УХВАЛА

м. Київ

04.06.2018Справа № 910/5005/17
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна Інцитатус» про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого документу по справі

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна Інцитатус»

До Фонду державного майна України

Третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ІнтерІнвесГруп»

Третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Концерн «Військторгсервіс»

Третя особа 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Міністерство оборони України

Третя особа 4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4

про зобов'язання укласти додаткову угодо до договору оренди

та за зустрічним позовом Концерну «Військторгсервіс»

До 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна Інцитатус»

2. Товариство з обмеженою відповідальністю «ІнтерІнвесГруп»

про визнання недійсним договору, зобов'язання усунути перешкоди у користуванні майном, витребування майна з чужого незаконного володіння

Господарський суд міста Києва у складі

судді Спичака О.М.

за участю секретаря судового засідання

Тарасюк І.М.

Представники учасників судового процесу:

від позивача (відповідача 1 за зустрічним позовом): не з'явився

від відповідача за первісним позовом: не з'явився

від третьої особи 1 (відповідача 2 за зустрічним позовом): Ніжніченко О.А.

від третьої особи 2 (позивача за зустрічним позовом): Татарчук Р.О.

від третьої особи 3: Тушницький О.О.

від третьої особи 4: не з'явився

прокурор: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа №910/5005/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна Інцитатус» до відповідача, Концерну «Військторгсервіс» про зобов'язання укласти додаткову угоду до договору оренди б/н від 10.11.2016р. та за зустрічним позовом Концерну «Військторгсервіс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна Інцитатус» про визнання недійсним договору, зобов'язання усунути перешкоди у користуванні майном, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Рішенням від 29.09.2017р. Господарського суду міста Києва, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2018р., в задоволенні первісного позову відмовлено; зустрічний позов задоволено частково: визнано недійсним договір оренди нежитлових приміщень загальною площею 12 354,9 кв. м. розміщених за адресою: 03142, м. Київ, пров. Бородянський, 3, укладений 10.11.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІнтерІнвестГруп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фортуна Інцитатус»; витребувано з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна Інцитатус» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ІнтерІнвестГруп» та повернути до державної власності в особі Міністерства оборони України у господарське відання Концерну «Військторгсервіс» об'єкти оренди за договором оренди від 10.11.2016р., а саме нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 12 574,8 кв. м, розміщені за адресою: 03142, м. Київ, пров. Бородянський, 3, а саме: адміністративну будівлю літ.А, загальною площею 1372,4 кв.м.; диспетчерську, літ.В, загальною площею 178,7 кв.м.; склад №1, літ. Б, загальною площею 4334,8 кв.м.; склад №2, літ. Г, загальною площею 285,4 кв.м.; склад №3, літ. Д, загальною площею 361,5 кв.м.; склад №4, літ.Ж, загальною площею 45,9 кв.м.; склад №5, літ. З, загальною площею 1502,8 кв.м.; склад №6, літ. Л, загальною площею 3262,0 кв.м.; котельню, літ. І, загальною площею 208,2 кв.м.; їдальню, літ. К, загальною площею 999,8 кв.м.; електричну підстанцію, літ. Е, загальною площею 23,3 кв.м; розподілено судові витрати.

08.05.2018р. на виконання вказаного вище судового рішення видано накази.

24.05.2018р. до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна Інцитатус» про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою від 29.05.2018р. судом призначено розгляд заяви на 04.06.2018р.

Представник заявника у судове засідання 04.06.2018р. не з'явився, проте, про дату, час та місце розгляду заяви був належним чином повідомлений.

Судом 04.06.2018р. було розглянуто та відмовлено в задоволенні клопотання позивача за первісним позовом про відкладення судового засідання. При цьому, суд виходив з того, що останнє є таким, що позбавлене належного обґрунтування. Крім того, судом прийнято до уваги, що згідно ч.3 ст.328 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Представники відповідача за первісним позовом, прокурора та третіх осіб 3, 4 у судове засідання 04.06.2018р. також не з'явились, проте, про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином.

Наразі, за висновками суду, з урахуванням приписів ч.3 ст.328 Господарського процесуального кодексу України неявка вказаних учасників судового процесу не перешкоджає розгляду заяви позивача за первісним позовом у судовому засіданні 04.06.2018р.

