача на момент проведення зарахування зустрічних однорідних грошових вимог до позивача на суму 1 257 386,42 грн.

При цьому обидві зустрічні вимоги як позивача до відповідача, так і відповідача до позивача, колегія суддів вважає однорідними, адже такі вимоги випливають з договорів надання послуг, у якому комерційну цінність має певна діяльність виконавця за завданням замовника; обидві вимоги стосуються передачі речей одного роду - грошей у безготівковому порядку; строк обидвох вимог - настав.

Так, вимога позивача згідно з укладеним між сторонами Договором №4-67/4 від 10.02.2017р. щодо сплати Виконавцем Замовнику 50% доходів здійснюється у строк не пізніше 3 (трьох) робочих днів з дати підписання сторонами акту наданих послуг пов'язана із складенням акту, який був підписаний 10.07.2017р., тож строк сплати закінчується 13.07.2017р.

Що стосується підтвердження виконання вимоги відповідача до позивача, і строку її виконання боржником, то колегія суддів враховує наступне.

В силу легального визначення договору про надання послуг (стаття 901 ЦК України) не передбачено прийняття послуги виконавцем: "за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або ж здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором". Грошову (комерційну) цінність має вчинення певної дії виконавцем або здійснення ним певної діяльності.

Надання виконавцем послуги, пов'язаної із організації проживання у готельних номерах у готелях "Баккара" та "Братіслава" технічного персоналу з 23.03.2017р. по 04.04.2017р., підлягає оплаті замовником після наданої послуги, безвідносно того, чи складений між сторонами акт прийняття послуг, адже відносини між юридичними особами приватного права, які є самостійно господарюючими суб'єктами, здійснюються виключно на засадах комерційного розрахунку (ст. 144 ГК України), матеріалами справи підтверджено, що позивачем визнані підставними вимоги виконавця на суму 1 060 950,00 грн. та 9 349,00 євро., а також тим, що у зазначений період надання послуг сторони не обумовили, на виняток із положень ст. 901 ЦК України, необхідність складення актів приймання-передачі послуг із організації проживання у готельних номерах у готелях "Баккара" та "Братіслава" технічного персоналу.

Обов'язок щодо фіксування наданих послуг актами їх передачі-прийняття запроваджений умовами договорів, укладених між сторонами 04.04.2017р. та від 03.05.2017р.

Позивач у відповідності до положень ст. 601 ЦК України був письмово, листом за №ВИХ-ПТ00170 від 11.07.2017р., повідомлений про проведення відповідачем заліку зустрічних однорідних вимог на суму зустрічного зобов'язання позивача перед відповідачем щодо сплати 1 257 386,42 грн. і припинення зобов'язань на вказану суму.

Фактичні обставини відображення у бухгалтерському обліку здійсненого відповідачем зарахування підтверджено поданим ним на вимогу суду першої інстанції і наявним у матеріалах справи актом звірки взаєморозрахунків (а.с. 160), Довідкою Державної аудиторської служби України щодо зустрічної перевірки ТОВ «Пілот» та доданими до неї матеріалами (а.с. 66-158), а також бухгалтерською довідкою, завіреною генеральним директором та головним бухгалтером ТОВ «Пілот», та аналіз субконто контрагенти за 01.01.2017р.-04.05.2018р., що завірений підписом головного бухгалтера апелянта, і подані апеляційному суду.

За таких обставин справи, колегія суддів дійшла до висновку, що заборгованість відповідача припинилася зарахування з 13.07.2017р., тож відповідач не може вважатися боржником, який прострочив виконання грошового зобов'язання за Договором №4-67/4 від 10.02.2017р. у розмірі 1 257 386,42 грн., а тому не зобов'язаний сплачувати вказану суму примусово, за судовим рішенням, і нести відповідальність, передбачену Договором №4-67/4 від 10.02.2017р. у вигляді 96 870,43 грн. пені за період з 13.07.2017р. по 01.11.2017р., та відповідальність за прострочку виконання грошового зобов'язання, передбачену частиною 2 статті 625 ЦК України.

Так, в силу ч. 2 ст. 625 ЦК України лише боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 9.3. Договору, лише у випадку невиконання Виконавцем грошових зобов'язань за цим Договором, останній зобов'язується сплачувати Замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяча у період, за який нараховується пеня, від суми невиконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пеня нараховується за весь час існування такого зобов'язання до повного його виконання Виконавцем.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржене апелянтом рішення господарського суду у даній справі - скасуванню повністю з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача у справі.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пілот" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2018р. у справі №910/20105/17 - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2018р. у справі №910/20105/17 скасувати та прийняти нове рішення.

Відмовити Публічному акціонерному товариству "Національна суспільна телерадіокомпанія України" у задоволенні позову.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України" (04119, м. Київ, вул. Мельникова, 42; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пілот" (02088, м. Київ, вул. Лісова, 80; ) 31 672 (тридцять одну тисячу шістсот сімдесят дві) грн. 47 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

3. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ.

4. Матеріали справи №910/20105/17 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст складено 07.06.2018р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко