УХВАЛА

31 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 904/9530/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.,

розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "АСС" (далі - Товариство)

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 та

постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.03.2018

за позовом фізичної особи - підприємця Кузнєцова Олексія Васильовича

до Товариства

про стягнення заборгованості за ліцензійним договором,

ВСТАНОВИВ:

18.05.2018 (згідно з поштовими відмітками на конверті) Товариство звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.03.2018 зі справи № 904/9530/17, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Крім того, до касаційної скарги додано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження у справі № 904/9530/17.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2018 колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Селіваненко В.П. (головуючий), Булгакова І.В. і Львов Б.Ю. передано касаційну скаргу у справі № 904/9530/17.

Дослідивши матеріали касаційної скарги, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною п'ятої статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в даній справі є стягнення: основного боргу у розмірі 13 920 грн.; 3% річних у розмірі 1 585,74 грн.; "інфляційних" у розмірі 16 867,83 грн., а, отже, ціна позову у справі № 904/9530/17 не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа є малозначною згідно з наведеними приписами ГПК України.

У касаційній скарзі Товариство посилається на те, що рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 та постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.03.2018 зі справи № 904/9530/17 підлягають касаційному оскарженню, оскільки вказана касаційна скарга стосується права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, у справі щодо визначення дати виникнення зобов'язання, стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період, що перевищує строк позовної давності та віднесення акту приймання-передачі до переліку документів підписання яких є фактом визначення наявності заборгованості.

Проте Касаційний господарський суд вважає, що наведені Товариством в касаційній скарзі доводи та аналіз судових рішень у цій справі не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, тому у Суду відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ГПК України. Наявності таких випадків з матеріалів даної справи не вбачається і скаржником не наведено та не обґрунтовано.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.03.2018 зі справи № 904/9530/17, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись частиною п'ятою статті 12, статтею 234, пунктом 2 частини третьої статті 287, статтею 293 ГПК України, Касаційний господарський суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариству з обмеженою відповідальністю "АСС" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.03.2018 зі справи № 904/9530/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов