ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 908/1103/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кушнір І.В. - головуючий, Краснов Є.В., Мачульський Г.М.,

За участю секретаря судового засідання Суворкіної Ю.І.

розглянувши касаційну скаргу Комунального підприємства Бердянської міської ради "Бердянський центральний ринок" на рішення Господарського суду Запорізької області від 12.09.2017 (суддя Боєва О.С.) та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 13.12.2017 (головуючий: Сгара Е.В., судді: Мартюхіна Н.О., Стойка О.В.)

за позовом Комунального підприємства Бердянської міської ради "Бердянський центральний ринок"

до 1. Фізичної особи-підприємця Харченко Олени Олександрівни, 2. Бердянської міської ради Запорізької області,

про визнання незаконним та скасування п.1.27.2 рішення Бердянської міської ради Запорізької області від 16.03.2012 № 9; визнання недійсним договору від 26.03.2012 про встановлення земельного сервітуту щодо земельної ділянки, яка знаходиться у розпорядженні Бердянської міської ради; скасування земельного сервітуту, встановленого договором,

За участю представників:

позивача - Пеньков О.Ю. - адвокат, довіреність, свідоцтво, витяг, посвідчення.

відповідача-1 - не з'явився.

відповідача-2 - Озюменко Р.Ю. - представник, довіреність, паспорт.

Дороз В.Ю. - представник, посвідчення, довіреність.

ВСТАНОВИВ:

29.05.2017 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Комунального підприємства Бердянської міської ради "Бердянський центральний ринок" до Фізичної особи-підприємця Харченко Олени Олександрівни та Бердянської міської ради Запорізької області про визнання незаконним та скасування пункту 1.27.2 рішення Бердянської міської ради Запорізької області від 16.03.2012р. № 9 "Про затвердження технічних документацій та надання дозволів на встановлення земельних сервітутів для розміщення та обслуговування тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності щодо земельних ділянок, які перебувають у розпорядженні Бердянської міської ради"; про визнання недійсним договору від 26.03.2012р. про встановлення земельного сервітуту щодо земельної ділянки, яка знаходиться у розпорядженні Бердянської міської ради, площею 0,0018 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої за адресою: вул. Горького (в районі МАФ "Сонячний годинник"), м. Бердянськ, Запорізька область, укладеного між Бердянською міською радою Запорізької області та Фізичною особою - підприємцем Харченко Оленою Олександрівною; про скасування земельного сервітуту, встановленого договором від 26.03.2012р. про встановлення земельного сервітуту щодо земельної ділянки, яка знаходиться у розпорядженні Бердянської міської ради, площею 0,0018 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої за адресою: вул. Горького (в районі МАФ "Сонячний годинник"), м. Бердянськ, Запорізька область, який було укладено між Бердянською міською радою Запорізької області та Фізичною особою-підприємцем Харченко Оленою Олександрівною.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що п.1.27.2 рішення Бердянської міської ради від 16.03.2012 №9 є протиправним та незаконним, земельний сервітут за Договором було встановлено з численними порушеннями вимог ст.19 Конституції України, ст. ст. 59, 79, 123 ЗК України, ст. ст. 1, 85, 88 Водного кодексу України, ст. 24 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. ст. 20, 22, 23, 50, 56 ЗУ "Про землеустрій", Порядку складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (затвердженого Постановою КМУ від 26.05.2004 № 677), Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками (затвердженої Наказом Держкомзему України від 18.05.2010 № 376). При цьому, позивач посилається на те, що оспорюваним рішенням міськради було затверджено "Технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (договір сервітуту)", за якою фактично було сформовано земельну ділянку комунальної власності, визначено її розмір, межі, обсяг обмежень (обтяжень) щодо неї та передано її в користування ФОП Харченко О.О. на праві обмеженого платного користування (встановлено земельний сервітут). Тобто, передача в користування земельної ділянки, межі якої не встановлені в натурі (на місцевості), відбулась на підставі Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (договір сервітуту), за відсутності розробленого та затвердженого проекту землеустрою щодо відведення. Крім того, вказує, що земельна ділянка, надана в особистий сервітут згідно пункту 1.27.2 рішення Бердянської міської ради Запорізької області, перебуває у зоні прибережної смуги, що є прямим порушення вимог ст. ст. 1, 85, 88 ВК України та ст. 59 ЗК України. Наведене, враховуючи приписи ст.ст. 203, 215 ЦК України, пункту "в" ч. 1 ст. 102 ЗК України, згідно з яким, дія земельного сервітуту підлягає припиненню у випадку рішення суду про скасування земельного сервітуту, за твердженням позивача, є підставою для визнання недійсним договору від 26.03.2012 р. про встановлення земельного сервітуту та скасування земельного сервітуту.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 12.09.2017 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з огляду на відсутність в матеріалах справи належних в розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів, які б свідчили, що спірна земельна ділянка, відносно якої пунктом 1.27.2 Рішення № 9 затверджено технічну документацію та надано дозвіл на встановлення особистого платного земельного сервітуту ФОП Харченко О.О., надана у користування за відсутності розробленого та затвердженого проекту та знаходилась в межах прибережної захисної смуги, суд дійшов висновку щодо недоведеності наявності в діях голови при прийнятті оскарженого пункту Рішення № 9 порушень вимог закону, передбачених ст.ст.88, 90 Водного кодексу України та ст.ст. 59, 123 Земельного кодексу України, у зв'язку із чим позовні вимоги про визнання недійсним п. 1.27.2 Рішення № 9 задоволенню не підлягають.

