ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.06.2018р. Справа №905/745/18

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Донбаська насосна компанія", м.Павлоград

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м.Добропілля

про стягнення інфляції та трьох процентів річних в сумі 101194,47 грн.

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Хохуля М.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - по дов.

від відповідача: ОСОБА_3-по дов.

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Донбаська насосна компанія", м.Павлоград, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м.Добропілля, про стягнення інфляції в сумі 93792,25 грн. та трьох процентів річних в сумі 7402,22 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №ДУ-2014/309-КП від 13.03.2014р. в частині своєчасної оплати поставленого товару, специфікації до договору від 09.04.2014р., від 04.06.2014р., від 13.03.2014р., від 09.04.2014р., від 25.06.2014р., від 06.11.14р., від 18.11.2014р., видаткові накладні №05151 від 15.05.2014р., №09183 від 18.09.2014р., №09184 від 18.09.2014р., №09185 від 18.09.2014р., №09187 від 18.09.2014р., №12251 від 25.12.2014р., №12252 від 25.12.2014р., довіреності на отримання матеріальних цінностей, банківські виписки від 30.01.2017р., 29.02.2016р., від 08.04.2014р., від 30.03.2016р., розрахунок суми позову.

06.06.2018р. відповідачем суду надано відзив на позов від 31.05.2018р.

Відповідно до ч.ч.8, 9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим пятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Як встановлено, ухвалою господарського суду Донецької області від 23.04.2018р. відкрите провадження у справі №905/745/18, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 14.05.2018р. об 11.40 год.; відповідачу встановлено строк для надання відзиву на позовну заяву і всіх письмових доказів (які можливо доставити до суду) до 10.05.2018р. Вказана ухвала суду отримана відповідачем 27.04.2018р. (повідомлення про вручення поштового відправлення).

Ухвалою від 02.05.2018р. у зв'язку з відрядженням судді було змінено дату та час судового засідання на 16.05.2018р. об 11:40 год.

Проте, у встановлений судом строк відзив на позов подано не було.

Згідно із ст.118 Господарського процесуального кодексу України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги відсутність відповідного клопотання відповідача про поновлення пропущеного строку для подання відзиву на позов, суд залишає без розгляду відзив відповідача на позов.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

13.03.2014р між сторонами був підписаний договір №ДУ-2014/309-КП, за умовами якого позивач (постачальник) зобовязався поставити у власність покупцю продукцію та обладнання виробничо-технічного призначення в асортименті, кількості, в терміни, за ціною та якісними характеристиками, узгодженими сторонами в специфікаціях до договору, а покупець взяв на себе зобовязання прийняти та оплатити поставлену в його власність продукцію, що поставляється в його власність, згідно з умовами даного договору (п.п.1.1-1.2 договору).

Згідно п.4.1 договору поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, по цінах, з якісними характеристиками та в строки, узгоджені сторонами в специфікаціях до даного договору.

Під партією продукції сторони розуміють будь-яку кількість продукції, однорідної за своїми якісними характеристиками, що супроводжується одним документом про якість та/або одним товаросупровідним документом.

Умови поставки продукції FCA, згідно Інкотермс 2000. Місце пункту призначення вказується у специфікаціях до договору.

У випадках, коли сторонами в специфікаціях обумовлюються інші умови поставки, взаємовідносини сторін будуть регулюватися положеннями, затвердженими у міжнародних торгових термінах «Інкотермс», з урахуванням умов та застережень, які містяться в даному договорі та/або відповідних специфікацій до нього (п.4.2 договору).

Згідно п.4.5 обовязки постачальника вважаються виконаними з моменту передачі продукції в розпорядження покупця у погодженому місці поставки. Обовязок покупця вважається виконаним з моменту прийняття та оплати поставленої продукції.

Відповідно до п.4.6 договору право власності на продукцію, риски випадкової загибелі або випадки пошкодження (псування) продукції переходять від постачальника до покупця з моменту передачі продукції.

Даний договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін. Сторони дійшли згоди, що у випадку належного виконання обома сторонами своїх зобовязань, строк дії договору встановлюється до 31.10.2014р. включно. У випадку невиконання або неналежного виконання сторонами своїх зобовязань, строк дії договору продовжується до повного та належного виконання сторонами своїх обовязків (п.8.1 договору).

На виконання умов договору, сторонами підписано специфікації до договору від 09.04.2014р., від 04.06.2014р., від 13.03.2014р., від 09.04.2014р., від 25.06.2014р., від 06.11.14р., від 18.11.2014р., в яких узгоджено найменування продукції, що має бути поставлена позивачем відповідачу, її кількість, та вартість, строки поставки.