Представник третьої особи 3 проти задоволення розглядуваної заяви надав заперечення.

Представником третьої особи 1 заяву позивача було підтримано.

Розглянувши вказану заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна Інцитатус» суд дійшов висновку щодо її часткового задоволення з урахуванням наступного.

Частиною 2 ст.328 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як зазначалось вище, 08.05.2018р. на виконання судового рішення по означені справі видано накази, зокрема про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортуна Інцитатус" на користь Концерну «Військторгсервіс» судовий збір в сумі 13636,71 грн. та про витребування з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна Інцитатус» й повернення до державної власності в особі Міністерства оборони України у господарське відання Концерну "Військторгсервіс" об'єкти оренди за договором оренди від 10.11.2016р., а саме нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 12 574,8 кв. м, розміщені за адресою: 03142, м. Київ, пров. Бородянський, 3, а саме: адміністративну будівлю літ.А, загальною площею 1372,4 кв.м.; диспетчерську, літ.В, загальною площею 178,7 кв.м.; склад №1, літ. Б, загальною площею 4334,8 кв.м.; склад №2, літ. Г, загальною площею 285,4 кв.м.; склад №3, літ. Д, загальною площею 361,5 кв.м.; склад №4, літ.Ж, загальною площею 45,9 кв.м.; склад №5, літ. З, загальною площею 1502,8 кв.м.; склад №6, літ. Л, загальною площею 3262,0 кв.м.; котельню, літ. І, загальною площею 208,2 кв.м.; їдальню, літ. К, загальною площею 999,8 кв.м.; електричну підстанцію, літ. Е, загальною площею 23,3 кв.м.

Наразі, на підтвердження добровільного виконання своїх зобов'язань та наказів Господарського суду міста Києва по справі №910/5005/17, боржником за якими визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фортуна Інцитатус», останнім представлено до матеріалів справи платіжне доручення №967 від 17.05.2018р. на суму 13 636,71 грн. та акт від 18.05.2018р.

За висновками суду, надане відповідачем 1 за зустрічним позовом платіжне доручення №967 від 17.05.2018р. на суму 13 636,71 грн. є належним доказом виконання боржником свого обов'язку зі сплати на рахунок Концерну "Військторгсервіс" судового збору згідно судового наказу, що вказує на припинення обов'язку боржника, а отже, і підставою для визнання наказу про стягнення судового збору з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна Інцитатус» таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно, представлений заявником акт від 18.05.2018р. суд не приймає в якості належного та допустимого у розумінні ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України доказу добровільного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Фортуна Інцитатус» судового рішення в часині витребування з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна Інцитатус» й повернення до державної власності в особі Міністерства оборони України у господарське відання Концерну "Військторгсервіс" об'єкти оренди за договором оренди від 10.11.2016р., а саме нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 12 574,8 кв. м, розміщені за адресою: 03142, м. Київ, пров. Бородянський, 3, а саме: адміністративну будівлю літ.А, загальною площею 1372,4 кв.м.; диспетчерську, літ.В, загальною площею 178,7 кв.м.; склад №1, літ. Б, загальною площею 4334,8 кв.м.; склад №2, літ. Г, загальною площею 285,4 кв.м.; склад №3, літ. Д, загальною площею 361,5 кв.м.; склад №4, літ.Ж, загальною площею 45,9 кв.м.; склад №5, літ. З, загальною площею 1502,8 кв.м.; склад №6, літ. Л, загальною площею 3262,0 кв.м.; котельню, літ. І, загальною площею 208,2 кв.м.; їдальню, літ. К, загальною площею 999,8 кв.м.; електричну підстанцію, літ. Е, загальною площею 23,3 кв.м.

При цьому, судом прийнято, акт підписано представником відповідача 1 за зустрічним позовом, Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕО Компані» та помічником народного депутата Пукір О.П. В акті вказано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фортуна Інцитатус» не знаходиться не здійснює своєї господарської діяльності на території об'єкта по пров.Бородянському, 3 у місті Києві.

Проте, означений документ будь-яких відомостей щодо присутності при його складанні стягувача за виконавчим документом, а саме повноваженого представника Концерну «Військторгсервіс» не містить, як і відомостей щодо безпосереднього повернення об'єктів нерухомого майна останньому.