При цьому, відмова у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування пункту 1.27.2 рішення Бердянської міської ради Запорізької області від 16.03.2012р. № 9 "Про затвердження технічних документацій та надання дозволів на встановлення земельних сервітутів для розміщення та обслуговування тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності щодо земельних ділянок, які перебувають у розпорядженні Бердянської міської ради" у зв'язку з недоведеністю, зумовлює відмову в задоволенні похідних вимог про визнання недійсним договору від 26.03.2012р. про встановлення земельного сервітуту щодо земельної ділянки, яка знаходиться у розпорядженні Бердянської міської ради, площею 0,0018 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої за адресою: вул. Горького (в районі МАФ "Сонячний годинник"), м. Бердянськ, Запорізька область, укладеного між Бердянською міською радою Запорізької області та Фізичною особою-підприємцем Харченко Оленою Олександрівною, та, відповідно, про скасування земельного сервітуту, встановленого цим Договором.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не є стороною (учасником) оскаржуваного правочину, не є землекористувачем спірної земельної ділянки, про право на придбання у власність земельної ділянки, яка є предметом договору не заявляє. Відтак, права та охоронювані законом інтереси позивача оскаржуваним правочином не порушено. І визначення розпорядженням міського голови від 22.03.2017 року № 106-р Комунального підприємства "Бердянський центральний ринок" організатором проведення ярмарку "Курортний сезон -2017", на що посилається позивач, виходячи із змісту ст.116 Земельного кодексу України, не може свідчити про виникнення права користування спірною земельною ділянкою та, відповідно, про виникнення порушення його законних прав та інтересів як позивача.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 13.12.2017 апеляційну скаргу Комунального підприємства Бердянської міської ради "Бердянський центральний ринок" на рішення Господарського суду Запорізької області від 12.09.2017 по справі №908/1103/17 - залишено без задоволення, рішення Господарського суду Запорізької області від 12.09.2017 по справі №908/1103/17 - залишено без змін.

Судове рішення мотивовано тим, що рішення Бердянської міської ради Запорізької області від 16.03.2012р. №9 "Про затвердження технічних документацій та надання дозволів на встановлення земельних сервітутів для розміщення та обслуговування тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності щодо земельних ділянок, які перебувають у розпорядженні Бердянської міської ради" та договір про встановлення земельного сервітуту від 26.03.2012р., з огляду на підстави позову, жодним чином не можуть порушувати та не порушують охоронюваних законом прав та інтересів Комунального підприємства Бердянської міської ради "Бердянський центральний ринок" на спірну земельну ділянку, які виникли лише у 2017 році.

06.01.2018 (згідно з поштовим штампом на конверті) Комунальним підприємством Бердянської міської ради "Бердянський центральний ринок" подано касаційну скаргу на рішення Господарського суду Запорізької області від 12.09.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 13.12.2017 у справі № 908/1103/17 до Касаційного господарського суду.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 12.09.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 13.12.2017 повністю, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2018 року у справі № 908/1103/17 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Мачульський Г.М., Краснов Є.В.