Як встановлено, згідно:

- специфікації від 13.03.2014р. до договору №ДУ-2014/309-КП від 13.03.2014р., за видатковою накладною №09184 від 18.05.2014р. було поставлено відповідачу за товар на суму 122760,00 грн.;

- специфікації від 09.04.2014р. до договору №ДУ-2014/309-КП від 13.03.2014р., за видатковою накладною №05151 від 15.05.2014р. було поставлено відповідачу за товар на суму 4791,00 грн., №09185 від 18.09.2014р. на суму 11460,00грн.;

- специфікації від 04.06.2014р. до договору №ДУ-2014/309-КП від 13.03.2014р., за видатковою накладною №09183 від 18.09.2017р. позивачем було поставлено відповідачу за товар на суму 681,00 грн.;

- специфікації від 25.06.2014р. до договору №ДУ-2014/309-КП від 13.03.2014р., за видатковою накладною №09187 від 18.09.2014р. позивачем було поставлено відповідачу за товар на суму 15330,00 грн.;

- специфікації від 06.11.2014р. до договору №ДУ-2014/309-КП від 13.03.2014р., за видатковою накладною №12251 від 25.12.2014р. позивачем було поставлено відповідачу за товар на суму 59304,00 грн.;

- специфікації від 18.11.2014р. до договору №ДУ-2014/309-КП від 13.03.2014р., за видатковою накладною №12252 від 25.12.2014р. позивачем було поставлено відповідачу за товар на суму 1500 грн.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п.5.3 договору договору №ДУ-2014/309-КП від 13.03.2014р. розрахунки за поставлену постачальником продукцію по даному договору проводяться шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний розрахунок постачальника протягом 60 календарних днів, обчислюваних з дати поставки відповідної продукції, якщо інші строки і порядок оплати не обговорений сторонами в специфікаціях до даного договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Умовами п.2 специфікацій до договору від 09.04.2014р., від 04.06.2014р., від 13.03.2014р., від 09.04.2014р., від 25.06.2014р., від 06.11.14р., від 18.11.2014р. встановлені умови оплати на кожну поставку товару.

Таким чином, з урахуванням передбачених специфікаціями умов оплати, відповідач мав сплатити вартість отриманого від позивача товару:

- за видатковою накладною №09184 від 18.09.2014р. в строк до 01.12.2014р.;

- за видатковою накладною №05151 від 15.05.2014р.. в строк до 13.07.2014р.;

- за видатковою накладною №09183 від 18.09.2017р. в строк до 16.11.2014р.;

- за видатковою накладною №09187 від 18.09.2014р. в строк до 25.11.2014р.;

- за видатковою накладною №12251 від 25.12.2014р. в строк до 03.03.2015р.;

- за видатковою накладною №12252 від 25.12.2014р. в строк до 21.02.2015р.;

- за видатковою накладною №09185 від 18.09.2014р. в строк до 26.11.2014р.

Згідно наявних в матеріалах справи банківських виписок, відповідачем здійснено оплату поставленого товару:

- за видатковою накладною №05151 від 15.05.2014р. 30.01.2017р.

- за видатковою накладною №09183 від 18.09.2017р.- 29.02.2016р.

- за видатковими накладними №09184 від 18.09.2014р. №09185 від 18.09.2014р. №09187 від 18.09.2014р. №12251 від 25.12.2014р. , №12252 від 25.12.2014р.-03.03.2016р.

Таким чином, всупереч вимог ст.ст.526, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідачем свої зобовязання щодо своєчасної оплати вартості товару виконані з простроченням.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та предявлено до стягнення з відповідача три проценти річних за період з 15.07.2014р. по 03.03.2016р. в розмірі 7402,22 грн. та інфляційні втрати за період з липня 2014р. по січень 2016р. в розмірі 93792,25 грн.

За висновками суду, розрахунок трьох процентів річних проведений позивачем невірно, з включенням до нарахувань дня, в якому відповідачем було погашено заборгованість.

Крім цього, щодо вимог про стягнення інфляції судом враховується наступне.

Відповідно до п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, враховуючи, що відповідачем при здійсненні розрахунку не враховано вищевказані вимоги, в результаті проведеного перерахунку суду, інфляційні витрати підлягають стягненню за період з серпня 2014р. по лютий 2016р. в сумі 80360,87 грн., а три проценти річних за період з 15.07.2014р. по 02.03.2016р. в сумі 7381,34 грн., а решта вимог в цій частині підлягає залишенню без задоволення.

За таких обставин, враховуючи, що позов доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, проте, в частині вимог про стягнення інфляції в сумі 13431,38 грн. та трьох процентів річних в сумі 20,88 грн. є неправомірним, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, зокрема, три проценти річних в сумі 7381,34 грн. та інфляція в сумі 80360,87 грн.

Судовий збір підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 46, 74, 76, 77, 81, 236-241, Перехідними положеннями Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Донбаська насосна компанія», м.Павлоград до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", м.Добропілля про стягнення інфляції в сумі 93792,25 грн. та трьох процентів річних в сумі 7402,22 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" (85043, Донецька обл., м.Добропілля, вул.Красноармійська, б.1А, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Донбаська насосна компанія» (51400, Дніпропетровська обл., м.Павлоград, вул.Крилова, буд.25, р/р 26007631 в ПАТ «ПУМБ», МФО 334851, ) три проценти річних в сумі 7381,34 грн. та інфляцію в сумі 80360,87 грн., судовий збір в сумі 1527,83 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 06.06.2018р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 07.06.2018р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина