УХВАЛА

м. Київ

24.05.2018Справа № 910/4594/18

За скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Імперія-Агро»

на дії Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області

у справі № 910/4594/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд НД»

до 1) товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд Україна ЛТД»

2) товариства з обмеженою відповідальністю «Імперія-Агро»

про стягнення 8 297 435,69 грн.

Суддя Удалова О.Г.

за участю представників:

від позивача Джепа Г.В. - адвокат (ордер СМ № 2305/18/1 від 23.05.2018),

від відповідача-1 не з'явився,

від відповідача-2

(скаржника) Черніков Д.М. - представник (довіреність б/н від 03.01.2018),

від органу ДВС не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротрейд НД» (далі - ТОВ «Агротрейд НД», позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд Україна ЛТД» (далі - ТОВ «Агротрейд Україна ЛТД», відповідач-1) та товариства з обмеженою відповідальністю «Імперія-Агро» (далі - ТОВ «Імперія-Агро», відповідач-2) про стягнення 8 297 435,69 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.04.2018 відкрито провадження у справі № 910/4594/18 та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.05.2018.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.04.2018 було задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на грошові кошти відповідача-2 у розмірі 8 297 435,69 грн. на будь-яких рахунках вказаного товариства, виявлених під час виконання даної ухвали.

16.05.2018 відділом автоматизованого діловодства суду була зареєстрована скарга відповідача-2 - ТОВ «Імперія-Агро» на дії Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - орган ДВС), обґрунтована тим, що накладений на грошові кошти відповідача-2 арешт не лише блокував роботу підприємства, а й унеможливив виплату його працівникам заробітної плати з відповідним перерахуванням єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб.

У зазначеній скарзі відповідач-2 просить суд визнати незаконними дії органу ДВС щодо накладення арешту у виконавчому провадженні № 56290795 на кошти на поточному рахунку № 6001, відкритому в АТ «Таскомбанк», в межах грошових коштів, необхідних для виплати заробітної плати, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб, а також визнати недійсною та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 27.04.2018, винесену в межах виконавчого провадження № 56290795.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.05.2018 прийнято до розгляду скаргу ТОВ «Імперія-Агро» на дії Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області та призначено її розгляд на 24.05.2018.

24.05.2018 відділом автоматизованого діловодства суду були зареєстровані подані скаржником доповнення до скарги, в яких останній просив суд:

- визнати незаконними дії Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області щодо накладення арешту у виконавчому провадженні № 56290795 на рахунки № 6002, № 6001, відкриті в АТ «ТАСКОМБАНК», а також на рахунок № 5309, відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк» в межах грошових коштів, необхідних для виплати заробітної плати, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб;

- визнати недійсними та скасувати постанови про арешт коштів боржника від 27.04.2018 та від 03.05.2018 у виконавчому провадженні № 56290795 про накладення арешту на кошти ТОВ «ІМПЕРІЯ-АГРО», які знаходяться на вказаних рахунках.

Вказані доповнення до скарги були прийняті судом до розгляду.

Крім того, 24.05.2018 відділом автоматизованого діловодства суду були зареєстровані подані позивачем заперечення на скаргу.

У судовому засіданні 24.05.2018 представник скаржника (відповідача-2) подану ним скаргу та доповнення до неї підтримав, просив суд вимоги задовольнити.

Представник позивача проти задоволення скарги з урахуванням доповнень заперечував, просив суд у її задоволенні відмовити.

Представники відповідача-1 та органу ДВС у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

З огляду на те, що за приписами ч. 2 ст. 342 ГПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу ДВС, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності представника боржника.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що скарга ТОВ «Імперія-Агро» на дії Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою господарського суду міста Києва від 25.04.2018 було задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на грошові кошти відповідача-2 - ТОВ «Імперія-Агро» у розмірі 8 297 435,69 грн. на будь-яких рахунках вказаного товариства, виявлених під час виконання даної ухвали.