26.03.2018 суд постановив ухвалу про поновлення Комунальному підприємству Бердянської міської ради "Бердянський центральний ринок" строку для подання касаційної скарги, відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою та призначення до розгляду на 07.06.2018, повідомив учасників справи про дату, час і місце розгляду скарги, визначив строк для подання відзиву на касаційну скаргу з доказами надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи до Касаційного господарського суду до 10.04.2018.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу скаржник (Комунальне підприємство Бердянської міської ради "Бердянський центральний ринок", позивач) зазначає, що рішення судів попередніх інстанцій прийняті з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Скаржник вважає, що судами необґрунтовано було встановлено відсутність оспорюваних, невизнаних, порушених прав та інтересів КП БМР "Бердянський центральний ринок", та як наслідок, відсутність підстав для звернення до суду та судового захисту інтересів позивача. Порушений інтерес полягає у неможливості розміщення ярмаркових об'єктів та продажу прав на них через розміщення вочевидь незаконного сервітуту, що порушує законний інтерес позивача, який полягає у прагненні отримувати прибуток від законної підприємницької діяльності, яку скаржник здійснює відповідно до статутних документів та розпорядження міського голови м. Бердянськ від 22.03.2017 №106-р "Про організацію проведення ярмарки "Курортний сезон - 2017".

Позивач зазначає, що звернувся до суду ще в травні 2017 року, однак розгляд справи затягнувся аж до закінчення строку дії ярмарки, таким чином його порушений законний інтерес мав місце станом на час звернення до суду з відповідною позовною заявою, а оскаржувані рішення та договір були винесені (укладені) незаконно, всупереч законодавству та порушують законні інтереси позивача.

Скаржник вважає, що судом не було надано належної правової оцінки обставинам не формування (неналежного формування) земельної ділянки, як об'єкта цивільних прав до того, як вона була обтяжена обмеженням у вигляді земельного сервітуту. Крім того, на думку позивача, судом неправильно встановлено, що оскаржуваним договором сервітут було встановлено на земельну ділянку площею 0,0018 га (кадастровий номер НОМЕР_1), оскільки судом не досліджувалося питання не формування об'єкта цивільних та господарських прав (земельної ділянки), на який нібито було встановлено право обмеженого користування (земельний сервітут) та не вивчено належним чином технічну документацію щодо встановлення земельного сервітуту, не надано оцінки та не встановлено на яку площу земельної ділянки було встановлено оспорюваний земельний сервітут.

Також скаржник зазначає, що судом не було надано належної оцінки розташуванню спірного земельного сервітуту (частини земельної ділянки) в межах земель водного фонду - прибережної захисної смуги Азовського моря та обмеженням у використанні таких земель. При цьому, позивач посилається на висновки, викладені в постановах Верховного Суду України від 09.09.2014 (справа №3-40гс14), від 29.10.2014 (справа №6-155цс14), від 19.11.2014 (справа №6-175цс14).

Разом з тим, Комунальне підприємство Бердянської міської ради "Бердянський центральний ринок" вважає, що судами незаконно та безпідставно визнано встановленими (преюдиційний факт) рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02.10.2013 по справі №0870/3673/12 обставини щодо законності встановлення земельного сервітуту за рішенням Бердянської міської ради та відповідним договором та не надано належної оцінки твердженням та доказам позивача. На думку позивача, обставини, встановлені вказаним рішенням суду, не підлягають застосуванню як преюдиційні по даній справі, оскільки з мотивувальної частини даного рішення неможливо визначити, які конкретно обставини було встановлено, на підставі яких саме документів та відповідно до яких саме осіб. Як зазначає скаржник, адміністративний суд досліджував і надав оцінку єдиному доказу - припису Державної Азовської морської екологічної інспекції щодо конкретних земельних ділянок, до яких не входить земельна ділянка (земельний сервітут) ФОП Харченко О.О. Тобто, скаржник вважає, що позивачем у справі №0870/3673/12 не надано доказів на підтвердження розташування інших земельних ділянок, зазначених у рішенні, зокрема і ФОП Харченко О.О., в межах прибережної захисної смуги (або нормативних розмірів прибережної захисної смуги), а відповідно і те, що судом вказані обставини, які стосуються земельного сервітуту Харченко О.О. не досліджувались. Крім того, Комунальне підприємство Бердянської міської ради "Бердянський центральний ринок" не брало участі у справі №0870/3673/12, а обставини, встановлені судом по справі №0870/3673/12 було спростовано ним наданими доказами та наведеними обставинами.