Тобто, виходячи з наведеного у суду відсутні підстави вважати акт від 18.05.2018р. належним доказом добровільного виконання боржником свого обов'язку за судовим рішенням і як наслідок припинення зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна Інцитатус», яке могло б бути підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, посилання заявника на зміну місця державної реєстрації юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань суд вважає безпідставними та юридично неспроможними, оскільки така зміна ніяким чином не засвідчує обставин виконання судового рішення.

З огляду на наведене, суд вважає за доцільне звернути увагу заявника на те, що відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За приписами ст.18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року N18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року N11-рп/2012).

Згідно з мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009р. Конституційного Суду України виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі ст.1 Конституції України Україна є правовою державою, обов'язковість виконання судових рішень є обов'язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Отже, з системного аналізу наведеного вище полягає, що виконання судового рішення є однією з основоположних засад здійснення державою правозахисної функції.

За приписами ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина «судового розгляду». У рішенні від 17.05.2005р. по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Виконання судового рішення має бути захищене як складова частина доступу до суду в світлі вимог ст. 6 Конвенції (Справа «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece) від 19.03.1997.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на доступ до суду включає право на своєчасне виконання рішення (див. рішення у справі «Трихліб проти України», заява №58312/00 від 20 вересня 2005 року, у справі №Іммобіліаре Саффі проти Італії», заява №22774/93.

Відповідно до змісту рішення від 20 липня 2004р. Європейського суду з прав людини «Шмалько проти України» право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

В рішенні у справі «Анацький проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що з огляду на невиконання рішення з грудня 2002 року, приблизно два роки та одинадцять місяців, та неспроможність здійснити необхідні заходи для виконання рішення на користь заявника державні органи позбавили п. 1 ст. 6 Конвенції та ст. 1 Протоколу N 1 їх практичного змісту. Таким чином, у цій справі п. 1 статті 6 Конвенції та стаття 1 Протоколу №1 були порушені.

У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» суд відзначив, що рішення на користь заявника не виконувались 7 років і 10 місяців та 5 років і 11 місяців. При цьому причинами таких затримок були: а) недостатність бюджетних коштів; б) бездіяльність державних виконавців; в) прогалини в національному законодавстві, через які не існувало можливості виконати рішення суду у випадках недостатності бюджетних коштів. Однак усі ці причини мали б бути під контролем держави і тому підпадають під сферу її відповідальності. Суд зазначив, що українське законодавство не передбачає жодних ефективних засобів для вирішення проблем із затримками виконання судових рішень.

Зі змісту рішення від 18.10.2005р. Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД», «Чечеткін та Оліус проти України» відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність боржника.

Отже, з наведеного у сукупності полягає, що судове рішення по справі №910/5005/17 повинно бути виконано з метою завершення процедури судового захисту прав особи, на користь якої останнє прийнято, а у даному випадку інтересів держави на користь якої в особі Міністерства оборони України.

Керуючись ст.ст.234, 235, 328 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Частково задовольнити заяву №22/05/18/3 від 22.05.2018р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна Інцитатус» про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий документ по справі №910/5005/17.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню наказ від 08.05.2018р. Господарського суду міста Києва по справі №910/5005/17 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна Інцитатус» на користь Концерну «Військторгсервіс» судового збору в сумі 13636,71 грн.

3. В задоволенні решти заяви відмовити.

4. Згідно ч.1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст складено та підписано 06.06.2018р.

Суддя О.М. Спичак

Учасники процесу мають можливість отримувати процесуальні документи в електронному вигляді паралельно з документами у паперовому вигляді.

Для отримання процесуальних документів в електронному вигляді потрібно:

1. Зареєструватися в системі обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу (завести поштову скриньку електронного суду), розміщеній на офіційному веб-порталі судової влади України за адресою: mail.gov.ua.

2. Подати до суду заявку про отримання процесуальних документів в електронному вигляді, яку необхідно роздрукувати на офіційному веб-порталі судової влади України у вищевказаному розділі. Процесуальні документи у відповідній справі, що видані після дати подання вказаної Заявки до суду, будуть надходити в електронному вигляді на зареєстровану електронну адресу учасника судового процесу в домені mail.gov.ua, зазначену в Заявці. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://ki.arbitr.gov.ua/sud5011/gromadyanam/csz/