ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

11.06.2018

Справа № 910/7158/18

Суддя Господарського суду міста Києва Якименко М.М., розглянувши заяву № 622 від 01.06.2018 року Публічного акціонерного товариства “Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках” про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Контендо Капітал» 7024,14 грн. боргу за договором про клірингове обслуговування № 1701/01/S від 12.11.2013 року,

ВСТАНОВИВ:

05.06.2018 року до Господарського суду міста Києва надійшла заява Публічного акціонерного товариства “Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках” про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Контендо Капітал» 7024,14 грн. боргу за договором про клірингове обслуговування № 1701/01/S від 12.11.2013 року.

Розглянувши подану заявником заяву та додані до неї документи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви про видачу судового наказу з наступних підстав.

У відповідності до приписів ч.1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

При цьому пунктами 4 та 5 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, а також перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

При цьому у п.п. 1, 8 ч. 1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо заяву подано з порушеннями вимог ст.150 цього Кодексу, а також, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Як встановлено судом, заява ПАТ «Розрахунковий центр» про видачу судового наказу обґрунтована наявністю заборгованості боржника за надані за укладеним між ПАТ «Розрахунковий центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Контендо Капітал» договором про клірингове обслуговування № 1701/01/S від 12.11.2013 року клірингові послуги за травень – червень 2016 року.

При цьому в обґрунтування своїх вимог заявник посилається на наявність у ТОВ «Інвестиційна компанія «Контендо Капітал» заборгованості в сумі 7024,14 грн., яка виникла у зв’язку з неоплатою боржником як учасником клірингу наданих ПАТ «Розрахунковий центр» в травні – червні 2016 року клірингових послуг, на підтвердження чого заявником надано копії складених в електронному вигляді актів приймання – передачі послуг № К-1701/2016/05 від 31.05.2016 року та № К-1701/2016/06 від 30.06.2016 року, всього на суму 7380,00 грн., зазначаючи при цьому про здійснення часткової оплати за актом від 31.05.2016 року в сумі 355,86 грн.

Грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Разом з тим, зазначаючи про наявність заборгованості відповідача в сумі 7024,14 грн., позивач вказує про надання відповідачеві за Договором послуг в обсязі, зазначеному в актах приймання – передачі послуг за травень – червень 2016 року.

Згідно умов Договору про клірингове обслуговування №170/01/S від 12.11.2013 року, який є підставою виникнення правовідносин між сторонами, зокрема, розділу 4 (пункти 4.1, 4.2, 4.3 Договору) боржник оплачує послуги згідно з цим договором та відповідно до тарифів. Тарифи встановлюються заявником самостійно. Оплата послуг здійснюється в день їх надання або у строки, передбачені тарифами.

Як встановлено судом, заявником додано до заяви Тарифи на клірингові послуги, що сплачуються на підставі договору про клірингове обслуговування (затвердженні Тарифним комітетом та Правління заявника), в яких зазначено назви тарифів та їхню вартість, проте зазначений документ не містить жодних відомостей щодо строків оплати послуг.

За приписами частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, зважаючи на зміст затверджених тарифів та Договору в останньому не встановлено строк (термін) виконання зобов’язання боржника.

Відповідно до ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний термін строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

При цьому заявник в поданій заяві посилається на факт надсилання на адресу боржника претензії № 703 від 18.08.2016 року з вимогою оплати вказаної заборгованості, до якої додавались роздруківки актів приймання – передачі послуг.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість в порушення п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України заявником до заяви не додано жодних доказів на підтвердження факту направлення ним на адресу боржника та отримання/неотримання останнім претензії № 703 від 18.08.2016 року, а також не надано будь – яких інших доказів надання (в т.ч. в електронній формі засобами Системи правового електронного документообігу) боржникові як клієнту ПАТ «Розрахунковий центр» зазначених актів, згідно яких визначено розмір позовних вимог.

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору про надання послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Відтак, безспірні вимоги мають бути підтверджені відповідним доказом.

З викладеного слідує, що у зв'язку із ненаданням заявником відповідних документів, на підставі яких заявник звернувся з вимогами, та невідповідністю заявленої суми наявним доказам, у даному випадку існує спір про право.

З урахуванням викладеного, оскільки вимоги за заявою про видачу наказу не мають ознак безспірності, тобто до заяви не додано відповідних доказів, які б підтверджували відсутність спору про право, та із заяви у даній справі не вбачається порушення права грошової вимоги заявника, заява Публічного акціонерного товариства “Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках” до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кайдзен Капітал» про видачу судового наказу про стягнення боргу у розмірі 3114,00 грн. подана з порушенням вимог, встановлених п.п. 4,5 ч. 2, п.4 ч.3 ст. 150, в зв’язку з чим згідно п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України задоволенню не підлягає.

При цьому, суд звертає увагу заявника, що відповідно до ст.153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п.1, 2, 8, 9 ч.1 ст.152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Тобто, заявник має право повторно звернутись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Контендо Капітал» 7024,14 грн. боргу за договором про клірингове обслуговування № 1701/01/S від 12.11.2013 року.

У відповідності до ст.ст. 147, 148, 150, п.п. 1, 8 ч. 1, ч. 2 ст. 152, 153, 154 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити Публічному акціонерному товариству “Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках” у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Контендо Капітал» 7024,14 грн. боргу за договором про клірингове обслуговування № 1701/01/S від 12.11.2013 року.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її прийняття та відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України та підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI “Перехідні положення” Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Суддя                                                                                           М.М.Якименко