Крім того, позивач вважає, що судом неправильно застосовано ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини". На думку скаржника, суд апеляційної інстанції не дійшов кінцевого висновку про те, чи є дії відповідача по справі Бердянської міської ради незаконними, оскільки не зазначив в чому взагалі полягає незаконність її дій, проте застосував практику Європейського Суду з прав людини, спрямовану на захист осіб від протиправних дій саме державних органів.

Відповідач-1 надав відзив на касаційну скаргу, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Від Відповідача-2 надійшла заява, в якій Бердянська міська рада Запорізької області вважає доводи касаційної скарги обґрунтованими, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій такими, що ухвалені з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, та підлягають скасуванню.

У судове засідання з'явилися представники позивача та відповідача-2.

Представник відповідача-1 у судове засідання не з'явилися, хоча відповідач-1 про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

У судовому засіданні представник позивача підтримав касаційну скаргу.

Представники відповідача-2 просили касаційну скаргу задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача, відповідача-2, які з'явилися в судове засідання, перевіривши наведені обставини, Верховний Суд в межах перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права при ухваленні зазначеного судового рішення, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст.300 Господарського процесуального кодексу України:

"1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

3. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

4. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права."

З урахуванням викладеного, судом не приймаються та не розглядаються доводи скаржника, пов'язані з переоцінкою доказів, визнанням доведеними/ недоведеними або встановленням по новому обставин справи.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням двадцять другої (позачергової) сесії VI скликання Бердянської міської ради Запорізької області "Про затвердження технічних документацій та надання дозволів на встановлення земельних сервітутів для розміщення та обслуговування тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності щодо земельних ділянок, які перебувають у розпорядженні Бердянської міської ради" від 16 березня 2012 року № 9 (далі - Рішення № 9) Бердянська міська рада Запорізької області затвердила технічну документацію та надала дозвіл на встановлення особистого платного земельного сервітуту щодо земельних ділянок, які перебувають у розпорядженні Бердянської міської ради, для розміщення та обслуговування тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, строком до 01.03.2019 р. Перелік осіб, яким встановлено право земельного сервітуту, зазначений у спірному рішенні починаючи з пункту 1.1 по пункт 1.105.

Зокрема, пунктом 1.27 (підпункт 1.27.2) зазначеного Рішення затверджено технічну документацію та надано дозвіл на встановлення особистого платного земельного сервітуту щодо земельної ділянки, що перебуває у Бердянського міського ради, для розміщення та обслуговування тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, строком до 01.03.2019 р. - Фізичній особі-підприємцю Харченко Олені Олександрівні, щодо земельної ділянки, площею 0,0018га, розташованої за адресою: вул. Горького (в районі МАФ "Сонячний годинник"), м. Бердянськ, Запорізька область.

На підставі вказаного вище Рішення № 9 між Фізичною особою підприємцем Харченко Оленою Олександрівною (далі - сервітуарій) та Бердянською міською радою укладено договір про встановлення земельного сервітуту щодо земельної ділянки, яка знаходиться у розпорядженні Бердянської міської ради від 26.03.2012 р. (далі - Договір сервітуту).

Відповідно до п. 1.1 Договору сервітуту (в редакції додаткової угоди від 12.01.2015р.), предметом цього Договору є особистий строковий, платний сервітут, встановлений виключно Сервітуарію щодо земельної ділянки площею 0,0018 га (кадастровий номер НОМЕР_1), розташованої за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Горького (в районі МАФ "Сонячний годинник"), на якій буде розміщуватись та використовуватись тимчасова споруда для провадження підприємницької діяльності.

Земельний сервітут встановлюється на підставі п.1.27.2 рішення Бердянської міської ради "Про затвердження технічних документацій та надання дозволів на встановлення земельних сервітутів для розміщення та обслуговування тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності щодо земельних ділянок, які перебувають у розпорядженні Бердянської міської ради (п.1.2. Договору сервітуту).

Згідно із п. 2.1 Договору сервітуту договір укладено строком до 01.03.2019 року.