Постановами головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 27.04.2018 відкрито виконавче провадження № 56290795 з виконання вищевказаної ухвали суду та накладено арешт на грошові кошти боржника - ТОВ «Імперія-Агро», розміщені в тому числі й на поточному рахунку № 6001, відкритому в ПАТ «Таскомбанк», у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 8 297 435,69 грн.

03.05.2018 головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в межах виконавчого провадження № 56290795 була винесена постанова про арешт коштів боржника - ТОВ «Імперія-Агро», розміщених в тому числі й на рахунках № 6002, № 6001, відкритих в АТ «ТАСКОМБАНК», № 5309, відкритому у ПАТ КБ «ПриватБанк», у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 8 297 435,69 грн.

Вважаючи такі дії державного виконавця неправомірними, ТОВ «Імперія-Агро» звернулось до суду з даною скаргою та просило визнати незаконними дії органу ДВС щодо накладення арешту у виконавчому провадженні № 56290795 на рахунки № 6002, № 6001, відкриті в АТ «ТАСКОМБАНК», а також на рахунок № 5309, відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк» в межах грошових коштів, необхідних для виплати заробітної плати, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб; визнати недійсними та скасувати постанови про арешт коштів боржника від 27.04.2018 та від 03.05.2018 у виконавчому провадженні № 56290795 про накладення арешту на кошти ТОВ «ІМПЕРІЯ-АГРО», які знаходяться на вказаних рахунках.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначені права та обов'язки виконавців, закріплена обов'язковість вимог виконавців.

Так, згідно з п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Частинами 1-3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Водночас, згідно з ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов'язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», страхувальник-роботодавець відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України. Кошти Фонду, що надходять на зазначений рахунок, обліковуються на окремому субрахунку. Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - окремий рахунок), можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Як роз'яснено у листі НБУ № 25-111/2972-22535 від 14.12.2010 «Щодо відкриття страхувальникам-роботодавцям окремих поточних рахунків», відповідно до Закону банк відкриває страхувальнику-роботодавцю окремий рахунок за балансовим рахунком 2604 «Цільові кошти на вимогу суб'єктів господарювання» (План рахунків бухгалтерського обліку банків України, затверджений Постановою НБУ № 280 від 17.06.2004).

Поряд з цим, суд зазначає, що відповідно до Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України (затвердженого Постановою Правління НБУ № 89 від 11.09.2017) рахунки з балансовим рахунком 2600 мають призначення «Кошти на вимогу суб'єктів господарювання», у той час як рахунки з балансовим рахунком 2604 - «Цільові кошти на вимогу суб'єктів господарювання».

Частиною з ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» закріплена заборона на звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статей 19-1 та 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

За приписами п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

З договору банківського рахунку та комплексного надання послуг № 454356 від 09.06.2016, укладеного між ТОВ «Імперія-Агро» та ПАТ «Таскомбанк», вбачається, що вказаний договір був укладений серед іншого з метою надання банком послуг з обслуговування зарплатного проекту клієнта - ТОВ «Імперія-Агро».

Разом з тим, на підставі вказаного договору відповідачу-2 був відкритий арештований в подальшому поточний рахунок № 6001, тобто рахунок з балансовим рахунком 2600, який не має спеціального режиму використання.

Те саме стосується інших арештованих рахунків ТОВ «Імперія-Агро», а саме банківського рахунку № 6002, відкритого в АТ «ТАСКОМБАНК», та банківського рахунку № 5309, відкритого у ПАТ КБ «ПриватБанк». Вказаним рахункам присвоєний балансовий рахунок 2600, а отже, зазначені банківські рахунки не мають спеціального режиму використання.

За таких обставин, зважаючи на те, що поточні рахунки, з яких скаржник просить зняти арешт, не мають спеціального режиму використання, а грошові кошти, розміщені на них, не належать до таких, звернення стягнення на які заборонено законом, суд дійшов висновку про те, що скарга ТОВ «Імперія-Агро» на дії Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 234, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Імперія-Агро» на дії Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Ухвала набирає законної сили 24.05.2018 та може бути оскаржена в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст ухвали складено 08.06.2018.

Суддя О.Г. Удалова