ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2018р. Справа №914/634/18

місто Львів

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «БЄЛАЯ БЯРОЗА», м. Дніпро

до відповідача: фізичної особи-підприємця Січиокно Олега Вікторовича, м. Львів

про стягнення 16 697 грн. 25 коп.

Суддя Мазовіта А.Б.

Секретар Зубко С.В.

Представники:

від позивача: Бєлка О.О., представник (довіреність №45 від 26.04.2018);

від відповідача: не з'явився

Товариство з обмеженою відповідальністю «БЄЛАЯ БЯРОЗА», м. Дніпро звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до фізичної особи-підприємця Січиокно Олега Вікторовича, м. Львів про стягнення 16 697 грн. 25 коп.

Ухвалою від 10.04.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.05.2018 року.

З огляду на те, що за результатами підготовчого провадження було вирішено усі необхідні завдання, стороною зазначено, що нею подані усі докази, які доводять обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд ухвалою від 07.05.2018 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 04.06.2018.

Стороні роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 42, 46 ГПК України, заяв про відвід суду не поступало.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки, на виконання умов якого відповідачу було передано у власність товар. Однак, відповідач свої зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару виконав частково, заборгованість становить 4 237 грн. 88 коп. У зв'язку з порушенням строків оплати відповідачу нараховано штраф з розрахунку 1% від заборгованості за кожен день прострочення в сумі 12 035 грн. 58 коп., штраф з розрахунку 10% від простроченої суми у розмірі 423 грн. 79 коп. Таким чином, загальний розмір заборгованості, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, становить 16 697 грн. 25 коп.

Відповідач в судове засідання явку представника не забезпечив, відзиву на позовну заяву не надав, доказів погашення заборгованості не представив, вимог ухвали суду не виконав, виклик у судове засідання надсилався за адресою відповідача, вказаною у позовній заяві та зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вищевказані ухвали також були розміщені на веб-сторінці офіційного веб-порталу судової влади України. Таким чином, в розумінні ст. 120, 122, 242 ГПК України відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Відповідно до вимог ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду по суті за відсутності представника відповідача та його відзиву на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника сторони, суд встановив наступне.

1 червня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БЄЛАЯ БЯРОЗА» (постачальник) та фізичною особою-підприємцем Січиокно Олегом Вікторовичем (покупець) було укладено договір поставки №БЛ-444.

За цим договором постачальник (позивач) зобов'язувався поставити та передати у власність покупця товар на умовах і в порядку, визначеному цим договором, а покупець (відповідач) зобов'язувався прийняти цей товар та оплатити його на умовах, визначених цим договором.

На виконання умов вищевказаного договору, позивач поставив відповідачу по видаткових накладних №213057 від 02.06.2017, №213058 від 02.06.2017 (оригінали видаткових накладних оглянуті в судовому засіданні, завірені копії долучені до матеріалів справи) товар на загальну суму 5 237 грн. 88 коп.

Відповідно до п. 6.1. договору розрахунок за поставлений товар здійснюється безготівковими коштами на розрахунковий рахунок постачальника у термін, що не перебільшує 14 календарних днів.

06.07.2017 відповідач здійснив часткову оплату вартості товару в розмірі 1 000 грн. 00 коп., що підтверджується випискою з банківського рахунку.

26.07.2017 позивач за вих. №21/1 від 24.07.2017 надіслав відповідачу претензію про сплату вартості товару у розмірі 4 237 грн. 88 коп., яка залишена відповідачем без розгляду та задоволення.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов'язків щодо оплати вартості товару, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача 4 237 грн. 88 коп. основного боргу, 12 035 грн. 58 коп. штрафу з розрахунку 1% від заборгованості за кожен день прострочення, 423 грн. 79 коп. штрафу з розрахунку 10% від простроченої суми у розмірі.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов'язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 5 ст. 626 ЦК України, договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобов'язання боржником, що в свою чергу є підставою для стягнення суми боргу, оскільки, відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно п. 10.4. договору за несплату або несвоєчасну оплату за товар у строки, передбачені цим договором (п. 6.1. договору), покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення оплати у відповідності зі ст. 231, 232 ЦК України.

Позивачем відповідно до вимог цього пункту договору нараховано штраф в сумі 12 035 грн. 58 коп. за період часу з 17.06.2017 по 02.04.2018.

Однак, виклавши умову про сплату штрафу в такій редакції, позивачем не враховано положення ст. 549 ЦК України.

Частиною 2 ст. 549 ЦК України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, умова про штраф, викладена в редакції п. 10.4. договору, за своє суттю та в розумінні ст. 549 ЦК України є пенею.

Частиною 1 ст. 231 ГК України встановлено, що законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996 передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Як зазначено у п. 2.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Таким чином, у відповідності з вимогами п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування пені за порушення відповідачем строків оплати вартості товару згідно видаткових накладних припиняється 18.12.2017, тобто через шість місяців з дня коли зобов'язання мало бути виконаним.

Оскільки судом встановлено, що згідно 10.4. договору в позивача виникає право на нарахування пені, відповідно до вимог ч. 1 ст. 231 ГК України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», а також з урахуванням положень п. 6 ст. 232 ГК України, проведено перерахунок суми, яка була нарахована позивачем як штраф. Відповідно до проведеного перерахунку ((4 237,88 * 25% / 365 * 132) + (4 237,88 * 27% / 365 * 49) + (4 237,88 * 29% / 365 * 3)) розмір пені повинен становити 546 грн. 86 коп.

Відповідно до п. 10.5. договору за прострочення оплати товару більше 30 (тридцяти) календарних днів покупець зобов'язаний додатково до штрафної санкції, встановленої п. 10.4. цього договору, сплатити постачальнику штраф у розмірі 10% від простроченої суми.

З врахуванням цих положень, позивачем нараховано 423 грн. 79 коп. штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами, а загальна сума заборгованості, яка підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення частково, складає 4 237 грн. 88 коп. основного боргу, 546 грн. 86 коп. пені, 423 грн. 79 коп. штрафу. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по розгляду справи відповідно до ст. 129 ГПК України необхідно покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 11, 215, 216, 218, 509, 526, 530, 546, 547, 549, 599, 610, 625, 626 ЦК України, ст. 193, 230, 231 ГК України та ст.ст. 4, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 241, 326, 327 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Січиокно Олега Вікторовича, АДРЕСА_1 (реєстраційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БЄЛАЯ БЯРОЗА», м. Дніпро, вул. Манкевича, 91 (ідентифікаційний код 21935485) 4 237 грн. 88 коп. основного боргу, 546 грн. 86 коп. пені, 423 грн. 79 коп. штрафу, 549 грн. 56 коп. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати згідно ст. 327 ГПК України.

5. Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні 04.06.2018 оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 07.06.2018.

Суддя Мазовіта А.Б.