Відповідно до п.4.1. Договору сервітуту за користування особистим строковим сервітутом для розміщення та використання тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності Сервітуарій сплачує річну плату.

Право користування за Договором було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 10.05.2014 року, номер запису про інше речове право 5605622.

Розпорядженням міського голови м. Бердянська Запорізької області "Про організацію проведення ярмарки Курортний сезон-2017" №106-р від 22.03.2017р. запроваджено:

- провести у місті Бердянську ярмарок "Курортний сезон - 2017" з метою створення сприятливих умов для збільшення обсягів конкурентоспроможної продукції та послуг, забезпечення науково-технічного і технологічного оновлення місцевого виробництва, підтримки місцевого товаровиробника, підвищення іміджу міста, розвитку ділового туризму, активізації інноваційного процесу та виробничої кооперації, залучення інвестиції;

- визначити організатором проведення ярмарку "Курортний сезон - 2017" КП БМР "Бердянський центральний ринок" з наданням права розпорядження місцями ярмаркових об'єктів;

- визначити для проведення ярмарку "Курортний сезон - 2017" наступну територію проведення ярмаркових заходів: у Центральній частині міста по проспекту Азовському (від пр. Перемоги до Приморської площі), на Приморській площі, по вул. Горького (від пр. Праці до вул. Горького в районі ж/б №51) згідно зі схемою. Проведення ярмаркових заходів дозволити з 01.05.2017р. по 30.10.2017р.

Листом виконавчого комітету Бердянської міської ради від 18.04.2017р. №01-2411/34 повідомлено позивача про наявні обмеження прав на землю переданих у користування для розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території проведення ярмаркових заходів згідно з додатком. До вказаного переліку обмежень зокрема включено спірний Договір сервітуту від 26.03.2012р., укладений між Фізичною особою-підприємцем Харченко Оленою Олександрівною та Бердянською міською радою.

Суд першої інстанції на підставі власної оцінки доказів по справі вказав, що обставини справи свідчать, що Рішення № 9 (в тому числі п. 1.27.2 щодо затвердження технічної документації та надання дозволу на встановлення особистого платного земельного сервітуту відповідачу-1) було прийняте Бердянською міською радою на підставі заяв фізичних та юридичних осіб, які подані до органу місцевого самоврядування разом із свідоцтвами про реєстрацію суб'єктами підприємницької діяльності, схемами розташування, паспортами прив'язки тимчасових споруд та іншими документами.

Зі змісту спірного пункту рішення вбачається, що спірна земельна ділянка була надана відповідачу-1 для встановлення особистого платного земельного сервітуту для розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності строком до 01.03.2019р.

Суд першої інстанції зазначив, що при зверненні до Бердянської міської ради, Фізичною особою-підприємцем Харченко О.О. було надано всі необхідні для оформлення особистого земельного сервітуту документи, що вбачається із змісту самого Рішення № 9, оскільки вирішення питання щодо затвердження технічної документації та встановлення особистого платного сервітуту здійснювалося на підставі технічної документації.

Наведені обставини також були встановлені судовим рішенням, а саме, постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 02.10.2013 р. у справі № 0870/3673/12, яка набрала законної сили. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Бердянського міжрайонного прокурора до Бердянської міської ради Запорізької області щодо скасування рішення сесії Бердянської міської ради від 16.03.2012 р. № 9, суд зазначив, що при винесенні спірного рішення, за винятком пунктів 1.39, 1.53.1 та 1.57.2, відповідач діяв в межах повноважень, у спосіб та порядку, визначених законом, оскільки останній не містить жодних заборон на встановлення особистих сервітутів на земельні ділянки для провадження підприємницької діяльності та розміщення тимчасових споруд.

Також безпідставними суд першої інстанції визнав доводи позивача про порушення оскаржуваним пунктом рішенням норм Водного кодексу України з огляду на те, що земельна ділянка надана в особистий сервітут згідно пункту 1.27.2 рішення № 9 перебуває у зоні прибережної смуги.

Крім того, суд першої інстанції вказав, що позивач повинен довести, що застосування до нього оспорюваного пункту рішення має наслідком порушення його прав, свобод та інтересів.

За змістом позовної заяви, в обґрунтування звернення до суду в якості підстави позивач посилається на розпорядження міського голови від 22.03.2017 року №106-р, яким КП БМР "Бердянський центральний ринок" визначено організатором проведення ярмарку "Курортний сезон -2017" з наданням права розпорядження місцями ярмаркових об'єктів на визначеній території проведення ярмаркових заходів.

Проте, позивачем не наведено причин та не надано жодних доказів в обґрунтування того, яким чином надання ФОП Харченко О.О. дозволу на встановлення земельного сервітуту та укладення відповідного договору про встановлення земельного сервітут може перешкоджати позивачу, як організатору, у проведенні ярмарку "Курортний сезон -2017".

Згідно листа Виконавчого комітету Бердянської міської ради від 01.06.2017 року (вих. №0217/05-0194/ПІ), Бердянською міською радою та її виконавчим комітетом не приймалося будь - яких рішень якими б делегувалися повноваження КП "Бердянський центральний ринок" щодо розпорядження земельними ділянками, які розташовані в центральній частині міста по пр. Азовському (від пр. Перемоги до Приморської площі) та на Приморській площі (від пр. Праці до вул. Горького в районі житлового будинку №51) в місті Бердняську. Також, Бердянською міською радою та її виконавчим комітетом не приймалось жодних рішень, якими КП "Бердянський центральний ринок" уповноважувався б на ведення переговорів із суб'єктами господарювання та звернення до суду із позовами стосовно оскарження існуючих правочинів, а саме договорів оренди та сервітутів, які укладені між Бердянською міською радою та суб'єктами господарювання щодо земельних ділянок, які розташовані в центральній частині міста по пр. Азовському (від пр. Перемоги до Приморської площі) та на Приморській площі (від пр. Праці до вул. Горького в районі житлового будинку №51) в місті Бердянську.

Позивач не є стороною (учасником) оскаржуваного правочину, не є землекористувачем спірної земельної ділянки, про право на придбання у власність земельної ділянки, яка є предметом договору не заявляє. Відтак, права та охоронювані законом інтереси позивача оскаржуваним правочином не порушено. І визначення розпорядженням міського голови від 22.03.2017 року № 106-р Комунального підприємства "Бердянський центральний ринок" організатором проведення ярмарку "Курортний сезон -2017", на що посилається позивач, виходячи із змісту ст.116 Земельного кодексу України, не може свідчити про виникнення права користування спірною земельною ділянкою та, відповідно, про виникнення порушення його законних прав та інтересів як позивача.

Суд апеляційної інстанції вказав, що Комунальне підприємство Бердянської міської ради "Бердянський центральний ринок" в обґрунтування поданого позову зазначило, що земельна ділянка, яка надана в особистий сервітут згідно пункту 1.27.2 рішення Бердянської міської ради Запорізької області, передана в користування за відсутності розробленого та затвердженого проекту землеустрою щодо відведення, та перебуває у зоні прибережної смуги, що є прямим порушенням положень ст.ст. 1, 85, 88 Водного кодексу України та ст. 59 Земельного кодексу України.

Крім того, позивач вважає, що наявні обмеження прав на землю стосовно якої укладено спірний Договір сервітуту не дозволяють йому належно здійснювати організацію проведення ярмарку "Курортний сезон - 2017".

В той же час, судова колегія апеляційного господарського суду не погодилась із вищевказаним, враховуючи, що за приписами чинного законодавства, вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

При цьому, визначальним моментом для звернення відповідної особи до суду є наявність у неї порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Як вже зазначалось вище, розпорядженням міського голови м. Бердянська Запорізької області "Про організацію проведення ярмарки Курортний сезон-2017" №106-р від 22.03.2017р. запроваджено проведення ярмарки на території міста Бердянська, організатором проведення ярмарку визначено Комунальне підприємство Бердянської міської ради "Бердянський центральний ринок".

Листом виконавчого комітету Бердянської міської ради від 18.04.2017р. №01-2411/34 повідомлено позивача про наявні обмеження прав на землю переданих у користування для розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території проведення ярмаркових заходів згідно з додатком. До вказаного переліку обмежень прав на землю включено спірний Договір сервітуту від 26.03.2012 р., укладений між Фізичною особою підприємцем Харченко Оленою Олександрівною та Бердянською міською радою.

Матеріали справи свідчать, що Бердянська міська рада, як належний розпорядник земельних ділянок комунальної власності на території міста Бердянська, прийняла в межах своєї компетенції рішення про надання Харченко Олені Олександрівні земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Бердянськ, вул. Горького в районі МАФ "Сонячний годинник" для розміщення та використання споруди з метою провадження підприємницької діяльності, що було оформлено Договором сервітуту від 26.03.2012р.

В той же час, Комунальне підприємство Бердянської міської ради "Бердянський центральний ринок" отримало право проведення ярмарки "Курортний сезон-2017" лише в 2017 році на підставі розпорядження міського голови м. Бердянська Запорізької області №106-р від 22.03.2017р., тобто після прийняття оскаржуваного рішення Бердянської міської ради Запорізької області № 9 від 16.03.2012 року та укладання договору сервітуту від 26.03.2012р.

При цьому, прийняття розпорядження міського голови м. Бердянська Запорізької області "Про організацію проведення ярмарки Курортний сезон-2017" №106-р від 22.03.2017р. жодним чином не змінили правовідносини, що виникли раніше на підставі рішення Бердянської міської ради Запорізької області № 9 від 16.03.2012 року та договору сервітуту від 26.03.2012р., зважаючи на відсутність відповідних рішень Бердянської міської ради з цього питання.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначила, що право позивача з організації ярмарку "Курортний сезон - 2017" на території, що встановлена розпорядженням міського голови м. Бердянська Запорізької області "Про організацію проведення ярмарки Курортний сезон-2017" №106-р від 22.03.2017р. не є безумовним та абсолютним, оскільки таке право повинно враховувати наявність вже встановлених раніше речових титулів та обмежень на відповідній території, зокрема відповідних сервітутів.

Так, відповідно до ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані, в тому числі, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Тобто, саме на Комунальне підприємство Бердянської міської ради "Бердянський центральний ринок" покладено обов'язок не порушувати прав землекористувачів суміжних земельних ділянок, а також дотримуватись правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів, зважаючи на хронологію отримання сторонами відповідних прав на спірну земельну ділянку. В той же час, обов'язки землекористувачів, встановлені ст. 96 Земельного кодексу України є також обов'язковими і для сервітуарія.

Також судова колегія апеляційного господарського суду зазначила про відсутність в матеріалах справи належних доказів в розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, які б свідчили, що вся площа земельної ділянки, передана в користування Фізичній особі підприємцю Харченко Олені Олександрівні на підставі договору сервітуту від 26.03.2012р., входить в межі території на якій позивач повинен організувати проведення ярмарку.

Крім того, Комунальне підприємство Бердянської міської ради "Бердянський центральний ринок" не надало доказів неможливості спільного використання спірної земельної ділянки із відповідачем-1, а також доказів, які б свідчили, що Фізична особа підприємець Харченко Олена Олександрівна здійснює перешкоди в проведенні ярмарку "Курортний сезон - 2017".

До того ж, відповідно до п.3 розпорядження міського голови м. Бердянська Запорізької області "Про організацію проведення ярмарки Курортний сезон-2017" №106-р від 22.03.2017р. встановлено проведення ярмаркових заходів в чітко обумовлений період: з 01.05.2017р. по 30.10.2017р., що свідчить про тимчасовість прав позивача з організації ярмарку на відповідній території.

В той же час, оспорюваний договір сервітуту від 26.03.2012р. укладено до 01.03.2019р., що зумовило виникнення довгострокових та стабільних правовідносин між Фізичною особою підприємцем Харченко Оленою Олександрівною та Бердянською міською радою, наслідком яких є, в тому числі, внесення сервітуарієм плати за землю до місцевого бюджету.

На думку колегії суддів апеляційного господарського суду, заявлені Комунальним підприємством Бердянської міської ради "Бердянський центральний ринок" позовні вимоги, направлені на порушення принципу стабільності земельних правовідносин та взагалі не спрямовані на захист прав позивача, зважаючи на тимчасовість проведення останнім ярмарки "Курортний сезон-2017".

В той же час, апеляційний господарський суд зазначив, що вирішення питання з організації нових ярмаркових об'єктів на території міста Бердянська в силу вимог діючого законодавства та рішень органу місцевого самоврядування, покладено на Бердянську міську раду, а Комунальне підприємство Бердянської міської ради "Бердянський центральний ринок" лише організовує проведення ярмарку "Курортний сезон - 2017" на підставі розпорядження міського голови м.Бердянська Запорізької області "Про організацію проведення ярмарки Курортний сезон-2017" №106-р від 22.03.2017р. згідно відповідної схеми та не наділено правом самостійно встановлювати нові місця для проведення ярмарки, що також свідчить про відсутність у позивача порушеного права.

Розглядаючи доводи касаційної скарги та заперечення на неї колегія суддів касаційного суду відмічає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній на момент звернення позивача з позовом до суду:

"Підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням."

Згідно з абз.3 ч.2 ст.20 Господарського кодексу України:

"Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом:

- визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом."

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України (далі ЦК):

"1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

2. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства."

Згідно з ч.1, п.п.2, 10 ч.2 ст.16 ЦК:

1. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

2) визнання правочину недійсним;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб."

Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК:

"Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси."

Згідно з ч.ч.1,3 ст.215 ЦК:

"1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин)."

Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК:

"Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення."

Таким чином, для визнання рішення або правочину недійсним необхідна одночасна наявність двох обставин:

1. недодержання саме в момент прийняття рішення чи в момент вчинення правочину чинного на момент такого прийняття чи вчинення законодавства;

2. порушення прийняттям такого рішення чи вчиненням такого правочину прав або охоронюваних законом інтересів суб'єктів цивільних або господарських правовідносин.

При цьому, оскільки законність спірного рішення чи правочину в даному випадку оцінюється саме в момент їх прийняття чи вчинення, то і порушення прав або охоронюваних інтересів суб'єктів цивільних або господарських правовідносин повинно і може мати місце лише в момент прийняття такого рішення чи вчинення такого правочину.

Як вірно зазначено апеляційним судом, Комунальне підприємство Бердянської міської ради "Бердянський центральний ринок" отримало право проведення ярмарки "Курортний сезон-2017" лише в 2017 році на підставі розпорядження міського голови м. Бердянська Запорізької області №106-р від 22.03.2017р., тобто, після прийняття оскаржуваного рішення Бердянської міської ради Запорізької області № 9 від 16.03.2012 року та укладання договору сервітуту від 26.03.2012р., а тому ці рішення та договір жодним чином не можуть порушувати та не порушують охоронюваних законом прав та інтересів Комунального підприємства Бердянської міської ради "Бердянський центральний ринок", які виникли лише у 2017 році.

Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 п.п. "в,г" ч.3 ст.152 Земельного кодексу України:

"1. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

2. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

3. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування."

Згідно з ч.1 ст.155 даного Кодексу:

"У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним."

В даному випадку, позивачем оскаржуються рішення та договір, які стосуються саме земельних правовідносин.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, позивач не є стороною (учасником) оскаржуваного правочину, не є землекористувачем спірної земельної ділянки, про право на придбання у власність земельної ділянки, яка є предметом договору, не заявляє, і визначення розпорядженням міського голови від 22.03.2017 року № 106-р Комунального підприємства "Бердянський центральний ринок" організатором проведення ярмарку "Курортний сезон -2017", на що посилається позивач, виходячи із змісту ст.116 Земельного кодексу України, не може свідчити про виникнення права користування спірною земельною ділянкою та, відповідно, про виникнення порушення його законних прав та інтересів як позивача.

Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано звернуто увагу на відсутність у позивача прав або охоронюваних законом інтересів саме на спірну земельну ділянку, тобто, у сфері саме земельних правовідносин.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.308 Господарського процесуального кодексу України

"Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення."

Згідно з ч.1 ст.309 зазначеного Кодексу:

"Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права."

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про необхідність залишити касаційну скаргу Комунального підприємства Бердянської міської ради "Бердянський центральний ринок" без задоволення, а судові рішення - без змін.

У зв'язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалені судові рішення, суд покладає на Комунальне підприємство Бердянської міської ради "Бердянський центральний ринок" витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Комунального підприємства Бердянської міської ради "Бердянський центральний ринок" на рішення Господарського суду Запорізької області від 12.09.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 13.12.2017 у справі № 908/1103/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Запорізької області від 12.09.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 13.12.2017 у справі № 908/1103/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кушнір

Судді Є. Краснов

Г. Мачульський